ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2017 р. Справа № 917/1444/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Істоміна О.А.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, довіреність № 01-19/2218 від 30.12.2016 р.

відповідача ОСОБА_2, довіреність № 01/8955 від 01.12.2016 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 3240 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 09.11.16 р. у справі № 917/1444/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю", м. Кременчук, Полтавська область

до Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, м. Кременчук, Полтавська область

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Кременчуцький завод технічного вуглецю" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача - Комунального підприємства "Кременчукводоканал" 191058,55 грн. збитків та судового збору у розмірі 2865,88 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 09.11.2016 р. у справі № 917/1444/16 позов задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" 191058,55 грн. збитків та 2865,89 грн. судового збору.

Рішення мотивоване з тих підстав, що відповідачем в порушення ст. 201 ПК України не складено в електронній формі податкові накладні та не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідачем зазначений факт не спростовується, та ін.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, з мотивів та підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, з мотивів викладених у відзиві, позові та ін.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, 01.11.2013 р. між Комунальним підприємством Кременчукводоканал (Водоканал) та Відкритим акціонерним товариством Кременчуцький завод технічного вуглецю (абонент) укладений договір № 304 (далі договір № 304), згідно з умовами якого водоканал зобов'язався надати абоненту послуги з постачання питної води та прийняти від абонента каналізаційні стоки, а абонент зобовязався розрахуватися за надані послуги на умовах, які визначені цим договором та законодавством України.

30.05.2014 р. між КП Кременчукводоканал (водоканал) та ВАТ Кременчуцький завод технічного вуглецю (споживач) укладений договір № 30420 на послуги постачання неочищеної (технічної) води (далі - договір № 30420), згідно з умовами якого водоканал зобов'язався надати споживачу послуги з постачання неочищеної (технічної) води, а споживач зобовязався розрахуватися за надані послуги на умовах, які визначені договором та чинним законодавством України.

Між КП Кременчукводоканал (виконавець) та ПАТ Кременчуцький завод технічного вуглецю (замовник) укладений договір № А-7-48 від 14.12.2015 р. (далі по тексту - договір № А-7-48), згідно з умовами якого, виконавець зобов'язався за завданням замовника надати послуги автотракторної техніки, а замовник зобов'язався прийняти і оплатити зазначену послугу.

Між КП Кременчукводоканал (виконавець) та ПАТ Кременчуцький завод технічного вуглецю (замовник) укладений договір № 5490 від 06.05.2016 р. (далі по тексту - договір № 5490), згідно з умовами якого, виконавець зобов'язався за завданням замовника надати послуги автотракторної техніки, а замовник зобов'язався прийняти і оплатити зазначену послугу.

На виконання зазначених умов договорів ПАТ Кременчуцький завод технічного вуглецю (в подальшому ПАТ «КЗТВ») оплату послуг здійснювало у безготівковій формі з урахуванням податку на додану вартість.

Позивач зазначає, що в порушення вимог чинного законодавства КП Кременчукводоканал на дату виникнення податкових зобов'язань не складено податкових накладних в електронній формі та не зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому Податковим кодексом України терміну, а саме за:

Січень 2016 року:

- по акту виконаних робіт № 105709 від 25.01.2016 р. за договором № 304 від 01.11.2013 р. на загальну суму 20269,04 грн. в тому числі ПДВ 3378,17 грн., де податкова накладна повинна бути виписана та зареєстрована на суму ПДВ 1083,33 грн. відповідно до рахунку 304/223100 від 25.01.2016 р.;

- станом на 01.01.2016 за ПАТ КЗТВ рахувалася переплата в розмірі 6818,95 грн.

- сплачено ПАТ КЗТВ за період з 01.01.2016 р. по 25.01.2016 р. 14700 грн.

- нараховано ПАТ КЗТВ за січень 2016 року суму 20269,04 грн.

- переплата за ПАТ КЗТВ станом на 25.01.2016 р. складає 1249,91 грн.

На суму наявної станом на 01.01.2016 р. переплати Кременчукводоканал складено податкову накладу в попередньому податковому періоді.

За період з 01.01.2016 р. по 25.01.2016 р. ПАТ КЗТВ 14700 грн. сплачено за такими платіжними дорученнями: № 47 від 11.01.2016 р. в розмірі 8200 грн. в тому числі ПДВ 1366,67 грн. (податкова накладна № 1027 від 11.01.2016 р.) та № 249 від 20.01.2016 р. в розмірі 6500 грн. в тому числі ПДВ 1083,33 грн.:

- по акту виконаних робіт № 105711 від 25.01.2016 р. за договором № 30420 на загальну суму 132317,06 грн. в тому числі ПДВ 22052,84 грн.

- по акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 6 від 14.01.2016 р. за договором № А-7-48 на загальну суму 936,86 грн. в тому числі ПДВ 156,14 грн.

Лютий 2016 року:

- по акту виконаних робіт № 107787 від 23.02.2016 р. за договором № 304 на загальну суму 20307,98 грн. в тому числі ПДВ 3384,66 грн.

