ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.01.2017 Справа № 907/730/16

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ушак І.Г. у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом Державної екологічної інспекції Закарпатської області, м. Ужгород (далі - Держекоінспекція) до державного підприємства "Великобичківське лісомисливське господарство", смт. Великий Бичків Закарпатської області (далі - підприємство) про відшкодування шкоди заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства на суму 2 751 345,07 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю;

відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, представники за довіреностями

Позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, оскільки відповідач не сплатив на вимогу позивача суму шкоди заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства, виявленого за результатами проведеної оперуповноваженими відділу Управління захисту економіки в Закарпатській області ДЗЕ Національної поліції України спільно з інспектором Держекоінспекції перевірки дотримання відповідачем природоохоронного законодавства при веденні лісового господарства.

Представник позивача у ході судового розгляду наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх обґрунтованість долученими до матеріалів справи документами та стверджуючи, що Держекоінспекція приймала участь у перевірці відповідача не на виконання власних повноважень по здійсненню заходів державного нагляду відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а на вимогу слідчого органу в порядку ст.ст. 40, 93 КПК України.

Відповідач письмовими відзивом, поясненнями та його представники усними поясненнями у ході судового розгляду проти позову заперечують.

Посилаються, зокрема, на відсутність повноважень позивача на звернення до суду з даним позовом з огляду на те, що підставою його є матеріали перевірки здійсненої слідчими органами у межах розслідування кримінального провадження із залученням фахівця Держекоінспекції, а не матеріали за результатами здійснених у встановленому законом порядку заходів державного нагляду та контролю позивача як спеціально уповноваженого органу державного управління у галузі охорони навколишнього природного середовища.

Стверджують про наявність при здійсненні перевірки порушень приписів Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", оскільки особа, яка від імені позивача прийняла участь у перевірці, не була належним чином уповноважена позивачем (відсутній наказ про здійснення планової чи позапланової перевірки відповідача та визначення її предмету, відсутнє посвідчення чи направлення на здійснення перевірки); відповідач як суб'єкт господарювання не був повідомлений про перевірку, його уповноважені представники не приймали участі у її здійсненні.

Крім того, посилаються на те, що при перевірці не здійснювалася бусольна або інша топографічна зйомка місцевості, не визначалися координати лісосік, на яких виявлені незаконні, на думку позивача, рубки 249 дерев, що унеможливлює ідентифікацію площ цих лісосік за лісорубними квитками зазначеними в акті. В той же час відповідач стверджує про наявність дозволу на рубку 2503 дерев на ділянках зазначених в акті перевірки та ділянках суміжних із зазначеними в акті перевірки відповідно до лісорубних квитків №№ 452739, 452721 від 8.05.15, 23.01.15 .

До акту перевірки не долучені ні лісорубні квитки, ні переліко-цінувальні відомості, ні польові перелікові відомості із зазначенням, зокрема, кількості відведених у рубку дерев на відповідних ділянках, виділах, кварталах.

Всупереч приписів Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства до акту перевірки не додано жодних належним чином оформлених таблиць, графіків, схем підписаних та наданих відповідачем як суб'єктом господарювання, що перевіряється. В акті перевірки не зазначена інформація, пов'язана з проведенням інструментально-лабораторного контролю безпосередньо на об'єкті перевірки, не відображено яким чином (зокрема, із застосуванням яких вимірювальних засобів) проводилися заміри пнів, що також, на думку відповідача, позбавляє зазначений акт перевірки доказової сили.

Крім того, відповідач посилається на те, що акт перевірки не відповідає встановленим вимогам щодо його уніфікованої форми зі встановленим переліком питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно, повно та об'єктивно розглянувши в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Позивач звернувся з даним позовом про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок порушення відповідачем природоохоронного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що підставою звернення до суду послугували матеріали перевірки здійсненої у межах кримінального провадження № 0000576 від 13.05.16, про що 27.05.16 складено "ОСОБА_2 з питань правомірності вирубування лісів в лісовому фонді Верхньоводянському ДП "ОСОБА_5 ЛМГ" (далі - акт), за даними якого позивач здійснив розрахунки завданої шкоди.

Як вбачається зі змісту акту, перевірка здійснювалася старшими оперуповноваженими відділу УЗЕ в Закарпатській області ДЗЕ Національної поліції України підполковником поліції ОСОБА_6, майором поліції ОСОБА_7 за участі держінспектора позивача ОСОБА_8 з питань "правомірності вирубування лісів на визначених ділянках лісового фонду ОСОБА_9 лісництва" відповідача в межах зазначеного вище кримінального провадження.

