У Х В А Л А

30 січня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Жайворонок Т.Є., розглянувши заяву приватного унітарного підприємства «І.В. Ексім» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 13 липня 2016 року у справі № 926/822/14 за позовом Чернівецького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до концерну «Війсьторгсервіс», приватного унітарного підприємства «І.В. Ексім», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонд державного майна України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернівецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Рівненська Міжрегіональна універсальна біржа «Прайс», нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В., про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява приватного унітарного підприємства «І.В. Ексім» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 13 липня 2016 року у справі № 926/822/14 з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 11116 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктами 1, 3 ч. 2 ст. 11119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви додаються: копії заяви відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі; копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 11116 цього Кодексу;

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Як вбачається з матеріалів провадження, заявником не додано ще одну копію заяви, а додані до заяви копії текстів судових рішень Вищого господарського суду України, які зазначаються як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, не містять колонтитулів з відповідним посиланням на офіційний веб-портал.

За змістом положень ч. 3 ст. 11119 Господарського процесуального кодексу України до заяви також додається документ про сплату судового збору.

Приватне унітарне підприємство «І.В. Ексім» до заяви про перегляд Верховним Судом України судового рішення додало платіжне доручення від 27 жовтня 2016 року № 132 про сплату судового збору в розмірі 4 907,75 грн, але дане платіжне доручення не може бути прийняте, як доказ сплати судового збору за подання заяви у січні 2017 року, оскільки заявником це платіжне доручення раніше вже додавалося до заяви у листопаді 2016 року про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 13 липня 2016 року у справі № 926/822/14 та по ній прийнято процесуальне рішення, а саме - ухвалою Верховного Суду України від 11 листопада 2016 року відмовлено приватному унітарному підприємству «І.В. Ексім» в допуску справи № 926/822/14 до провадження Верховного Суду України.

Отже, суд не може вважати, що заявник сплатив судовий збір за подання заяви у січні 2017 року, оскільки, як передбачено Законом України «Про судовий збір», за подання кожної позовної заяви (заяви, скарги) судовий збір сплачується окремо.

Так, частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_318/ed_2014_12_28/pravo1/T113674.html?pravo=1> встановлено ставки судового збору у таких розмірах: за подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України - 130 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Ураховуючи наведене, заявникові слід сплатити судовий збір і надати суду оригінал документа про сплату (зарахування) судового збору в установленому розмірі та за платіжними реквізитами, які зазначено на офіційному веб-сайті Верховного Суду України, а саме:

«Отримувач коштів УДКСУ у

Печерському районі, 22030102

р/о № 312 132 077 000 07

банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві

код класифікації доходів

бюджету - 22030102

код банку отримувача - 820019

код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897

У графі платіжного доручення «Призначення платежу» зазначається «Судовий збір (Верховний Суд України, 060)» символ звітності 207».

Відповідно до ч. 2, п. 1 ч. 4 ст. 11120 Господарського процесуального кодексу України суддя-доповідач протягом трьох днів здійснює перевірку відповідності заяви вимогам цього Кодексу. У разі якщо заяву подано без додержання вимог ст.ст. 11118 та 11119 цього Кодексу, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути. Заява повертається заявнику, у разі якщо заяву подано без додержання вимог ст.ст. 11118 та 11119 цього Кодексу і заявник не усунув її недоліки протягом установленого строку.

За таких обставин заява приватного унітарного підприємства «І.В. Ексім» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 13 липня 2016 року у справі № 926/822/14 підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, ст.ст. 11119 , 11120 Господарського процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Надати приватному унітарному підприємству «І.В. Ексім» строк для усунення зазначених недоліків до 20 лютого 2017 року.

Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заяву буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України Т.Є. Жайворонок