ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р.Справа № 34-16/17-3683-2011
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Лавриненко Л.В., Богатир К.В.

секретар судового засідання Мельник Ю.М.

за участю:

від ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» - ОСОБА_1, довіреність б-н від 02.06.2014

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.12.2016

у справі № 34-16/17-3683-2011

стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

боржник ОСОБА_2 Підприємство «Анастасія-г»

орган, дії якого оскаржуються Татарбунарський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області

про стягнення 1457066,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (далі ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») звернулося до господарського суду Одеської області в порядку ст.121-2 ГПК України зі скаргою, в якій просило суд:

- визнати дії Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому провадженні № 51153845 щодо прийняття постанови від 04.10.2016 про повернення наказу господарського суду Одеської області від 26.12.2011 у справі № 34-16/17-3683-2011 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» протиправними, передчасними та незаконними;

- визнати недійсною та скасувати постанову Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області від 04.10.2016 про повернення наказу господарського суду Одеської області від 26.12.2011 у справі № 34-16/17-3683-2011 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визнати бездіяльність Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області (далі - орган ДВС) у виконавчому провадженні № 51153845 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 26.12.2001 у справі № 34-16/17-3683-2011 незаконною та протиправною.

02.12.2016 ТОВ «Ніко-Тайс» подав до господарського суду Одеської області заяву про відмову від скарги в частині вимоги про визнання недійсною та скасування постанови органу ДВС від 04.10.2016 про повернення наказу господарського суду Одеської області від 26.12.2011 у справі № 34-16/17-3683-2011 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.12.2016 (суддя Бездоля Д.О.) прийняти відмову ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» від скарги в частині вимог про визнання недійсною та скасування постанови Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області від 04.10.2016 у ВП № 51153845 про повернення наказу Господарського суду Одеської області від 26.12.2011 у справі № 34-16/17-3683-2011 стягувачеві.

Припинено провадження по скарзі ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» в частині вимоги про визнання недійсною та скасування постанови Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області від 04.10.2016 у ВП № 51153845 про повернення наказу господарського суду Одеської області від 26.12.2011 у справі № 34-16/17-3683-2011 стягувачеві.

У задоволенні решти вимог скарги ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» - відмовлено.

Ухвала місцевого суду мотивована, тим що, оскільки виконавче провадження № 51153845 станом на даний час триває, оскаржувана постанова скасована, в матеріалах справи відсутні докази, які саме дії з виконання наказу суду у даній справі вчинив державний виконавець органу ДВС, а скарга стягувача даних відомостей не містить.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.12.2016 у справі № 34-16/17-3683-2011, прийняти нове рішення, яким вимоги скарги ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» задовольнити.

Припинити провадження по справі №34-16/17-3683-2011 за скаргою ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на дії та бездіяльність Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому провадженні №51153845 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року в частині вимог пункту 5: визнати недійсною та скасувати Постанову Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області від 04 жовтня 2016 року про повернення наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року стягувачеві на підставі п.2 ч.і ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Визнати дії Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому провадженні №51153845 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року, котрі виразились у винесені Постанови від 04 жовтня 2016 року про повернення наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», протиправними, передчасними та незаконними.

Визнати бездіяльність Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому провадженні №51153845 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року, незаконною та протиправною.

Зокрема, особа яка подала апеляційну скаргу зазначає такий висновок суду першої інстанції безпідставним, необґрунтованим та необєктивним, оскільки саме факт не вчинення необхідних виконавчих дій щодо примусового виконання наказу суду впродовж значного часу та передчасне завершення 04.10.2016 виконавчого провадження, й слугувало підставами для звернення скаржника до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Філінюк І.Г., судді - Лавриненко Л.В., Богатир К.В.) від 19.01.2016 апеляційну скаргу ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 31.01.2017.

