ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р. Справа № 911/3792/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Азот», м.Черкаси

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технокерам», м.Біла Церква

про стягнення 69239,35 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників:

Позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

Відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Азот» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технокерам» (далі відповідач) про стягнення 69239,35 грн.

Провадження у справі №911/3792/16 порушено відповідно до ухвали суду від 24.11.2016 року та призначено справу до розгляду на 08.12.2016 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 08.12.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Розгляд справи відкладався на 05.01.2017 року.

У звязку із відпусткою судді А.Ю.Кошика, судове засідання призначене на 05.01.2017 року не відбулося, тому розгляд справи №911/3792/16 перенесено на 24.01.2017 року.

В судовому засіданні 24.01.2017 року позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечував з підстав викладених у поданому 29.12.2016 року відзиві на позов.

Також, відповідачем було подано зустрічний позов у справі, в прийнятті якого було відмовлено ухвалою від 24.01.2017 року, що не перешкоджає зверненню з такою заявою в загальному порядку позовного провадження (подання окремого позову).

ОСОБА_5 до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази та пояснення, судом встановлено.

Як вбачається з викладених у позові обставин, 26.05.2015 року між Публічним акціонерним товариством «АЗОТ» (позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОКЕРАМ» (відповідач, Постачальник) було укладено Договір №502-411 (далі - Договір).

ОСОБА_5 до п.1.1. Договору Постачальник зобовязується передати у власність Покупця матеріали виробництва концерну Rauschert GmbH (1000 кг кілець ОСОБА_6 25x25x0,6), Німеччина (далі ОСОБА_7), а Покупець зобовязується прийняти та оплатити ОСОБА_7.

Згідно з п.2.5.1. Договору перший платіж - передплата в розмірі 50 % від вартості ОСОБА_7 по Договору Покупець здійснює протягом 10 банківських днів з моменту підписання Договору обома Сторонами.

Позивач зазначає, що на виконання п.2.5.1. Договору, 12.11.2015 року ПАТ «АЗОТ» здійснило передоплату в сумі 147 270,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7413.

ОСОБА_5 до п.3.1. Договору Постачальник зобовязується поставити ОСОБА_7 протягом 35 календарних днів з моменту здійснення Покупцем 50% передоплати відповідно до п.2.5.1. Договору.

Позивач стверджує, що на виконання п.3.1. Договору ТОВ «Технокерам» мало поставити ОСОБА_7 до 17.12.2015 року, однак відповідного обовязку відповідач своєчасно та в повному обсязі не виконав.

ОСОБА_5 до п.2.5.2. Договору другий платіж - оплата в розмірі 50 % від вартості ОСОБА_7 по Договору, Покупець оплачує протягом 10 банківських днів від дати письмового повідомлення про готовність ОСОБА_7 до відвантаження. Постачальник направляє письмове повідомлення Покупцю по факсу чи по електронній пошті не пізніше 30 календарних днів від дати підписання даного Договору.

Позивач зазначає, що на виконання п.2.5.2. Договору ТОВ «Технокерам» мало б надіслати ПАТ «АЗОТ» повідомлення про готовність до відвантаження ОСОБА_7 до 25.06.2015 року. Однак, повідомлення про готовність ОСОБА_7 до відвантаження було надіслано відповідачем лише 08.12.2015 року, тобто з простроченням у 165 календарних днів.

Також, позивач зазначає, що на виконання п.2.5.2. Договору 24.05.2016 року ПАТ «АЗОТ» здійснило сплату другого платежу (50%) в сумі 147 270,52 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 6393 від 17.05.2016 року, № 6397 від 17.05.2016 року, № 6403 від 17.05.2016 року.

Однак, відповідач частково поставив позивачу ОСОБА_7 за видатковою накладною №РН-017 від 05.07.2016 року, тобто з простроченням у 200 календарних днів. При цьому, під час проведення прийомки ОСОБА_7 працівниками ПАТ «АЗОТ» було виявлено недостачу ОСОБА_7 в кількості 24,5 кг, що підтверджується ОСОБА_7 прийомки продукції, затвердженим 07.07.2016 року.

07.07.2016 року ПАТ «АЗОТ» надіслало ТОВ «Технокерам» лист № 411-25-38/385, яким просило здійснити поставку продукції в повному обсязі відповідно до Договору №502-411 від 26.05.2015 року.

ОСОБА_5 до п.6.2. Договору у випадку порушення строків поставки ОСОБА_7, визначених п.3.1. Договору, Постачальник виплачує неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (яка діяла в період, за який нараховується неустойка) від вартості не поставленої в строк ОСОБА_7 за кожний день прострочення поставки.

Таким чином, сума неустойки згідно з п. 6.2. Договору №502-411 від 26.05.2015 рокуза розрахунком позивача за період з 18.12.2015 року по 18.06.2016 року складає 62023,12 грн.

