ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2017 року Справа № 904/8538/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач),

суддів: Іванова О.Г., Орєшкіної Е.В.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №300-122/02-27 від 23.03.2016 р.;

представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Сімферопольський вино-коньячний завод на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016р. по справі №904/8538/16

за позовом ОСОБА_2 комітету України, м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю Сімферопольський вино-коньячний завод, м. Дніпро

про стягнення 217 600, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 комітет України звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Сімферопольський вино-коньячний завод (далі ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод) про стягнення 108 800 грн. штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладеного на товариство рішенням ОСОБА_2 комітету України від 29.12.2015р. №674-р у справі № 127-26.13/119-15, та 108 800 грн. пені за прострочення сплати штрафу, нарахованої відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016р. по справі №904/8538/16 (суддя Воронько В.Д.) позов задоволено: стягнуто з ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод в дохід загального фонду Державного бюджету України на рахунок УК у Соломянському районі міста Києва, , банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок 0010, код класифікації доходів 21081100 (символ звітності 106) штраф у сумі 108 800, 00 грн. та пеню у сумі 108 800, 00 грн.; стягнуто з ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод на користь ОСОБА_2 комітету України 3 264, 00 грн. витрат по сплаті судового збору (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 15.11.2016р.).

Рішення господарського суду мотивовано несплатою відповідачем штрафу, накладеного на ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод рішенням ОСОБА_2 комітету України від 29.12.2015р. №674-р у справі № 127-26.13/119-15 за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що стало підставою для нарахування пені.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016р. по справі №904/8538/16 в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що при прийнятті рішення господарським судом порушені норми процесуального права, зокрема, ст. 4-3, 43, 77 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не було задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи в звязку з неможливістю явки представника в судове засідання, справа розглянута за відсутності представника відповідача; господарським судом не було надано правової оцінки доводам відповідача, викладеним у відзиві на позов, зокрема, що позивачем до позовної заяви не були надані докази направлення рішення ОСОБА_2 комітету України відповідачу відсутні копії фіскального чеку та опису вкладення в цінний лист; в позовній заяві відсутнє обґрунтування щодо встановленого розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, що унеможливлює перевірку правильності розрахунку цієї штрафної санкції.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 комітет України проти задоволення апеляційної скарги заперечує, посилається на відповідність оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи, зазначає, що у рішенні ОСОБА_2 комітету України вказано про вчинення відповідачем порушення, передбаченого п. 13 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, а відповідно до абзацу 4 ч. 2 ст. 52 цього Закону за порушення, передбачене п. 13 ст. 50 Закону на суб`єкта господарювання накладається штраф в розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф; розмір доходу відповідача ОСОБА_2 комітетом України отримано від державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро, який склав за 2014 рік 422 033 596 грн.; доводи скаржника про відсутність у справі доказів надсилання рішення ОСОБА_2 комітету України на адресу відповідача, а саме, фіскального чеку та опису вкладення в цінний лист, спростовані матеріалами справи, наявністю підпису представника відповідача у поштовому повідомленні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод було повідомлене належним чином (а.с. 86, 88).

31.01.2017 року від ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю забезпечити явку представника у судове засідання.

Клопотання не підлягає задоволенню, оскільки за положеннями ст. 22 Господарського процесуального кодексу України явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, тому справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору; відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні; юридична особа не обмежена колом осіб, які можуть представляти її інтереси в суді, тому апелянт не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами; за клопотанням відповідача розгляд справи вже відкладався судом апеляційної інстанції; строк розгляду апеляційної скарги, встановлений ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, спливає 01.02.2017р.

Враховуючи вищенаведене та факт належного сповіщення сторін про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в цьому судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

29.12.2015 року ОСОБА_2 комітет України, розглянувши матеріали справи № 127-26.13/119-15 про порушення ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод законодавства про захист економічної конкуренції, прийняв рішення № 674-р, яким визнано, що ТОВ Сімферопольський вино-коньячний завод вчинено порушення, передбачене п. 13 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого ОСОБА_2 комітету України від 23.03.2015 №127-26/05-2861 у встановлений ним строк (а.с.8-10).

За зазначене порушення, відповідно п. 2 рішення № 674-р, на відповідача накладено штраф у розмірі 108 800,00 грн.

30.12.2015р. позивач супровідним листом №127-26.13/09-13190 надіслав на адресу відповідача копію вищевказаного рішення, яке отримано останнім 29.01.2016р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 251 (а.с.11, 12).

