РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2017Справа №910/20161/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТ-Буд"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕА-Україна"
про витребування майна
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:не з'явився;
від відповідача:Коновалов С.В. - представник за довіреністю.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТТ-Буд" (далі - позивач, ТОВ "ТТ-Буд") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕА-Україна" (далі - відповідач, ТОВ "ГЕА-Україна") про витребування з незаконного володіння належне Товариству з обмеженою відповідальністю "ТТ-Буд" на підставі договору поставки № 28/07-11/2 від 27.07.2011 року вентиляційне обладнання згідно Переліку обладнання ТОВ "ТТ-Буд", яке знаходиться у незаконному володінні ТОВ "ГЕА-Україна" та не передано за договором на загальну суму 281 823, 05 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем всупереч п. 5.1.2. договору поставки № 28/07-11/2 від 27.07.2011 року не було поставлено позивачу обладнання після закінчення встановленого строку, а тому належне позивачеві обладнання, яке зазначене у Додатку № 1 до позову на суму 281 823, 06 грн. без належних правових підстав перебуває у чужому незаконному володінні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2016 р. порушено провадження у справі № 910/20161/16, розгляд останньої призначено на 09.12.2016 р.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

08 грудня 2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву та заява про застосування строків позовної давності, втім вказані заперечення на адресу позивача не направлені.

Представник відповідача безпосередньо у судовому засіданні 09.12.2016 року проти позову заперечував, посилаючись на пропуск строку позовної давності, оскільки кінцевим строком поставки товару є 12.03.2012 року, тому строк позовної давності для подання даного позову сплив 12 березня 2015 року.

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, враховуючи неявку в судове засідання представника позивача, що перешкоджає розгляду спору по суті, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи на 21.12.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 21.12.2016 року наполягав на позові, безпосередньо в судовому засіданні звернувся з письмовим клопотанням про продовження розгляду спору додатково на 15 днів відповідно до ст. 69 ГПК України.

Відповідач проти позову заперечував, оскільки позивач пропустив строк позовної давності та не здійснив жодних дій для прийняття даного обладнання. Натомість, ТОВ "ГЕА-Україна" в повному обсязі виконало свої зобов'язання за договором №28/07-11/2 від 27.07.2011 р., а тому вважає, що даний позов не підлягає задоволенню у зв'язку із спливом строку позовної давності.

З урахуванням особливостей розглядуваної справи та характеру правовідносин сторін, суд задовольнив клопотання позивача про продовження розгляду спору додатково на 15 днів, відповідно до ст. 69 ГПК України та відклав розгляд справи на 18.01.2017 року.

У судове засідання 18.01.2017 року позивач уповноваженого представника не направив, 17.01.2017 року через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів, оскільки у зв'язку із хворобою представника ТОВ "ТТ-Буд" не мав змоги виконати ухвалу суду від 21.12.2016 року.

Представник відповідача продовжував заперечувати проти позову, надав усні пояснення по справі та уточнення заяви щодо застосування строків позовної давності.

У судовому засіданні 18.01.2017 року судом було розглянуто клопотання позивача про продовження строку розгляду справи та вирішено відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Статтею 69 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більше як на п'ятнадцять днів.

Оскільки Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2016 року судом вже було продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 18.01.2017 року, тоді заявлене позивачем клопотання задоволенню не підлягає.

Судом зроблено висновок, що наданих доказів достатньо для вирішення спору по суті.

У судовому засіданні 18.01.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТТ - Буд" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕА-УКРАЇНА" (далі - продавець) було укладено Договір поставки № 28/07-11/2 (далі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язався придбати і поставити вентиляційне обладнання на умовах і в термін, визначені Договором, а покупець - прийняти його і сплатити на умовах і в терміни, визначені цим Договором.

Найменування обладнання (кількість, асортимент), підлягаючого поставці, наведено у специфікації (Додаток №1) є невід'ємною частиною Договору. (п.1.2 Договору)

Сторони узгодили, що обладнання поставляється покупцеві на умовах DDP-KIEV (Incoterms 2000) за цінами, зазначеними у специфікації Додатка № 1, що є невід'ємною частиною договору, обладнання відпускається покупцеві зі складу продавця за адресою: м. Київ, бул. Івана Лепсе, 24 (п.п. 3.1., 3.2. Договору).

Відповідно до п.4.1 Договору загальна вартість обладнання, що поставляється, складає 819 355, 68 грн. в тому числі ПДВ 20%: 136 559, 28 грн.

Згідно з п. 5.1 Договору обладнання підлягає поставці на умовах даного Договору в наступні терміни:

позиції 4-8, 10-14 у специфікації обладнання (додаток №1) - до 11 тижнів, починаючи з моменту надходження оплати, передбаченої п.6.2.1 даного договору, на рахунок Продавця;

позиції 1-3,9 у специфікації обладнання (додаток №1) - до 21 тижнів, починаючи з моменту надходження оплати, передбаченої п.6.2.3 даного договору, на рахунок Продавця.