02.08.2016 року ПАТ «АЗОТ» направило на адресу відповідача претензію-вимогу № 501-06/220-1674 з вимогою сплатити неустойку та поставити продукцію в повному обсязі по Договору, яка залишена без відповіді та задоволення.

Однак, станом на день подання позову відповідач не виконав обовязок щодо поставки передплаченої продукції в повному обсязі, а саме, допоставки 24,5 кг недостаючої ОСОБА_7.

ОСОБА_5 до ч.1 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

У звязку з чим, позивач в позові просить стягнути з відповідача передплачені кошти в розмірі вартості недопоставленої ОСОБА_7 в сумі 7 216,23 грн. (24,5 кг х 294,54 грн. (сума за 1 кг взята станом на дату підписання Договору) та 62023,12 грн. неустойки за прострочення поставки ОСОБА_7

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на прострочення позивача щодо оплати поставки, без чого відповідач не мав можливості своєчасно розрахуватись з іноземним контрагентом та своєчасно доставити ОСОБА_7 на митну територію України. Крім того, позивач зволікав з прийняттям вже готової до відвантаження ОСОБА_7, що виключає прострочення відповідача.

Також відповідач зазначив про недотримання позивачем порядку приймання ОСОБА_7 за кількістю, що свідчить про недоведеність факту нестачі 24,5 кг і спростовується первинними документами про поставку продукції.

Порушення позивачем строків сплати обумовлених Договором платежів фактично зірвало своєчасність поставки ОСОБА_7 та призвело до заподіяння відповідачу збитків у вигляді у вигляді понесення штрафних санкцій за несвоєчасні розрахунки з концерном Rauschert GmbH та у звязку з неготовністю позивача прийняти ОСОБА_7, відповідачем були понесені збитки у вигляді витрат на оплату зберігання ОСОБА_7 на митному ліцензійному складі у м. Біла Церква, також, в оплата позивачем проводилась з запізненням в гривні, що призвело до втрат у вигляді курсової різниці у звязку з необхідністю придбання валюти для розрахунків з іноземним контрагентом.

Щодо посилань відповідача на заподіяння збитків, судом встановлено, що відповідні обставини підлягають дослідженню в межах відповідного спору, який заявлявся відповідачем в зустрічному позові, в прийнятті якого до спільного розгляду з первісним відмовлено.

Дослідивши наявні у справі докази та пояснення сторін, судом встановлено, що 14.05.2015 року позивачем було надіслано відповідачу гарантійний лист №411-25-39/267 про відкриття замовлення на виробництво ОСОБА_6 у кількості 1000 кг та гарантіями укладення відповідного договору та оплати в розмірі 12540,00 Євро протягом 20 днів.

ОСОБА_5 лист передував і був підставою для оформлення між сторонами правовідносин шляхом укладення 26.05.2015 року Договору № 502-411, згідно якого відповідач зобовязувався поставити позивачу ОСОБА_7 виробництва концерну Rauschert GmbH (1000 кг кілець ОСОБА_6 25x25x0,6), Німеччина (далі ОСОБА_7), а Покупець зобовязувався прийняти та оплатити ОСОБА_7.

ОСОБА_5 до 2.1. Договору загальна вартість продукції становить 294541,04 грн., що в грошовому еквіваленті в іноземній валюті складає 12540 Євро на день складення Догвоору 15.05.2015 року.

З огляду на умови укладеного Договору, згідно з п. 2.5.1. Договору перший платіж - передоплату в розмірі 50% вартості ОСОБА_7, Покупець здійснює протягом 10 банківських днів з моменту підписання Договору обома сторонами.

Пунктом 3.1. Договору передбачено поставку продукції протягом 35 календарних днів з моменту здійснення передплати, передбаченої п. 2.5.1. Договору.

Пункт 2.5.2. Договору передбачає сплату позивачем другого платежу в розмірі 50% вартості ОСОБА_7 протягом 10 банківських днів від дати письмового повідомлення відповідача про готовність ОСОБА_7 до відвантаження, яке Постачальник має надіслати не пізніше 30 календарних днів від дати підписання Договору.

Таким чином, при належному виконанні Договору обома сторонами, повідомлення про готовність ОСОБА_7 до відвантаження надсилається відповідачем протягом 30 календарних днів від дати підписання Договору, що з врахуванням п. 2.5.1 Договору має відбуватись після здійснення позивачем першої частини (50%) платежу.

Поставка продукції мала бути виконана протягом 35 календарних днів після першої сплати, що з моменту підписання Договору складає строк 10 банківських днів (строк сплати першого платежу) та відповідно 35 календарних днів (поставки).

