донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

30.01.2017р. справа №905/2508/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3А
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 (за довіреністю від 10.01.2017р.);
від відповідача 1:не зявився;
від відповідача 2:ОСОБА_6 (за довіреністю №73 від 28.12.2016р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків
на рішення господарського суду Донецької області
від08.11.2016р. (повний текст підписано 14.11.2016р.)
по справі№905/2508/16 (суддя Огороднік Д.М.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Словянська солевидобувна компанія», м. Словянськ Донецької області
до 1.Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», м.Словянськ Донецької області 2. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків
прозобовязання підписати акти приймання-передавання

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Словянська солевидобувна компанія», м. Словянськ Донецької області (Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», м. Словянськ Донецької області (Відповідач 1) про зобовязання підписати акти приймання передавання індивідуально визначеного майна споруди «Басейн бризгальний» загальною площею 6536,00м.кв., розташованого за адресою: м.Словянськ, вул.Новосодівська, 2, яке знаходиться на балансі Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод».

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.09.2016р. було залучено до участі в справі в якості Відповідача 2 - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків (Відповідач 2).

Також Позивачем 25.10.2016р. було подано до суду клопотання про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України (а.с.158 т.1), мотивоване підписанням Відповідачем 1 акту приймання-передачі із застереженням щодо стану майна на момент приймання, внаслідок чого договір оренди №1285/2004 від 23.07.2004р. було припинено.

В задоволенні означеного клопотання судом було відмовлено з підстав продовження існування спору між сторонами з приводу відповідальної особи за підписання актів приймання-передачі майна з оренди, враховуючи, що Відповідач 1 вважає себе неналежним відповідачем по справі, оскільки зазначає, що як Балансоутримувач він може прийняти на зберігання майно від Фонду (Відповідача 2) після його повернення з оренди.

Рішенням Господарського суду Донецького області від 08.11.2016р. (повний текст підписано 14.11.2016р.) у справі №905/2508/16 у задоволені позовних вимог до Відповідача 1 - Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» було відмовлено в повному обсязі з підстав відсутності передбаченого нормами діючого законодавства обовязку у останнього, як Балансоутримувача на підписання акту приймання-передачі орендованого майна. В свою чергу, в частині позовних вимог до Відповідача 2 - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області провадження по справі було припинено на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 08.11.2016р. у справі №905/2508/16 скасувати та прийняти нове, яким припинити провадження у розглядуваній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Словянська солевидобувна компанія» до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області про зобовязання підписати акт приймання-передачі у звязку з відсутністю предмету спору.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає:

- порушення норм матеріального права, оскільки ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства ОСОБА_7, останній зобовязаний повернути Орендодавцеві обєкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. При цьому, в п.2.4 укладеного між сторонами договору зазначено, що у разі припинення означеного договору майно повертається ОСОБА_7 юридичній особі, яку визначає Орендодавець, аналогічно порядку, встановленому при передачі майна ОСОБА_7 за цим договором, в свою чергу, п.10.12 цього договору передбачено, що майно вважається повернутим Балансоутримувачу з моменту підписання акту приймання-передачі між ОСОБА_7 та Балансоутримувачем. Окрім того, в ч.3 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» закріплено, що у разі припинення договору оренди за обставин, зазначених у частині першій цієї статті, ОСОБА_7 окремого індивідуально визначеного майна зобовязаний повернути майно відповідному підприємству, господарському товариству, створеному в процесі приватизації (корпоратизації), або його правонаступнику. Між тим, у своєму рішенні місцевий суд в порушення зазначених норм, дійшов висновку про відсутність у Відповідача 1 (Балансоутримувача) обовязку з підписання актів приймання-передачі.

- безпідставна відмова суду у задоволенні клопотання Позивача про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в матеріалах справи наявні докази про припинення укладеного договору оренди наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області №00787 від 23.09.2016р. на підставі підписаних ОСОБА_7 (Позивачем) та Балансоутримувачем (Відповідачем 1) акту приймання-передачі від 07.09.2016р., що свідчить про неповне зясування судом всіх обставин справи та неналежне дослідження останнім доказів.

