Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" січня 2017 р. Справа № 906/1161/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - керівник СГ "Великохайчанське" (витяг з ЄДР станом на 06.03.15р.)

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 01.12.16р. № 7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Селянського господарства "Великохайчанське" (с.Велика Хайча Овруцького району Житомирської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Великохайчанське" (с.Велика Хайча Овруцького району Житомирської області)

про стягнення 150000,00 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 150000,00 грн. завданої матеріальної шкоди внаслідок привласненої відповідачем сільськогосподарської продукції врожаю 2011 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Зокрема, зазначив, що відповідно до постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.15р. у справі № 906/654/15 встановлено, що відповідач без будь-яких правових підстав привласнив посіви та насадження сільськогосподарських та інших культур, які належали позивачу. У зв'язку з цим, вважає, що у відповідача зберігається обов'язок повернути безпідставно набуте майно в натурі, не зважаючи на той факт, що позивачу у справі № 906/654/15 було відмовлено в позові за пропуском строку позовної давності.

Представник відповідача у відзиві від 13.12.16р. на позовну заяву та в судовому засіданні просив припинити провадження у справі у зв'язку з тим, що є рішення господарського суду, який в межах своєї компетенції вирішив спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, зокрема, послався на рішення господарського суду Житомирської області від 19.08.15р. у справі № 906/654/15, яке набрало законної сили. Заявою від 24.01.17р. відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в позові у зв'язку з пропуском позивачем позовної давності.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, в господарському суді Житомирської області розглядалась справа № 906/654/15 за позовом Селянського господарства "Великохайчанське" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Великохайчанське" про витребування в судовому порядку у відповідача ТОВ "Великохайчанське" на підставі ст.ст.387,1212 та 1213 ЦК України спірного майна (насіння озимих зернових та кормових культур врожаю 2011року ), згідно переліку, визначеного у прохальній частині позову загальною кількістю 355819 кг, загальною вартістю 150000,00 грн.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 19.08.15р., залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.15р., в позові відмовлено у зв'язку з пропуском позивачем строків позовної давності.

Вказаним рішенням у справі № 906/654/15 встановлено наступне.

На підставі Указу Президента Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки від 03.12.1999 року N 1529/99, відбулись звітні збори КСП ''Мир'', що підтверджується протоколом № 1 від 03.03.2000року.

З вказаного протоколу видно, що на базі реформованого КСП "Мир" вирішено, створити нове господарське формування на приватній основі господарювання СГ "Великохайчанське", засновником якого обрано ОСОБА_3

При цьому, на зборах вирішено укласти договори оренди земельних паїв строком на 5 років, за користування якими СГ "Великохайчанське" мало проводити розрахунок частково в натуральній формі шляхом надання послуг та частково в грошовій формі.

09.03.2000 року за реєстраційним № 0000276 зареєстровано Селянське господарство Великохайчанське, як юридичну особу.

У Статуті СГ "Великохайчанське" (зареєстрованого державним реєстратором 15.08.11 р.) зазначено, що СГ "Великохайчанське" створено на підставі чинного на той час законодавства України та рішення засновника, є правонаступником КСП "Мир" в порядку та на умовах визначених чинним законодавством України.

14 березня 2001 року на підставі договору позики співвласники майна в особі уповноваженого ОСОБА_4 передали, а позивач в особі голови ОСОБА_3 прийняв в позику виробничі запаси, що обліковувались на рахунках №№ 05,06,07,08, 10 та 12 загальною вартістю 283300,0 грн.

Судом було встановлено, що з Книги складського обліку, станом на 01.09.11року насіння пшениці сорту Столична обліковувалось в кількості 27424 кг, насіння пшениці сорту Артеміда - 19050 кг, насіння редьки маслянистої - 256 кг, насіння жита сорту Клич -23935 кг, насіння трави - 2560 кг, насіння конюшини -4050 кг, насіння вівса сорту Чернігівський та Нептун - 38080 кг, насіння суміші віко-овес - 23610 кг, насіння фуражного жита - 74841 кг, насіння фуражного вівса - 20750 кг, насіння фуражної пшениці - 29273 кг, насіння суміші фуражної - 91890 кг ( далі- спірне майно).