Також враховуючи, що повідомлення про готовність ОСОБА_7 мало бути надіслане в строк 30 календарних днів з моменту підписання Договору, що передбачалось після першого платежу, оплата решти вартості продукції мала відбутись протягом 10 банківських днів після повідомлення, тобто строк сплати другої частини платежу від дати підписання Договору складав 30 календарних днів (строк повідомлення про готовність) та 10 банківських днів (на сплату).

З огляду на вищенаведені умови Договору в їх сукупності, виходячи з погоджених сторонами умов та строків, поставка ОСОБА_7 передбачалась на 5 календарних днів пізніше ніж сплата другої частини платежу.

Однак, позивач свій обовязок з передоплати товару своєчасно не виконав, протягом 10 банківських днів в строк до 10.06.2015 року передплату в розмірі 50% вартості ОСОБА_7 не здійснив. У звязку з чим, відповідач звертався до позивача 01.07.2015 року з листом-нагадуванням № 01-01/07 про невиконання Покупцем обовязку щодо здійснення попередньої оплати, встановленої п. 2.5.1. Договору.

Позивач (Покупець) в порушення умов Договору здійснив попередню оплату лише 12.11.2015 року, тобто на 119 банківський день з моменту підписання Договору.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

ОСОБА_5 до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

ОСОБА_5 до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_5 до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ОСОБА_5 до ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що умовами Договору було передбачено здійснення позивачем попередньої оплати ОСОБА_7 до надання відповідачем повідомлення про готовність та поставки продукції, однак, позивач виконав відповідний обовязок зі значним прострочення, до відповідних правовідносин підлягає застосуванню ст. 538 Цивільного кодексу України, яка визначає, що виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

У звязку з чим, суд зазначає, що виконання відповідачем обовязку щодо повідомлення про готовність ОСОБА_7 та щодо поставки продукції обумовлено виконанням позивачем обовязку щодо здійснення першого платежу, а з огляду на умови Договору, поставка ОСОБА_7 обумовлена здійсненням позивачем обох платежів (виходячи з погоджених Договором строків, строк сплати другого платежу на 5 календарних днів передує строку поставки).

Також, судом встановлено, що позивач не повідомляв відповідача про неможливість своєчасної сплати першого платежу.

З огляду на ч. 4 ст. 538 Цивільного кодексу України, відповідач мав право зупинити виконання свого обовязку, або відмовитись повністю чи частково від виконання свого обовязку.

Таким чином, оскільки позивач прострочив сплату обох платежів, відповідач мав право призупинити виконання обовязку з поставки ОСОБА_7 аж до сплину 5 денного строку від 24.05.2016 року (сплати позивачем другого платежу).

В той же час, судом встановлено, що відповідач виконав необхідні дії для здійснення поставки ОСОБА_7 і повідомляв позивача про готовність поставки продукції з 24.12.2015 року. Однак, відповідне виконання поставки не було прийнято з вини позивача, який повідомив про призупинення роботи підприємства та неготовність прийняти ОСОБА_7 (телефонограма № 1-1812 від 18.12.2015 року).

У звязку з чим, відповідачем було укладено Договір № 281212 ЕЦ-МС від 28.12.2015 року про зберігання ОСОБА_7 на митному складі в м. Біла Церква. Про прибуття ОСОБА_7 в зону митного контролю в м. Біла Церква 24.12.2015 року відповідач повідомляв позивача листом № 05/12 від 18.12.2015 року.

Також, через два дні після отримання другого платежу (24.05.2016 року) 26.05.2016 року відповідач повідомив позивача про відвантаження ОСОБА_7 на адресу Покупця та про орієнтовний строк доставки - 28.05.2016 року.

Однак, телефонограмою № 1-2605 від 26.05.2016 року позивач повідомив про неготовність прийняти ОСОБА_7 та висловив прохання тимчасово зберігати ОСОБА_7 на складі до письмового підтвердження Покупцем про можливість прийняття ОСОБА_7.

Прохання поставити ОСОБА_7 позивач виклав лише в листі від 30.06.2016 року № 411-25-39/408, після чого ОСОБА_7 була поставлена і прийнята позивачем за видатковою накладною № РН-017 від 05.07.2016 року про отримання 1000 кг ОСОБА_7.

Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що прострочення поставки ОСОБА_7 сталось з вини відповідача.

Як вбачається з позовних вимог, неустойка в сумі 62023,12 грн. за прострочення поставки ОСОБА_7 нарахована позивачем за період з 18.12.2015 року по 18.06.2015 року. Однак, у відповідний період саме позивач не вчинив дій, необхідних для прийняття ОСОБА_7 у відповідності до умов Договору, а саме, не сплатив другий платіж та на повідомлення відповідача зазначав про неготовність прийняття ОСОБА_7, про місцезнаходження якої на митному складі в м. Білій Церкві був обізнаний.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

ОСОБА_5 до ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання.

Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Таким чином, з огляду на наведені норми законодавства з врахуванням ст.ст. 693 та 538 Цивільного кодексу України, відсутні підстави стверджувати про прострочення поставки ОСОБА_7 відповідачем, що виключає застосування до нього відповідальності у вигляді сплати неустойки за наведений в позові період.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 62023,12 грн. неустойки за прострочення поставки ОСОБА_7 безпідставна і задоволенню не підлягає.

Щодо недопоставленої продукції відповідач зазначив, що згідно з п. 5.1. Договору приймання ОСОБА_7 по кількості та якості здійснюється у відповідності до Інструкції: П-6 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення по кількості», затвердженої постановою Державного арбітражу при ОСОБА_8 СРСР від 15.06.1965 року та П-7 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення по якості», затвердженої постановою Державного арбітражу при ОСОБА_8 СРСР від 25.06.1966 року із обовязковим викликом представника Постачальника.

Однак порушуючи умови Договору позивач одноособово, без виклику представника відповідача провів прийомку ОСОБА_7 і зафіксував факт недостачі 24,5 кг ОСОБА_7 прийомки продукції від 07.07.2016 року.

ОСОБА_5 прийомки продукції від 07.07.2016 року складено з порушеннями, зокрема, не вказано дату та місце приймання ОСОБА_7 та складання ОСОБА_7; не зазначено наявність пломб, опечатування та стан тари, а також яким чином була відкрита тара та зняті пломби; не зазначено чи визначалась вологість ОСОБА_7 при прийомі та технічна придатність ваг, їх сертифікаційна перевірка; не вказано підстави неприбуття або не викликання представника Постачальника.

ОСОБА_5 до п. 18 Інструкції П-6 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення по кількості» в разі неявки представника Постачальника на виклик отримувача та в разі, коли виклик представника Постачальника не є обовязковим, приймання продукції за кількістю здійснюється за участю представника іншого підприємства або за участю представника громадськості підприємства з числа осіб, затверджених рішенням профспілкогово комітету або в односторонньому порядку, якщо на таке надано згоду Постачальника.

Згідно з п. 20 Інструкції П-6 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення по кількості» матеріально-відповідальні та підпорядковані їм особи, а також особи, повязані з обліком, зберіганням, прийманням та відпуском матеріальних цінностей, не повинні призначатись в якості представників громадськості підприємства.

Однак, як наголошує відповідач, одним з членів комісії була завідуюча складом № 711 ОСОБА_9, а іншим - менеджер управління матеріально-технічного постачання ОСОБА_10, тобто обидва члени комісії є особами, повязаними з обліком, зберіганням, прийманням та видачею матеріальних цінностей.

Крім того, в порушення п. 25 Інструкції П-6 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення по кількості» прийомка проводилась 05.07.2016 року (у неділю), а сам ОСОБА_5 був складений 07.07.2016 року (у вівторок).

Як вбачається з наданих відповідачем доказів, у пакувальному листі концерну, в експортній декларації, в міжнародній товарно-транспортній накладній та у декларації про імпорт товару вага нетто ОСОБА_7 складає 1012 кг, а брутто - 1020 кг, що також підтверджується іншими товаросупровідними документами.

Однак, з ОСОБА_7 прийомки продукції від 07.07.2016 року не можливо встановити стану упаковки, в якій надійшла ОСОБА_7, факту її розкриття чи пошкодження, розпломбування тощо.

Позивачем не надано доказів та пояснень щодо виклику представника відповідача для приймання продукції за кількістю, чи надання згоди на одноособове приймання.

Умови п. 5.1. Договору передбачають в разі недостачі продукції обовязковий виклик представника Постачальника.

Згідно зі ст. 669 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

ОСОБА_5 до ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Статтею 687 Цивільного кодексу України передбачено, що перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Якщо нормативно-правовими актами з питань стандартизації встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.

Виходячи з викладеного, враховуючи складення ОСОБА_5 прийомки продукції від 07.07.2016 року з порушеннями умов Договору та вимог чинного законодавства, оскільки в ОСОБА_5 не викладено вичерпної інформації щодо ходу приймання ОСОБА_7 та всіх даних, необхідних для встановлення факту нестачі, яка сталась до моменту отримання продукції позивачем, відповідний ОСОБА_7 не є достатнім та належним доказом в підтвердження поставки продукції в меншій кількості.

Крім того, позивачем підписано видаткову накладну № РН-017 від 05.07.2016 року про отримання 1000 кг ОСОБА_7.

Таким чином, факт поставки відповідачем ОСОБА_7 в кількості, меншій ніж передбачено Договором та передплачено, позивачем не доведено та не обґрунтовано.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

ОСОБА_5 до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_5 до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги безпідставні та позивачем не доведені, відповідачем спростовані, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 32-34, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 01.02.2017 р.