- порушення норм процесуального права, а саме ч.4 ст.85 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої повний текст рішення повинно бути складено у строк не більше пяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення, при цьому, представником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області неодноразово подавались клопотання про отримання копії оскаржуваного рішення суду, проте останнє представник Відповідача 2 отримав лише 21.11.2016р., що підтверджується підписом у журналі видачі судових рішень Господарського суду Донецької області.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Радіонова О.О., Марченко О.А.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.11.2016р. (з урахуванням ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 01.12.2016р.) було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 20.12.2016р., з подальшим відкладенням на 30.01.2017р. об 11.30

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судовому засіданні 30.01.2017р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги у повному обсягу.

Представник Позивача у судовому засідання 30.01.2017р. наголосив на відсутності позовних вимог до Скаржника та повне врегулювання спору після підписання акту приймання-передачі з Балансоутримувачем в перебігу розгляду справи місцевим судом та надав письмовий відзив щодо своєї позиції в апеляційному провадженні (а.с.а.с.4,5 т.2)

Представник Відповідача 1 у судове засідання 30.01.2017р., попри належну обізнаність про час і місце, не зявився, однак оскільки його позиція викладена письмо (а.с.227 т.1, а.с. 1 т.2) і представник брав участь у судовому засіданні 20.12.2016р., а його явка не була визнана обовязковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 23.07.2004р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Слов'янська солевидобувна компанія" (ОСОБА_7) було укладено договір оренди №1285/2004 (Договір а.с.а.с.9-12 т.1), відповідно до п.1.1 якого Орендодавець передає, а ОСОБА_7 приймає в строкове платне користування індивідуально визначене майно (майно) споруду «Басейн бризгальний» загальною площею 6536,00кв.м. розташовану за адресою: м.Словянськ, вул. Новосодівська 2, вартість якої зазначена згідно з експертною оцінкою станом на 30.04.2004р. 64213,00грн., яка знаходиться на балансі та не увійшла до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» (Балансоутримувач). Майно передається для використання по призначенню охолодження води при виробництві солі.

Відповідно до п.2.1. означеного договору сторони узгодили, що ОСОБА_7 вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання - передачі майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в ОСОБА_7 права власності на це майно. Власником майна є держава, а ОСОБА_7 користується ним потягом строку оренди (п.2.2. договору).

Згідно з п.7.1. договору, Орендодавець зобов'язується передавати в оренду по акту приймання - передачі майна, який підписується одночасно з цим договором.

Таким чином, відповідно до акту приймання передачі від 23.07.2004р. (а.с.13), підписаного між Орендодавцем (Відповідачем 2) та ОСОБА_7 (Позивачем), Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Словянська солевидобувна компанія» приймає в строкове платне користування індивідуально визначене майно - споруду «Басейн бризгальний», загальною площею 6536,00кв.м, яке знаходиться на балансі та не увійшло до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» і розташоване за адресою: м.Словянськ, вул.Новосодівська, 2. Майно передається для використання по призначенню для охолодження води при виробництві солі. Експерта оцінка переданого в оренду майна станом на 30.04.2004р.-64213,00грн.

Згідно з п.2.3. укладеного договору, передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною за експертною оцінкою, складеною за методикою, затвердженою КМУ.

В. п.2.4. договору було встановлено, що у разі припинення цього договору майно повертається ОСОБА_7 юридичній особі, яку визначає Орендодавець, аналогічно порядку, встановленому при передачі майна ОСОБА_7 цим договором. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання - передачі. Обов'язок по складанню акта приймання - передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

В розділі 3 договору сторонами був погоджений розмір орендної плати та порядок її нарахування.

Відповідно до п.6.1 договору, ОСОБА_7 має право використовувати орендоване майно підприємства відповідно до його призначення та умов договору.