- по акту виконаних робіт № 107788 від 23.02.2016 р. за договором № 30420 на загальну суму 109753,27 грн. в тому числі ПДВ 18292,21 грн.

Березень 2016 року:

- по акту виконаних робіт №109922 від 24.03.2016 за договором № 304 на загальну суму 21198,13 грн. в тому числі ПДВ 3533,02 грн.

- по акту виконаних робіт №109923 від 24.03.2016 за договором № 30420 на загальну суму 129395,02 грн. в тому числі ПДВ 21565,84 грн.

Квітень 2016 року:

- по акту виконаних робіт № 111931 від 25.04.2016 р. за договором № 304 на загальну суму 22554,14 грн. в тому числі ПДВ 3759,02 грн.

- по акту виконаних робіт № 111933 від 25.04.2016 р. за договором № 30420 на загальну суму 164845,37 грн. в тому числі ПДВ 27474,23 грн.

Травень 2016 року:

- по акту виконаних робіт № 114193 від 25.05.2016 р. за договором № 304 на загальну суму 21922,44 грн. в тому числі ПДВ 3653,74 грн.

- по акту виконаних робіт № 114195 від 25.05.2016 р. за договором № 30420 на загальну суму 155974,57 грн. в тому числі ПДВ 25995,76 грн.

- по актам здачі-приймання (надання послуг) № 1585 від 10.05.2016 р. № 1586 від 19.05.2016 р., № 1587 від 18.05.2016 р., № 1588 від 16.05.2016 р., № 1589 від 14.05.2016 р., № 1590 від 13.05.2016 р., № 1591 від 12.05.2016 р., № 1592 від 11.05.2016 р., № 1593 від 20.05.2016 за договором № 5490 на загальну суму 16247,9 грн. в тому числі ПДВ 2707,98 грн.

Червень 2016 року:

- по акту виконаних робіт №116270 від 24.06.2016 за договором № 304 на загальну суму 19932,24 грн. в тому числі ПДВ 3322,04 грн.

- по акту виконаних робіт №116271 від 24.06.2016 за договором № 30420 на загальну суму 168405,59 грн. в тому числі ПДВ 28067,6 грн.

Липень 2016 року:

- по акту виконаних робіт №118301 від 25.07.2016 за договором № 304 на загальну суму 16482,77 грн. в тому числі ПДВ 3296,55 грн.

- по акту виконаних робіт №118300 від 25.07.2016 за договором № 30420 на загальну суму 136281,53 грн. в тому числі ПДВ 22713,59 грн.

Позивач зазначає, що загальна сума, на яку не має можливості формування податкового кредиту склала 191058,55 грн.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення 191058,55 грн. збитків.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а)дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б)дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 200.1. ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 ПК України, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний податковий період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Із зазначених норм законодавства вбачається, що формування податкового кредиту з податку на додану вартість допускається за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими документами. Такими документами Податковий кодекс України визначає податкові накладні.

Як свідчать матеріали справи в порушення вимог чинного законодавства відповідачем на дату виникнення податкових зобов'язань не складено податкових накладних в електронній формі та не зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом термін.

Позивач зазначає, що відповідачем не здійснено реєстрацію жодної податкової накладної щодо якої подавалася заява про порушення граничних термінів реєстрації. До того ж відповідачем зазначений факт не спростований та доказів вжиття відповідних заходів щодо здійснення такої реєстрації не надано.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають із договорів та інших правочинів, а також можуть виникати безпосередньо із актів законодавства. Згідно зі ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання неналежним чином (ст 610 ЦК України); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України), в тому числі обов'язок відшкодувати збитки та сплатити неустойку.

Відповідно до ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати рядок у сфері господарювання.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 225 ГК України збитками є: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Складовими збитків є наявність збитків, протиправна поведінка боржника, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідача наявний повний склад правопорушення, а саме не складено податкових накладних в електронній формі та не зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом України термін. У звязку з чим позивачем понесені втрати (збитки) у вигляді не отриманого податкового кредиту згідно зі ст. 198 ПК України або бюджетного відшкодування відповідно до ст. 200 ПК України.

Наявний в даному випадку і причинно - наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою - у випадку складення податкових накладних в електронній формі та забезпечення їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом України термін позивач мав би право на формування податкового кредиту.

При цьому, посилання відповідача на судову справу № 816/418/16 щодо протиправної бездіяльності Державної фіскальної служби не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до п. 200-1.4 ст. 200-1 ПК України на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість можуть зараховуватися кошти в тому числі і з власного поточного рахунку платника в сумах необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до п. 200.3 ст. 200-1 цього Кодексу.

При цьому, доводи відповідача про можливість в подальшому скористатися правом на формування податкового кредиту (в межах 365 днів) в разі виконання своїх зобов'язань, не звільняють від відповідальності за вчинене порушення та не спростовують фактичної наявності збитків - у формі упущеної вигоди, яка полягає у неотриманні суми бюджетного відшкодування за відповідний місяць.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Полтавської області від 09.11.16 р. у справі № 917/1444/16 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та чинного законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Полтавської області від 09.11.16 р. у справі № 917/1444/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Пушай В.І.

Суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Істоміна О.А.