В акті зазначено про незаконну рубку 4-х дерев породи бук із зазначенням діаметра пнів та пошкодження 3-х дерев породи граб до ступеня припинення росту у кварталі 9, виділ 30 на площі 0,04 га за лісорубним квитком серії 02 ЛКБ № 503937 від 4.04.16 при відведених у рубку та правомірно зрубаних 8-ми дерев породи бук; незаконну рубку 249-ти дерев із зазначенням діаметра пнів у кварталі 38, виділ 4.3 на площі 3,8 га за лісорубним квитком серії 02 ЛКБ № 452739 від 8.05.15 при відведених у рубку та правомірно зрубаних 405 дерев.

За текстом акту значаться додатками до нього довідка ДП "ОСОБА_5 ЛМГ", копія журналу про лісопорушення, однак такі не долучені позивачем до матеріалів справи.

Акт підписано зазначеними вище особами, які здійснювали перевірку.

У тексті акту зазначено, що в перевірці прийняли участь працівники ОСОБА_9 лісництва ДП "ОСОБА_5 ЛМГ" ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, однак ці особи не зазначені як підписанти акту і в акті не містяться їх підписи.

Акт не містить підпису керівника відповідача у відмітці про одержання примірника акту.

Акт складено у 3-х примірниках - для управління захисту економіки в Закарпатській області ДЗЕ Національної поліції України, Держекоінспекції у Закарпатській області, ДП "ОСОБА_5 ЛМГ".

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача у ході судового розгляду, позивач на підставі цього акту, який вважає носієм доказової інформації за приписами Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, здійснив розрахунки шкоди заподіяної лісу та 13.06.16 звернувся до відповідача з претензією про відшкодування шкоди згідно цих розрахунків на суму 2751345,07 грн.

Несплата цієї суми у досудовому порядку послугувала підставою звернення до суду з позовними вимогами, що становлять предмет спору у даній справі.

Таким чином, з огляду на предмет спору - відшкодування шкоди заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства - та на суб'єктний склад спірних відносин, останні регулюються приписами Лісового кодексу України (далі - ЛКУ), Законів України "Про охорону навколишнього природного середовища", "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон про охорону природного середовища, Закон про засади державного нагляду ), які належить застосовувати при вирішенні даного спору.

Так, приписами ст. 292 ЛКУ та ст. 202 Закону про охорону природного середовища, визначено, що здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; застосування у випадках, передбачених законом, економічних санкцій до підприємств, установ та організацій за порушення вимог законодавства, подання позовів до суду про відшкодування збитків і втрат, завданих унаслідок такого порушення віднесено до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері лісових відносин.

Державна екологічна інспекція України, територіальним органом якої є позивач у справі (Держекоінспекція), відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію України затвердженого Указом Президента України від 13.04.11 N 454/2011 (далі - Положення), є центральним органом виконавчої влади, утвореним для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

За приписами п.п. 4, 6 Положення завданням Держекоінспекції є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням, зокрема, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, вимог, в тому числі, законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів щодо законності вирубки, ушкодження дерев і чагарників, знищення або ушкодження лісових культур .

Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право:

- проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження;

- розраховувати розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, та пред'являти претензії;

- вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах;

- передавати до прокуратури, органів досудового слідства та органів дізнання матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину.

За змістом ст. 35 Закону про охорону природного середовища державному контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів підлягають використання і охорона, зокрема, лісів.

Цією ж статтею встановлено, що порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.

Так, за змістом преамбули Закону про засади державного нагляду, цим Законом визначаються правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

За визначенням ст. 1 цього Закону державний нагляд (контроль) - це є діяльність уповноважених законом, зокрема територіальних органів центральних органів виконавчої влади, в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові перевірки, ревізії, огляди, обстеження здійснені у спосіб (процедуру), визначений законом.

Так, Законом про засади державного нагляду передбачено (ст. 4), що плановий чи позаплановий захід щодо суб'єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником; при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов'язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Процедура проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів визначена Порядком організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, який затверджено наказом Міністра охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 N 464 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.01.09 р. за № 18/16034 (далі - Порядок).

Порядок розроблено відповідно до приписів Закону України про охорону природного середовища та Закону України про засади державного нагляду, Положення про Держекоінспекцію, про що зазначено в п.1.1 Порядку, дія його поширюється на державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України, державних екологічних інспекцій в областях (органи Держекоінспекції) та суб'єктів господарювання.