У судове засідання 31.01.2016 зявились представник ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс». Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України явка у судове засідання це право, а не обовязок учасників процесу, справа може розглядатися без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Заслухавши пояснення представника ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс», розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду Одеської області від 14.12.2011 у даній справі з боржника на користь стягувача було стягнуто основний борг у сумі 704815,01 грн., пеню у сумі 17361,63 грн., штраф у сумі 454689,01 грн., штраф у сумі 37890,75 грн., проценти у сумі 204419,18 грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 14191,75 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 236,00 грн.

26.12.2011 на виконання вказаного рішення суду виданий відповідний наказ.

Постановою від 20.05.2016 старшим державним виконавцем Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області відкрито виконавче провадження № 51153845 з виконання вказаного наказу суду.

15.06.2016 стягувач звернувся до органу ДВС з клопотанням про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 51153845.

Постановою від 04.10.2016 у виконавчому провадження № 51153845 державним виконавцем органу ДВС повернуто стягувачеві вищевказаний наказ суду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно з довідками, отриманими в ході проведення виконавчих дій від реєструючих органів, та перевіркою майнового стану за місцем проживання боржника рухомого та нерухомого майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено, пенсію не отримує, відкриті розрахункові рахунки в банківських установах відсутні.

Згідно Постанови про перевірку виконавчих проваджень від 25.10.2016 виконавче провадження по наказу №30/17-3657-2011 відновлено.

Предметом даного судового розгляду є вимоги стягувача про визнання неправомірними дій Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області з прийняття постанови про повернення виконавчого документа та визнання бездіяльність Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому провадженні №51153845 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26.12.2011.

Приписами статті 115 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на день подання скарги 04.10.2016) встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів та рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Отже, визначені законом повноваження державного виконавця повинні використовуватися останнім у повному обсязі з метою фактичного виконання прийнятого судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 32 цього закону заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника.

За змістом ч.ч. 2, 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

До того ж, відповідно частин першою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

- у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункт 2);

- у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника; пункт 5).

При цьому висновок щодо «безрезультатності» та/або «неможливості» розшуку майна чи встановлення/з'ясування певних обставин буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що державним виконавцем при винесенні постанови від 04.10.2016 про повернення виконавчого документа належних, повних та об'єктивних виконавчих дій щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26.12.2011 не вчинено, що також підтверджується перевіркою матеріалів виконавчого провадження №51153845 здійсненою начальником Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області.

Крім того, колегією суддів взято до уваги відсутність у матеріалах справи доказів здійснення державним виконавцем всіх заходів примусового виконання наказу, а саме довідок з реєструючи органів, банківських установ та актів перевірки майнового стану за місцем проживання боржника.

Згідно до п.1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 4.1.8 Інструкції з організації примусового виконання рішення розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобов'язаний винести постанову відповідно до частини другої статті 57 Закону. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту (п. 4.1.9 Інструкції з організації примусового виконання рішення).

Обов'язковість виконання судових рішень встановлена ст. 129 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»

Також, виконавче провадження №51153845 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року триває понад строк, передбачений ч. 2 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», що також свідчить про неправомірність та бездіяльності Татарбунарського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що пункт 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду Одеської області від 19.12.2016 підлягає скасуванню, у звязку з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального права, з прийняттям нового рішення про задоволення скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на дії та бездіяльність Татарбунарського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області державного виконавця в порядку ст. 121-2 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99,

101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» задовольнити.

Пункт 3 ухвали Господарського суду Одеської області від 19.12.2016 у справі № 34-16/17-3683-2011 скасувати та винести нове рішення:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на дії Татарбунарський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в порядку ст. 121-2 ГПК України задовольнити.

Визнати незаконними дії Татарбунарський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні №51153845 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26 грудня 2011 року, котрі виразились у винесені Постанови від 04 жовтня 2016 року про повернення наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26.12.2011 ТОВ на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Визнати незаконною бездіяльність Татарбунарський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні №51153845 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №34-16/17-3683-2011 від 26.12.2011.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 02.02.2017.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя К.В. Богатир