У разі затримки передоплати Покупцем, Продавець має право затримати поставку на термін затримки платежу. Продавець має право на дострокову поставку обладнання за даним Договором, при цьому Покупець зобов'язаний прийняти обладнання на загальних умовах. (п.5.2 Договору)

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що покупець виконує розрахунок в наступному порядку:

6.2.1. передплату в розмірі 50% від вартості обладнання (позиції 4,10,12 у специфікації обладнання) даного Договору, що складає 117 675 грн. 64 коп. (з ПДВ), шляхом перерахунку даної суми на рахунок Продавця на протязі 3-х банківських днів з моменту підписання даного Договору;

6.2.2. остаточну оплату в розмірі 50% від вартості обладнання (позиції 4,10,12 у специфікації обладнання) даного Договору, що складає 117 675 грн. 64 коп. (з ПДВ), шляхом перерахунку даної суми на рахунок Продавця на протязі 3-х банківських днів з моменту письмового повідомлення Покупця про поставку обладнання на склад Продавця за адресою: м. Київ, бул. Івана Лепсе, 24;

6.2.3. передплату в розмірі 50% від вартості обладнання (позиції 1-3,5-9,11,13,14 у специфікації обладнання) по Договору, що складає 292 002 грн. 20 коп. (з ПДВ), шляхом перерахунку даної суми на рахунок Продавця;

6.2.4. остаточну оплату в розмірі 50% від вартості обладнання (позиції 4, 10, 12 у специфікації обладнання) даного Договору, що складає 292 002 грн. 20 коп. (з ПДВ), шляхом перерахування на рахунок Продавця на протязі 3-х банківських днів з моменту письмового повідомлення Покупця про поставку обладнання на склад Продавця за адресою: м. Київ, бул. Івана Лепсе, 24.

У п.7.2 Договору зазначено, що документами, які підтверджують передачу обладнання є накладна, виписана при наданні доручення, а також акт прийому - передачі обладнання.

Додатком №1 до Договору поставки № 28/07-11/2 від 27.07.2011 року Сторони визначили найменування, кількість, ціну, загальну суму договору.

Як вбачається із позовної заяви, на виконання умов договору поставки № 28/07-11/2 від 27.07.2011 року ТОВ "ТТ-Буд" здійснило оплату у розмірі 409 677, 00 грн. відповідно до платіжного доручення № 188 від 27.07.2011 року та у розмірі 268 766, 00 грн. відповідно до платіжного доручення № 668 від 17.10.2011 року (копії вказаних платіжних доручень наявні у матеріалах справи).

Листом № 024/01 від 24.01.2012 року відповідач повідомив позивача, що на виконання умов Договору була здійснена остаточна поставка вентиляційного обладнання (позиції № 1, 2, 3, 9) на склад за адресою: м. Київ, бул. Івана Лепсе, 24, у зв'язку з чим просив позивача здійснити оплату вартості обладнання у строк не пізніше 06.02.2012 року.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.06.2013 року у справі № 916/729/13, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТ-Буд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕА-Україна" заборгованість у розмірі 140 911 грн. 53 коп., пеню у розмірі 10 313 грн. 88 коп., 3% річних у розмірі 5 664 грн. 00 коп., збитки у розмірі 9 000 грн. 00 коп.

На виконання рішення Господарського суду Одеської області від 04.06.2013 року у справі № 916/729/13 Позивачем було перераховано Відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 176 737 грн. 82 коп., з яких - 140 911 грн. 53 коп. заборгованості, що підтверджується меморіальним ордером № 320 від 24.06.2014 року.

Таким чином, на виконання умов Договору поставки №28/07-11/2 від 27.07.2011 року Позивачем було сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю "ГЕА-Україна" грошові кошти у загальному розмірі 819 355 грн. 69 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що ТОВ "ТТ-Буд" було отримано обладнання за Договором на загальну суму лише 537 532, 63 грн. за накладною № 144 від 09.11.2011 року, а вентиляційне обладнання, яке перейшло у власність ТОВ "ТТ-Буд" на суму 281 823, 06 грн. до теперішнього часу знаходиться у володінні ТОВ "ГЕА-Україна".

18.04.2016 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію № 1804/3/16 з вимогою виконати п.3.1, 3.2 Договору поставки №28/07-11/2 від 27.07.2011 року та сплатити пеню у розмірі 64 286 грн. 54 коп., що підтверджується накладною № 12496 від 18.04.2016 року, яка залишена без відповіді і виконання.

Крім того, 20.10.2016 року ТОВ "ТТ-Буд" зверталось до ТОВ "ГЕА-Україна" з вимогою відпустити зазначене в Додатку № 2 до позову вентиляційне обладнання позивачу, яке не було поставлено зі складу відповідача за адресою: м. Київ, бул. Івана Лепсе, 24 та з проханням підписати Акт приймання-передачі обладнання за Договором № 28/07-11/2 від 27.07.2011 року.

