ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року Справа № 915/167/16

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С..,

з участю представників сторін:

від позивача: представник не з'явився.

від відповідача -1: представник не з'явився.

від відповідача -2: Путієнко Є.В., довіреність від 30.06.2016 р. № 01-01/2764,

від третьої особі: Коробочкіна Л.Л., довіреність від 11.01.2017 р. № 7/1,

від третьої особі: представник не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями "Євролакт", вул. Молодогвардійська, 58а, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56505

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Вознесенський сиркомбінат", вул. Молодогвардійська, 58а, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56505

відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", вул. Горького, 127, м. Київ, 03150

Треті особи, яка не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів

1) Кабінет Міністрів України, вул. Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008

2)Товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД, вул. Єршова, 3, м. Луцьк, Волинська область, 43023

про: визнання недійсним договору.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями "Євролакт" (далі - ТОВ "Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями "Євролакт") пред'явлено позов до публічного акціонерного товариства "Вознесенський сиркомбінат" (далі - ПАТ "Вознесенський сиркомбінат") та публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України") про визнання недійсним укладеного між ними іпотечного договору № 151208Z128 від 05.12.2008 року, з посиланням на те, що, укладаючи цей договір, представники сторін не визначили предмет іпотеки відносно якого сторони мали намір укласти договір, оскільки ними не додержано вимог чинного законодавства України, зокрема ст. 18 Закону України "Про іпотеку ", а саме: відсутній опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, дана обставина є підставою для визнання спірного договору недійсним, а також про стягнення грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Відповідач-2 позов не визнав у повному обсязі, та просив суд залишити його без задоволення. На думку АТ "Укрексімбанк", опис предмета іпотеки, визначений сторонами у п. 1.3 іпотечного договору №. є достатній для його ідентифікації. Тому посилання позивача на невідповідність договору іпотеки вимогам ч. 1 ст. 18 Закону "Про іпотеку" є безпідставним(детальніше викладено у відзиві).Крім того, у зв'язку з укладенням відповідачами Іпотечного договору, права Позивача жодним чином не порушено.

Кабінет міністрів України у наданих поясненнях зазначає, що п. 1.3 статті 1 Іпотечного договору № надано не абсолютно повний опис предмету іпотеки, але достатній для його ідентифікації, що і вимагає чинне законодавство.

16.01.2017 року до господарського суду надійшла заява відповідача-1, якою він просить відкласти розгляду справи у зв'язку з неможливістю направити свого представника у судове засідання в зв'язку із відрядженням уповноваженого представника.

Представник відповідача-2 щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи заперечує.

В задоволенні вказаної заяви відповідача-1 господарський суд відмовив з наступного.

Відповідно до ст. 28 ГПК України відповідач може направити в судове засідання в господарському суді свого іншого представника, надавши йому необхідні повноваження або представити інтереси товариства самому.

Статтею 77 ГПК України така підстава для відкладення розгляду справи, як участь представника сторони у іншому судовому засіданні не передбачена.

Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, повноважного представника не направи, вимоги ухвали суду від 07.12.2016 року не виконав, не надавши пояснення по суті з врахуванням позиції ВГСУ, викладеній у Постанові від 21.11.2016 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчать відповідні повідомлення про повернення до суду з довідками пошти "за зазначеною адресою не проживає".

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Така ж правова позиція викладена і у п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з наступними змінами та доповненнями).

За таких обставин Товариство з обмеженою відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, вимоги ухвали суду від 07.12.2016 року не виконало, не надавши пояснення по суті з врахуванням позиції ВГСУ, викладеній у Постанові від 21.11.2016 року, повноважного представника не направило.

Вислухавши представника відповідача-2 та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Предметом спору в даній справі є визнання недійсним товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями "Євролакт" іпотечного договору № 151208Z128 від 05.12.2008 року укладеного публічним акціонернимо товариством "Вознесенський сиркомбінат" та публічним акціонерним товариства "Державний експортно-імпортний банк України".

У відповідності із ст. 1 ГПК України громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність, мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих для запобігання правопорушенням.