Строк дії укладеного договору, відповідно до п.10.1 складає 360 днів, тобто останній діє з 23.07.2004р. до 18.07.2005р.

З матеріалів справи також вбачається, що сторони неодноразово підписувалися договори про внесення змін до укладеного договору оренди, а саме: №1 від 27.05.2005р. (а.с.141 т.1), №2 від 11.11.2010р.(а.с.143 т.1), №3 від 28.09.2012р. (а.с.а.с.145-148 т.1), №4 від 04.04.2013р. (а.с.а.с.150,151 т.1), №5 від 19.07.2013р. (а.с.а.с.153,154 т.1) та №6 від 03.08.2015р. (а.с.а.с.134-136 т.1)

Відтак, договором про внесення змін №1 від 27.05.2005р. до договору оренди №1285/2004, абз.2 п.1.1 договору було викладено у наступній редакції: «Майно передається для використання у технології виробництва солі під склад-сховище».

Таким чином, на виконання умов договору про внесення змін №1, сторонами було підписано акт приймання передачі від 27.05.2005р., яким Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Словянська солевидобувна компанія» приймає в строкове платне користування індивідуально визначене майно - споруду «Басейн бризкальний», загальною площею 6536,00кв.м, яке знаходиться на балансі та не увійшло до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» і розташоване за адресою: м. Словянськ, вул. Новосодівська, 2. Майно передається для використання у технології виробництва солі під склад сховище. Вартість майна визначена згідно звіту про незалежну оцінку станом на 30.04.2004р. складає 64213,00грн.

В подальшому, п.1.1 договору (в редакції договору про внесення змін №6 від 03.08.2015р.) було викладено в наступній редакції: «Орендодавець передає, а ОСОБА_7 приймає у строкове платне користування державне майно споруду «Басейн бризгальний» загальною площею 6536,00кв.м. розташоване за адресою: м. Словянськ, вул. Новосодівська 2, що знаходиться на балансі та не увійшло до статутного капіталу Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» (Балансоутримувач), вартість якої зазначена згідно з висновком про вартість майна на 28.02.2015р. і становить за незалежною оцінкою 482659,00грн. Майно передається в оренду для використання у технології виробництва солі під склад сховище.»

Строк дії договору оренди №1285/2004 також неодноразово продовжувався шляхом підписання додаткових угоди, зокрема п.10.1 договору (в редакції договору про внесення змін №6 від 03.08.2015р.) договір укладено строком на 360 днів, що діє з 23.07.2004р. по 18.07.2005р., а відповідно до ст.764 Цивільного кодексу України, ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п.10.6. договору, на підставі листа ОСОБА_7 №1 від 12.01.2015р., строк дії договору було продовжено до 21.05.2016р.

Відповідно до п.п.10.3, 10.6 договору №1285/2004 від 23.07.2004р., зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін. Зміна та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

В п.10.12 договору (в редакції договору про внесення змін №3 від 28.09.2012р. а.с.а.с.16, 17 т.1) сторонами було визначено, що майно вважається поверненим Балансоутримувачу з моменту підписання акту приймання передавання ОСОБА_7 та Балансоутримувачем. Обовязок щодо складання акту приймання передавання про повернення майна покладається на ОСОБА_7.

Втім, Балансоутримувач (Відповідач 1) не є стороною чи підписантом вказаного договору оренди.

З матеріалів справи вбачається, що 15.04.2016р. Позивач своїм листом №41 (а.с.19 т.1) звернувся до Відповідача 2 (Орендодавця) з проханням розірвати договір оренди №1285/2004 від 23.07.2004р., у звязку з не використанням орендованого майна у своїй господарській діяльності ОСОБА_7.

В свою чергу, 27.04.2016р. Відповідач 2 своїм листом №11-05-02375 (а.с.20 т.1) надав відповідь на звернення Позивача та повідомив, що ним будуть здійсненні відповідні дії щодо розірвання договору оренди лише після отримання від Позивача акту прийманняпередачі орендованого державного майна, підписаного ним та Балансоутримувачем.