Проте, як стверджує позивач, посадові особи ТОВ "ГЕА-Україна" від передачі обладнання на суму 281 823, 05 грн. та від підписання Акту приймання-передачі обладнання за Договором відмовилися.

Таким чином, згідно доводів позивача, спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідачем всупереч п. 5.1.2. Договору поставки № 28/07-11/2 від 27.07.2011 року не було поставлено позивачу обладнання після закінчення встановленого строку, а ому належне позивачу обладнання, яке зазначене у Додатку № 1 до позову на суму 281, 06 грн. до теперішнього часу без належних правових підстав перебуває у чужому незаконному володінні відповідача, що згідно вимог статті 387 Цивільного кодексу України є підставою для витребування вказаного майна з чужого незаконного володіння.

Дослідивши правову норму, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд дійшов висновку, що позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТ-Буд задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Позовні вимоги обґрунтовано нормами ст. 387 ЦК України, згідно з якою власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Позивачем у віндикаційному позові може бути власник майна, відповідачем - особа, яка незаконно володіє майном, тобто заволоділа ним без достатньої правової підстави.

Віндикаційними позовами захищається правомочність володіння, що належить власникові або іншій особі, яка отримала право володіння річчю на законній підставі( у тому числі на підставі договору, який не визнано недійсним).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 3 цієї статті визначено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем в суді, оскільки законодавство презюмує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду (ч. 3 ст. 397 ЦК України).

Як доказ наявності у позивача права власності на спірне майно - вентиляційне обладнання на суму 281 823, 06 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю "ТТ-Буд" надав суду наступні фактичні дані:

- копія договору поставки № 28/07-11/2 від 27.07.2011 року з Додатками;

- Лист Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕА-Україна" № 024/01 від 24.01.2012 року про остаточну поставку вентиляційного обладнання;

- копія платіжного доручення № 188 від 27.07.2011 року на суму 409 677, 84 грн.;

- копія платіжного доручення № 668 від 17.10.2011 року на суму 268 766, 32 грн.;

- Претензію № 1804/3/16 від 18.04.2016 року;

- меморіальний ордер № 320 від 09.07.2014 року на суму 176 737, 82 грн. на виконання рішення у справі № 916/729/13;

- накладна № 144 від 09.11.2011 року;

- оборотно-сальдову відомість по рахунку № 631 за січень 2011 року;

- Акт приймання-передачі обладнання за Договором № 28/07-11/2 від 27.07.2011 року від 20.10.2016 року підписаний покупцем із зауваженням.

Суд дійшов висновку, що подані ТОВ "ТТ-Буд" докази не підтверджують права власності позивача на майно, яке витребовується ним у відповідача.

Так, статтею 334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, а переданням майна вважається момент вручення його набувачеві.

Згідно умов пункту 7 Договору поставки № 28/01-11/2 від 27.07.2011 року, прийом обладнання за кількістю та якістю проводиться у відповідності з вимогами чинного законодавства України, умов договору та документами, що підтверджують передачу обладнання, якими є накладна, виписана при наданні доручення, а також акт прийому-передачі обладнання.

Таким чином, перехід права власності на зазначене в позові обладнання не відбувся.

У матеріалах справи наявна копія Акту приймання-передачі обладнання від 20.10.2016 року за Договором № 28/07-11/2 від 27.07.2011 року, який, відповідно до тверджень позивача, відповідач відмовився підписувати та передавати обладнання на суму 281 823, 05 грн. Проте позивачем не надано жодних підтверджень того, що вказаний акт дійсно було надіслано на адресу відповідача або отримано ним особисто, оскільки зауваження в Акті виконані уповноваженою особою позивача.

Не може бути кваліфікованим як віндикаційний і ґрунтуватися на ст. 387 ЦК України позов про передання речі, якщо обов'язок передати її ґрунтується на договорі. При відмові відчужувача передати набувачеві відповідно до договору індивідуально визначену річ, набувач вправі пред'явити не віндикаційний позов, а позов про відібрання речі у відчужувача і про передання її набувачеві (ст. 620 ЦК України).

Оскільки з наявних у матеріалах справи доказів у суду відсутня можливість встановити факт наявності права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТ-Буд" на спірне майно (вентиляційне обладнання), тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕА-Україна" слід відмовити, у зв'язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Під час розгляду справи відповідачем неодноразово заявлялося клопотання про застосування строків позовної давності.

Положеннями ст. 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Як вже зазначалось, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕА-Україна" слід відмовити, у зв'язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

З огляду на наведене, строк позовної давності не може бути застосований, оскільки судом не було встановлено наявності порушеного права позивача.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-35, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТ-Буд" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 23.01.2017 р.

Суддя Ю.О.Підченко