Так, згідно п.п. 2.2, 2.3 Порядку для здійснення перевірки керівником органу

Держекоінспекції видається наказ про проведення перевірки, який має містити, зокрема, найменування суб'єкта господарювання, підставу перевірки та предмет перевірки; період, за який буде здійснюватися перевірка; визначення виконавців перевірки із залученням, у разі потреби, спеціалістів інших органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій, на підставі якого оформляється направлення на проведення перевірки.

Державні інспектори проводять перевірки об'єкта в присутності керівника суб'єкта господарювання або уповноважених ним осіб (п. 9 Порядку).

За результатами проведеної планової або позапланової перевірки, державним інспектором складається уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містить перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), залежно від ресурсу, що перевірявся. При цьому, не допускається включення до акта перевірки інформації або висновків, які не підтверджені документально, пропозицій, а також інформації, наданої правоохоронними органами. (п.п. 4.13, 4.14 Порядку).

Один примірник акта перевірки (з відповідними додатками) передається керівнику (уповноваженій ним особі) суб'єкта господарювання, про що на останній сторінці примірників акта перевірки робиться відповідна відмітка за підписом особи, яка отримала акт перевірки, із зазначенням посади, прізвища та ініціалів, а також дати одержання акта, другий примірник акта перевірки зберігається в органі Держекоінспекції. У разі, якщо посадова особа або уповноважений нею представник суб'єкта господарювання відмовляється від отримання акта перевірки особисто, то такий акт передається через канцелярію суб'єкта господарювання (із зазначенням вхідного реєстраційного номера) або відправляється рекомендованим листом (п.п.4.21,4.22 Порядку).

За визначенням наданим у п.1.4 Порядку акт перевірки - це є документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

У ході судового розгляду справи встановлено та не заперечується ніким з учасників процесу, що позивач звернувся до суду з даним позовом як спеціально уповноважений орган державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів, якому за приписами ст. 20 Закону про охорону природного середовища надано таке право на підставі та за результатами здійснення ним заходів державного контролю у спосіб визначений законом.

Натомість підставою даного позову позивача як спеціально уповноваженого органу державного контролю у відповідній сфері є не матеріали здійсненого ним державного контролю у спосіб та у формі визначеними законом, а матеріали перевірки здійсненої слідчими органами досудового розслідування у межах кримінального провадження, у якій державний інспектор позивача на вимогу слідчих органів прийняв участь як спеціаліст та підписав складений ними (слідчими органами) за результатами перевірки ОСОБА_2 з питань правомірності вирубування лісів в лісовому фонді відповідача.

Таким чином, встановлено і ніким з учасників процесу не спростовано, що позивач у спірній ситуації не здійснював заходів державного контролю у визначеному законом порядку і поданий ним позов не ґрунтується на матеріалах здійснення ним заходів державного контролю, тому не може бути задоволений судом.

Долучений до матеріалів справи акт складений слідчими органами за участю державного інспектора позивача залученого до перевірки як спеціаліста може слугувати доказом у кримінальному провадженні, у межах якого відбувалася перевірка, однак не є належним доказом у даній справі з огляду на вищенаведені приписи законів та підзаконних нормативних актів, що визначають повноваження органів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, правові та організаційні засади порядок здійснення державного нагляду (контролю). Зазначений акт не є актом перевірки у розумінні вищенаведеного п.1.4 Порядку, відтак не є носієм доказової інформації у даній справі.

При цьому суд приймає до уваги також, що зі змісту акта не вбачається, яким чином було ідентифіковано місця проведення перевірок та виявлення там незаконних рубок кварталам, виділам та ділянкам, у межах яких відповідачу дозволено вирубку згідно лісорубних квитків; в акті не відображено яким чином та із застосуванням яких вимірювальних засобів проводилися заміри пнів. Наведені обставини також позбавляють зазначений акт доказової сили у даній справі.

Відповідно до роз'яснень Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" за N 02-5/744 від 27.06.2001 з наступними змінами та доповненнями, господарським судам у вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною вирубкою слід перевіряти, яким чином (зокрема із застосуванням яких вимірювальних засобів) проводилися заміри пнів та чи відображені ці дані у акті і за відсутності відповідних даних у господарського суду немає підстав для задоволення позову.

За змістом ст.ст. 44-49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд справи покладаються на позивача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 44-49, 85 Господарського процесуального кодексу України,

суд вирішив:

1. У позові відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

ОСОБА_1 рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку передбаченому цим же кодексом. Повний текст рішення складено 25.01.17

Суддя Ушак І.Г.