Приписами статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, передбачено право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права, невизнання або його оспорювання.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Отже, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме договору про реальне користування об'єктом нерухомого майна від 26.05.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області за № 788 , свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.05.2006р. (ЯЯЯ № 716528), витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.05.2006р. (СВУ № 264934), від 29.05.2006р. (СВУ № 069321 (а.с.27-33), позивач має частку 7/100, відповідач-1 має 93/100 частки, та які є взагалом співвласниками комплексу, який розташованого за адресою: м. Вознесенськ, вул. Молодогвардійська, буд. 58а.

Положеннями ч.1 статті 11 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідачем -1 за наданою товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями "Євролакт" в особі директора ОСОБА_4 нотаріально завіреною згодою (т.2 а.с. 33), передано ВАТ «Укрексімбанк» за оспорюваним іпотечним договором, в забезпечення нерухоме майно - частину головного виробничого корпусу, зазначеного літерою літ. "Д-2", заг. пл. 19 467,2 кв.м., що становить 93/100 частини комплексу, розташованої за адресою: м. Вознесенськ, вул. Молодогвардійська, буд. 58а (п.1.3 іпотечного договору), яка належить на праві власності Публічному акціонерному товариству "Вознесенський сиркомбінат", що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.05.2006р. (СВУ № 264934), від 29.05.2006р. (СВУ № 069321 (т. 1 а.с.27-33, т. 2 а.с. 25).

Судом встановлено, що в іпотеку було передано реально частину головного виробничого корпусу, зазначеного літерою літ. "Д-2", загальною площею 11706,4 кв.м., менше ніж зазначено у п. 1.3 іпотечного договору, а саме 19467,2 кв.м, тобто суд приходить до того, що при друкуванні тексту договору було зроблено технічну описку в частині зазначення площі більшої ніж передано реально.

В подальшому згідно з умовами оскарженого договору відповідачем-1 проведено в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек державну реєстрацію обтяжень іпотекою нерухомого майна значно більшої загальної площі (19467,2кв.м.) (т. 1 а.с. 220, 221).

Отже, всупереч вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України позивачем не доведено, яким чином полягає порушення його прав та інтересів, пов'язане із підписанням іпотечного договору публічним акціонернимо товариством "Вознесенський сиркомбінат" та публічним акціонерним товариства "Державний експортно-імпортний банк України".

Крім того, позовні вимоги позивача ґрунтуються на думку позивача, відсутністю в іпотечному договорі №151208Z128 від 05.12.2008р. однієї істотної умови (опису предмета іпотеки, достатнього для його ідентифікації), передбаченої п.3 ч.1 та ч.2 статті 18 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору).

Як роз'яснено в абзацах 6 та 7 п.2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", господарським судам необхідно враховувати, що визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону. Сама лише відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) може свідчити про його неукладення, а не про недійсність (якщо інше прямо не передбачено законом, як-от частиною другою статті 15 Закону України "Про оренду землі").

Пунктом 3.1 іпотечного договору встановлено саме обов'язок іпотекодавця у 20-денний термін застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість, і виконання цього обов'язку підтверджується додатковою угодою від 22.12.2008р. до договору добровільного страхування майна від 28.10.2008р. (а.с.34-35 том 2).

Факт виконання умов іпотечного договору № 151208Z128 від 05.12.2008 року, підтверджується договором добровільного страхування майна від 28.10.2008р. №0062681 в редакції додаткової угоди від 22.12.2008р. укладеного між ТОВ «Альянс Україна» ВАТ "Вознесенський сиркомбінат" та АТ "Укрексімбанк"; здійсненням відповідачем-1 оплати послуг нотаріуса та витрат, пов'язаних з вчиненням державної реєстрації обтяжень іпотекою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек.

Згідно положень ч.ч.1,3 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин).

Господарський суд, вирішуючи спір зобовязаний встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання угод недійсними, а саме:

-невідповідність змісту угоди вимогам закону;

-недодержання встановленої форми угоди;

-неправоздатність сторін за угодою;

-неправомірність дій сторін.

Всупереч ст. 33 Господарського процесуального кодексу України позивачем не доведено підстав для визнання недійсним іпотечного договору № 151208Z128 від 05.12.2008 року.

Таким чином, у задоволені позову належить відмовити повністю.

У відповідності до ст.49 ГПК України, судові витрати у справі, зокрема, витрати з оплати позовної заяви судовим збором, відносяться на позивача.

У судовому засіданні 18.01.2017 р., згідно зі ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями "Євролакт" відмовити повністю.

.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 25.01.2017 р.

Суддя С.М. Коваль.