Таким чином, Позивачем на адресу Відповідача 1 (Балансоутримувача) листом №48 від 05.05.2016р.(а.с.21 т.1) було надіслано 3 примірники акту приймання-передавання з вказівкою про викладене у відповіді Відповідача 2 - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області.

Проте Відповідач 1 своїм листом №01-23/226 від 12.05.2016р.(а.с.23 т.1) відмовився підписувати направлений йому акт приймання-передавання та приймати «Басейн бризкальний», посилаючись при цьому на те, що при передачі в оренду означеного обєкту, Відповідач 1, як Балансоутримувач наполягав на його цільовому використанні охолодженні оборотної води. Однак, в порушенні цієї умови, басейн був заповнений відходами виробництва харчової соди, у звязку з цим не можливо визначити призначення обєкта, який пропонується передати ліквідатору Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» - ОСОБА_8 (спеціальний витяг з ЄДР - а.с.33 т.1) з точки зору його відповідності обєкту основних фондів, які передавалися в оренду органом приватизації до його звільнення від відходів та відновлення трубних комунікацій.

ОСОБА_7 (Позивач) листом №51 від 31.05.2016р. (а.с.24 т.1) повідомив Балансоутримувача про те, що договором про внесення змін №1 від 27.05.2005р. до укладеного договору оренди, було змінено п.1 означеного договору, а саме цільове призначення використання предмету оренди - для використання у технології виробництва солі під склад сховище, а також зазначив, що а акті приймання-передачі та договорі оренди чітко зазначено, що в оренду передається індивідуально визначене майно - споруда «Басейн бризкальний», жодного слова про передачу будь-яких комунікацій до нього не було. Відтак, Позивач звернувся до Відповідача 1 з проханням надати останнім документи, які б підтверджували, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Словянська солевидобувна компанія» разом з індивідуально визначеним майном «Басейном бризкальним» було передано в оренду будь-які комунікації, або обєкт оренди був переданий порожній.

Листом №01-23/282 від 09.06.2016р. (а.с.37 т.1) Відповідач 1 зазначив, що приймаючи в використання обєкт оренди, Позивач (ОСОБА_7) приймав всі складові бризгального басейну, а не тільки його «чашу». Окрім того, Відповідач 1 зазначив, що оскільки басейн приймався для складу-сховища, то він повинен бути повернутий в початковому вигляді, звільненим від майна ОСОБА_7. До свого листа Відповідач 1 додатково направив позивачу акт приймання-передачі від 09.06.2016р. підписаний останнім (а.с.36 т.1), за текстом якого вбачалось, що приймається ємкість залізобетону (по балансу Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» проходить як «Басейн бризкальний», інвентарний номер 02040, не увійшов в статутний капітал Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» (підтверджується наявними в матеріалах справи: переліком ліквідаційної маси (а.с.а.с.98-101 т.1), реєстром державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів (а.с.155 т.1). Трубні колектори та бризкала на поверхні та довкола залізобетонної ємкості відсутні. Окрім того, Відповідачем 1 була надана Позивачу інвентарна картка обєкта оренди (а.с.49 т.1)

17.06.2016р. Позивач знову звернувся до Відповідача 1 з листом №54 (а.с.36 зворотна сторона т.1), в якому зазначив, що відповідно до наданої ним інвентарної картки стан басейну відображений на 1959р., що не є доказом наявності бризгал та відсутності відходів всередині обєкта на момент передачі означеного майна в оренду, а отже призначення обєкту оренди під «склад-сховище» не є підставою стверджувати, що з дати підписання договору в ньому зберігається майно, що належить Позивачу та підприємство постійно використовує вказаний басейн в господарській діяльності. Також, разом з вказаним листом Позивач направив Відповідачу 1 повторно акт приймання-передачі.