Отже, строк сплати штрафу, накладеного рішенням ОСОБА_2 комітету України, закінчився 29.03.2016.

Штраф, визначений рішенням ОСОБА_2 комітету України в розмірі 108 800,00 грн., відповідачем не сплачено, у звязку з чим відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції відповідачу нараховану пеню в сумі 108 800,00 грн.

Згідно ст. 1 Закону України Про ОСОБА_2 комітет України, ОСОБА_2 комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Відповідно ст. 251 Господарського кодексу України, ОСОБА_2 комітет України накладає штрафи на суб'єктів господарювання - юридичних осіб, зокрема, за неподання чи несвоєчасне подання передбаченої законом інформації, або подання завідомо недостовірної інформації Антимонопольному комітету України, його територіальним відділенням.

Статтею 2 Закону України Про захист економічної конкуренції від 11.01.2001р. №2210-ІІІ визначено, що цим Законом регулюються відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю із суб'єктами господарювання; суб'єктів господарювання з іншими суб'єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв'язку з економічною конкуренцією.

Частиною 4 ст. 4 Закону України Про захист економічної конкуренції встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами ОСОБА_2 комітету України.

Відповідно ст. 22 Закону України Про ОСОБА_2 комітет України розпорядження, рішення та вимоги органу ОСОБА_2 комітету України, голови територіального відділення ОСОБА_2 комітету України, вимоги уповноважених ними працівників ОСОБА_2 комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

За положеннями ст. 25 вищевказаного Закону, з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Антимонопольному комітету України, територіальним відділенням ОСОБА_2 комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами надано право на звернення до суду, зокрема, про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, рішення органів ОСОБА_2 комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання; особа, на яку накладено штраф за рішенням органу ОСОБА_2 комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Частиною 1 ст. 60 Закону України Про захист економічної конкуренції передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів ОСОБА_2 комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства розяснено, що у застосуванні припису ч. 1 ст. 60 Закону України Про захист економічної конкуренції, а також ч. 2 ст. 47 цього Закону господарським судам слід враховувати таке: за цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу ОСОБА_2 комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень ОСОБА_2 комітету України та його органів. Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів ОСОБА_2 комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) ОСОБА_2 комітету України та його органів.

Частиною 8 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції визначено, що протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати, до територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

В ч. 5 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції встановлено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може

перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням

органу ОСОБА_2 комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу ОСОБА_2 комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом ОСОБА_2 комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, органи ОСОБА_2 комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення щодо відповідача № 674-р ОСОБА_2 комітетом винесене 29.12.2015р., надіслано відповідачу супровідним листом №127-26.13/09-13190 від 30.12.2015р., отримано відповідачем 29.01.2016р., що підтверджується відміткою у поштовому повідомленні № 251. Отже, в строк до 29.03.2016р. відповідач мав оскаржити рішення ОСОБА_2 комітету України та сплатити штраф.

Відповідач намагався переглянути рішення ОСОБА_2 комітету України, проте, його заява від 23.02.2016р. залишена комітетом без руху (лист від 01.03.2016р. №127-26.13/09-2045 (а.с.31-33)), а потім без розгляду (лист від 13.04.2016р. №127-26.13/09-3790 (а.с.34-35)).

Отже, рішення ОСОБА_2 комітету України від 29.12.2015р. №674-р в встановлений законом строк переглянуто не було, тобто залишилось в силі, доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем суду не надані, як і не надано доказів сплати штрафу у розмірі 108 800,00 грн. в встановлений законом строк.

За несплату штрафу позивачем нараховано пеню в розмірі 262 752,00 грн. за період прострочення з 30.03.2016р. по 06.09.2016р. включно, але, зважаючи на те, що розмір пені перевищує розмір штрафу, позивачем заявлена до стягнення пеня в сумі 108 800,00 грн., що відповідає ч. 5 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції.

Враховуючи викладені обставини, господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 108 800, 00 грн. штрафу та 108 800, 00 грн. пені.

Щодо доводів скаржника про розгляд справи за відсутності представника відповідача та незадоволення його клопотання про відкладення розгляду справи, то за положеннями п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що позов ОСОБА_2 комітету України було прийнято до розгляду ухвалою господарського суду від 29.09.2016р. та призначено на 13.10.2016р.