Суди дійшли висновку, що позивач внаслідок посіву озимих зернових та кормових культур у 2010 році, виростив спірне майно в результаті збору врожаю 2011року, та в силу ч.1 ст.144 ГК України, ч.1 ст.331 ЦК України та ст. 14 Закону України "Про фермерське господарство", набув на нього право власності.

Судами у справі № 906/654/15 також встановлено, що відповідачем - ТОВ "Великохайчанське" було набуто у володіння у 2011 році спірного майна, яке на праві власності належало позивачу - СГ "Великохайчанське".

При цьому, встановлення факту володіння спірним майном відповідачем станом на дату звернення позивача з цим позовом до суду не має юридичного значення, оскільки предметом негаторного позову є речі, визначені родовими ознаками, а тому останні є замінними.

А відтак, обов'язок повернути безпідставно набуте майно в натурі (ст.1213 ЦК України) для відповідача зберігається, допоки не буде встановлено неможливість такого повернення.

Разом з тим, суди зазначили, що відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спору, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

У частині 5 ст. 267 ЦК України встановлено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У зв'язку з цим, суди встановили, що право позивача, про захист якого він звернувся в господарський суд порушено відповідачем, однак загальний строк позовної давності тривалістю у три роки пропущено, оскільки днем початку його перебігу за правилом ч.1 ст. 261 ЦК України є 23.08.2011 року (дата реєстрації відповідача, як юридичної особи), а не 02.01.13р. (дата звернення позивача до відповідача з претензією).

Оскільки, позивач правом подати заяву (клопотання) про визнання поважними причин пропущення позовної давності, не скористався, суди дійшли висновку, що строк позовної давності пропущено позивачем без поважних причин. Також, не були встановлені обставини щодо вчинення відповідачем у період після з 23.08.11року дій, для застосування правила ч.1 ст. 264 ЦК України про переривання перебігу позовної давності (а.с.113-123).

Відповідно ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, судами у справі № 906/654/15 встановлені неспростовні обставини, що доводи позивача про те, що спірне майно за найменуванням (видом, сортом, класом) та кількістю існувало станом на 01.09.11року виключно за записами Книги складського обліку матеріалів (комора зернофураж), не мають юридичного значення для наслідків вирішення цього спору та, що 23.08.11 року є датою початку перебігу строку позовної давності, оскільки саме з цієї дати відповідач - ТОВ "Великохайчанське" є юридичною особою.

Позивач, звернувшись з даним позовом, зазначив, що відлік строку позовної давності необхідно починати з 20.01.16р. - дня подання претензії директору ТОВ "Великохайчанське" (а.с.125).

У зв'язку з цим, господарський суд зазначає, що даним твердженням позивач фактично ігнорує вищезазначені преюдиціальні обставини, встановлені судами у справі № 906/654/15, тобто, що позовну давність слід рахувати з 23.08.11р.

Як вже зазначалось вище, судами у справі № 906/654/15 встановлено, що право позивача, про захист якого він звернувся в господарський суд порушено відповідачем, однак загальний строк позовної давності тривалістю у три роки пропущено, оскільки днем початку його перебігу за правилом ч.1 ст. 261 ЦК України є 23.08.2011 року.

Заявою від 24.01.17р. відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в позові у зв'язку з пропуском позивачем позовної давності.

Таким чином, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спору, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Враховуючи викладене, господарський суд констатує, що преюдиціальними фактами встановлено, що право позивача було порушене відповідачем, але воно не може бути захищене судом через пропуск позивачем строку позовної давності.

У зв'язку з цим, в позові суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 35, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 25.01.17

Суддя Гансецький В.П.

Друк: 2 прим.

1 - у справу,

2 - позивачу (рек. з повід. про вруч.).