В свою чергу, 04.07.2016р.(а.с.35 т.1) Відповідач 1 звернувся до Позивача із запитом про надання останнім звіту про експертну оцінку обєкта оренди по початковому договору оренди №1285/2004 від 23.07.2004р., завірену копію договору оренди №1285/2004 від 23.07.2004р., акт приймання-передачі по означеному договору оренди, зміни до цього договір, звіт про проведення експертної оцінки Товариством з обмеженою відповідальністю «Майнекс» станом на 31.05.2012р. Окрім того, Відповідач 1 звернувся до ОСОБА_7 з проханням офіційного підтвердження факту не здійснення ним протягом строку дії договору оренди складування в бризгальний басейн будь-яких речовин та відсутності його відношення до складування в залізобетонній ємкості басейну тістоподібної маси невідомого походження.

13.07.2016р. Позивач разом із супровідним листом №60 (а.с.110 т.1) надав Відповідачу 1 всі витребувані у нього документи.

Проте, 21.07.2016р. Балансоутримувач (Відповідач 1) знову звернувся до Позивача з листом №01-23/467 (а.с.111 т.1), в якому зазначив, що відповідно до експертної оцінки технічний стан обєкта оренди взято на підставі даних, наданих ОСОБА_7. При цьому, з таблиці №7 вбачається, що на момент оцінки (31.05.2012р.) чаша басейну була вільною, що дало змогу визначити «часткове погіршення кладки» перегородок між секціями та стінами. Станом на сьогодні всі перегородки та внутрішні стіни знаходяться під товстим шаром тістоподібної речовини. У звязку з цим Відповідач 1 вимагає ще раз уточнити: ким, коли та чим заповнена внутрішня ємкість басейну, чи інформував Позивач про це Відповідача 2 та правоохоронні органи. Окрім того, Відповідач 1 вимагав надати завірену копію договору страхування орендованого приміщення з додаванням документів, що описують технічний стан бризкального басейну. До листа також був наданий акт приймання-передачі в редакції Відповідача 1.

Своїм листом №64 від 01.08.2016р. (а.с.112 т.1) Позивач на попередній лист Відповідача 1 зазначив, що басейн бризгальний у господарській діяльності не використовується, на питання коли і ким заповнена зовнішня ємкість басейну, він відповідь надати не може, оскільки жодним документом, ані договором, ані актом приймання-передачі не обумовлено стан переданого в оренду майна споруди «Басейн бризгальний», тому здійснювати контроль за заповненням обєкту оренди немає необхідності. До листа також був наданий акт приймання-передачі в редакції Позивача. Між тим, означений акт приймання-передачі Балансоутримувачем підписаний не був.

Враховуючи наведене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Словянська солевидобувна компанія» (Позивач) 19.08.2016р. (згідно поштового штепеля на конверті а.с.31 т.1) звернулось до господарського суду з позовом до Балансоутримувача орендованого майна (Відповідач 1) про зобовязання підписати акти приймання передавання індивідуально визначеного майна споруди «Басейн бризгальний» загальною площею 6536,00м.кв., розташованого за адресою: м. Словянськ, вул.Новосодівська, 2.

Місцевим судом було встановлено, що 23.09.2016р. Відповідачем 2 - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області на адресу Позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Словянська солевидобувна компанія» було направлено лист №11-05-05061 (а.с.159 т.1) про припинення договору оренди, в якому останній зазначив, що відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області №00787 від 23.09.2016р. (а.с.64 т.1) та акту приймання-передачі від 07.09.2016р. (а.с.161 т.1), підписаного між Позивачем (без вказівки на дату складення) та Відповідачем 1 (із застереженням, що орендована споруду повністю заповнена тістоподібною масою невідомого походження, крім того, жодних комунікацій всередині ємкості визначити неможливо.), договір оренди №1285/2004 від 23.07.2004р. був припинений та нарахування орендної плати до Державного бюджету України з 08.09.2016р. припиняється.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем 25.10.2016р. було подано до суду клопотання про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України (а.с.158 т.1), мотивоване підписанням Відповідачем 1 акту приймання-передачі із застереженням щодо стану майна на момент приймання, внаслідок чого договір оренди №1285/2004 від 23.07.2004р. було припинено.