13.10.2016р. відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом першої інстанції ухвалою від 13.10.2016р., розгляд справи відкладений на 03.11.2016р.

28.10.2016р. відповідачем подано до господарського суду відзив на позов, в якості додатку до якого відповідачем не надано жодного доказу, що спростовує обставини, викладені в позовній заяві, а лише зазначено про відсутність фіскального чеку та опису вкладення в цінний лист щодо направлення рішення ОСОБА_2 комітету України, при цьому відповідач не заперечував факт його отримання, а також зазначено про відсутність обґрунтування в позовній заяві розміру штрафу.

28.10.2016р. відповідачем повторно подано клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 03.11.2016р., що свідчить про обізнаність відповідача з датою проведення судового засідання.

Отже, відповідач скористався своїм правом надання відзиву на позов, в якому мав можливість висловити свої доводи та заперечення, подати необхідні докази, а також не скористався правом участі в судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачені права та обовязки сторін, відповідно до якої брати участь у судовому засіданні, подавати докази та надавати усні та письмові пояснення є правом сторони, а не обовязком.

В п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами 1 - 5 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст. 32 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Відповідач є юридичною особою з певною штатною чисельністю працівників, та мав можливість направити в судове засідання іншого працівника або звернутись до фахівця в галузі права для надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки в судових засіданнях 13.10.2016р. та 03.11.2016р. був присутній представник позивача, відповідач двічі не зявився для участі в судових засіданнях, при цьому перше клопотання відповідача про відкладення розгляду справи було задоволено господарським судом, відповідачем був поданий відзив на позовну заяву, в якому висловлені його доводи і заперечення, матеріалів справи достатньо для розгляду справи та винесення рішення, отже, обставини для відкладення розгляду справи були відсутні.

Стосовно доводів скаржника про відсутність у позовній заяві обґрунтування встановленого розміру штрафу, то вони не приймаються колегією суддів, оскільки не є предметом дослідження у цій справі. Позовними вимогами по цій справі є стягнення несплаченого вчасно штрафу за рішенням ОСОБА_2 комітету України та нарахованої за це пені, предметом дослідження обставини, що сприяли або перешкоджали такій сплаті. Доводи ж відповідача щодо встановлення розміру штрафу, зазначеного у рішенні ОСОБА_2 комітету України, фактично є незгодою з цим рішенням та намаганням його переглянути (в частині розміру штрафних санкцій), попри те, що правом на оскарження рішення ОСОБА_2 комітету України в повній мірі відповідач не скористався.

Щодо доводів скаржника про відсутність фіскального чеку та опису вкладення в цінний лист, які б підтверджували надсилання рішення ОСОБА_2 комітету України на його адресу, то законодавством лише визначена необхідність наявності доказів отримання особою, стосовно якої прийнято рішення, рішення органу ОСОБА_2 комітету України, яким в даному випадку є поштове повідомлення №251, в якому міститься посилання на номер супровідного листа (вих. №127-26.13/09-13190), з яким відповідачу було надіслано рішення ОСОБА_2 комітету України №674-р від 29.12.2015р.

Чинним законодавством не передбачена обовязковість надіслання відповідачу прийнятого ОСОБА_2 комітетом рішення з описом вкладення в цінний лист та обовязковість надання таких доказів до позовної заяви ОСОБА_2 комітету України.

Слід також зауважити, що відповідно пунктів 89, 90, 96 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270, рекомендовані відправлення вручаються адресату після пред`явлення документа, що посвідчує особу отримувача, а для юридичних осіб представникам на підставі довіреності, отже, вручення поштового відправлення можливе лише після перевірки особи, яка отримує кореспонденцію і цей обовязок покладений на представника поштового відділення. Відповідно п. 106 Правил надання послуг поштового звязку повідомлення про вручення має містити лише особистий підпис отримувача, який наявний на поштовому повідомленні, що міститься у справі.

Крім цього, доказом, який свідчить про отримання спірного рішення ОСОБА_2 комітету України відповідачем, є його заява від 23.02.2016р. про перегляд рішення ОСОБА_2 комітету України, що підтверджується листами ОСОБА_2 комітету України від 01.03.2016р. та від 13.04.2016р.

З урахуванням вищевикладеного, рішення господарського суду відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Сімферопольський вино-коньячний завод, м. Дніпро залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2016р. по справі №904/8538/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя І.А.Сизько

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.Г. Іванов

(Повний текст постанови складений 01.02.2017р.)