Проте, в задоволенні означеного клопотання судом було відмовлено з підстав продовження існування спору між сторонами з приводу відповідальної особи за підписання актів приймання-передачі майна з оренди, враховуючи, що Відповідач 1 вважає себе неналежним відповідачем по справі, оскільки зазначає, що як Балансоутримувач він може прийняти на зберігання майно від Фонду (Відповідача 2) після його повернення з оренди.

Таким чином, Рішенням Господарського суду Донецького області від 08.11.2016р. (повний текст підписано 14.11.2016р.) у справі №905/2508/16 у задоволені позовних вимог до Відповідача 1 - Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» було відмовлено в повному обсязі з підстав відсутності передбаченого нормами діючого законодавства обовязку у останнього, як Балансоутримувача на підписання акту приймання-передачі орендованого майна. В свою чергу, в частині позовних вимог до Відповідача 2 - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області провадження по справі було припинено на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного субєктивного права або інтересу, порушення такого субєктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Виходячи з правової природи укладеного між сторонами договору оренди №1285/2004 від 23.07.2004р., який у розумінні ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків, спірні правовідносини регламентуються, насамперед, нормами законодавства про оренду (найм), зокрема, Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Сутність розглядуваних позовних вимог полягає у зобовязанні Відповідача 1 Балансоутримувача орендованого майна споруди «Басейн бризгальний» загальною площею 6536,00м.кв., розташованого за адресою: м. Словянськ, вул. Новосодівська, 2, підписати акти приймання-передавання означеного майна у звязку із заявою Позивача про припинення дії укладеного договору оренди після закінчення строку на який його було укладено на підставі п.п.2.4, 10.12 цього договору (в редакції договору про внесення змін №3 від 28.09.2012р.).

Враховуючи наведене, предметом доказування для Позивача у даному випадку є наявність у саме у Відповідача 1 як Балансоутримувача, а не у Орендодавця (до Відповідача 2 позовних вимог не висувалось) законодавчо передбаченого обовязку з підписання актів приймання-передачі майна за договором оренди №1285/2004 від 23.07.2004р. в разі повернення такого майна після припинення дії договору оренди, стороною якого Балансоутримувач не є.

Дійсно, за загальним правилом, що випливає зі змісту ст.511 Цивільного кодексу України, договір для осіб, які не є його стороною (Балансоутримувач у розглядуваному випадку), не може створювати обовязків, хоча права по відношенню до сторін договору породжувати може. Поряд із цим, ч.1 ст.785 цього Кодексу також визначає наймодавця (Відповідача 2) належною особою, яка має приймати майно з оренди.

Втім, застосовуючи означені норми матеріального права, місцевий суд не врахував, що за змістом ч.2 ст.509 та ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України підставою для виникнення розглядуваного зобовязання може бути не тільки договір, але й закон. В даному випадку, такою нормою є абз.1 ч.3 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», яка є спеціальною по відношенню до ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України щодо визначення особи, якій має бути повернуто орендарем індивідуально визначене майно після припинення договору оренди. За змістом цього спеціального припису, такою належною особою в розглядуваних правовідносинах є саме Балансоутримувач як господарське товариство, створене в процесі корпоратизації (а.с.43 т.1), до статутного фонду якого вказане державне майно не увійшло (про що зазначено в самому договорі оренди п.1.1.).

Апеляційний суд зазначає, що вказівка в договорі оренди на конкретну особу із визначенням її статусу як балансоутримувача обєкту оренди цілком узгоджується з вимогами ст.769 Цивільного кодексу України.

Водночас, визначаючи належного отримувача майна з оренди після припинення договору, згадувана вище спеціальна норма не визначає порядку такого прийняття, що зумовлює застосування загального положення ч.2 ст.795 Цивільного кодексу України щодо оформлення повернення майна з оренди актом приймання-передачі, яке кореспондується і з умовами п.2.4. договору.

Таким чином, у розглядуваному випадку, Орнедодавець є кредитором ОСОБА_7 за вимогою щодо повернення майна з оренди, а останній зобовязаний і скласти акт приймання-передачі і повернути таке майно, але зобовязаною особою з прийняття такого майна від ОСОБА_7 є Балансоутримувач в силу спеціальної норми, у відносинах за якою Позивач відносно визначеного ним первісного Відповідача є кредитором щодо виконання такого обовязку з прийняття, а Відповідач 1 боржником в контексті визначень ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи наведе, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» (Відповідач 1) є належним відповідачем у справі. В свою чергу, наявність в матеріалах справи доказів припинення існування предмету спору (акт приймання-передачі від 07.09.2016р., підписаний між Позивачем (без вказівки на дату складення, але в перебігу провадження у справі) та Відповідачем 1 (із застереженням, що орендована споруду повністю заповнена тістоподібною масою невідомого походження, крім того, жодних комунікацій всередині ємкості визначити неможливо, яке (застереження) не впливає на розглядуване в межах цієї справи питання щодо передачі обєкту оренди) на дату винесення судом оскаржуваного рішення 08.11.2016р., у світлі п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зумовлює припинення провадження у справі відносно Відповідача 1 (Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод») на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, а не відмову у задоволені позову щодо нього. При цьому, суд апеляційної інстанції додатково зазначає, що розбіжності між Позивачем та Відповідачем 1 в частині вилучення із басейну «тістоподібної маси невідомого походження» не відноситься до предмету спору в розглядуваній справі та може бути предметом окремого судового розгляду з відповідними, в тому числі, майновими вимогами.

В свою чергу, враховуючи, що між Позивачем та Відповідачем 2 (Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області) відсутній спір щодо зобовязання підписати акти приймання-передачі визначеного договором оренди майна - споруди «Басейн бризгальний» загальною площею 6536,00м.кв., розташованого за адресою: м. Словянськ, вул. Новосодівська, 2, та позовні вимоги до нього не заявлялись, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірністю припинення провадження щодо нього (Відповідача 2) на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору, додатково зазначаючи про безпідставність залучення судом останнього в межах розглядуваної справи з огляду на приписи ч.3 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Таким чином, з огляду на допущені місцевим судом порушення норм матеріального та процесуального права, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги (адже Відповідач 2 просив повного скасування) і часткового скасування переглядуваного рішення в частині відмови у задоволення позовних вимог до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про зобовязання підписати акти приймання передавання індивідуально визначеного майна споруди «Басейн бризгальний» загальною площею 6536,00м.кв., розташованого за адресою: м.Словянськ, вул.Новосодівська, 2, що за змістом ст.49 Господарського процесуального кодексу України зумовлює розподіл витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги порівну між Скаржником та належним Відповідачем 1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, м. Харків на рішення Господарського суду Донецького області від 08.11.2016р. (повний текст підписано 14.11.2016р.) у справі №905/2508/16 задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду Донецького області від 08.11.2016р. (повний текст підписано 14.11.2016р.) у справі №905/2508/16 скасувати в частині відмови у задоволення позовних вимог до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», м. Словянськ Донецької області про зобовязання підписати акти приймання передавання індивідуально визначеного майна споруди «Басейн бризгальний» загальною площею 6536,00м.кв., розташованого за адресою: м. Словянськ, вул. Новосодівська, 2, у зв'язку з чим п.1 резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

«1. Відносно Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», м. Словянськ Донецької області провадження у справі припинити.»

3. В іншій частині рішення залишити без змін.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Словянська солевидобувна компанія» (, місцезнаходження: 84101, Донецька обл., м. Словянськ, вул. Сучасна, 33) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (, місцезнаходження: 61057, м. Харків, майдан Театральний, 1) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 797,50грн.

5. Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ про примусове виконання цієї постанови, оформивши його у відповідності до приписів ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

6. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим.: 1,2,3 - сторонам, 4-у справу, 5 - ДАГС, 6 -ГСДО