ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

24 січня 2017 р. Справа № 902/1031/16

Господарський суд Вінницької області у складі судді Колбасова Ф.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного підприємства "Фірма "ОСОБА_1 Агроплюс" (вул. Академіка Ющенка, 10, м. Вінниця, 21037)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Радоміра" (вул. 40-річчя Перемоги, буд. 27-А, м. Вінниця, 21036)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Трейд" (вул. Молодіжна, буд. 49-В, с. Микитичі, Володимир-Волинський район, Волинська область, 44710)

про стягнення 698421,54 грн

за участю секретаря судового засідання Вознюк К.В.

представники сторін:

позивача: ОСОБА_2 - довіреність №б/н від 01.12.2016р.;

відповідачів: не з'явились;

ВСТАНОВИВ :

Приватне підприємство "Фірма "ОСОБА_1 Агроплюс" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Радоміра" та до товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Трейд" з наступними позовними вимогами:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» суму пені за договором поставки 17.06.2013 року №170604 в розмірі 285666,35 грн за період з 02.07.2015 по 03.10.2016 року на користь Приватного підприємства «Фірма «ОСОБА_1 Агроплюс»;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» суму 3 % річних за договором поставки 17.06.2013 року №170604 в розмірі 20199,49 грн за період з 02.07.2015 по 03.10.2016 року на користь Приватного підприємства «Фірма «ОСОБА_1 Агроплюс»;

- стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радоміра» та з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» суму пені за договором поставки № 310309 від 27.03.2014 року в розмірі 483967,60 грн за період з 02.07.2015 по 03.10.2016 року на користь Приватного підприємства «Фірма «ОСОБА_1 Агроплюс»;

- стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радоміра» та з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» суму 24 % річних за договором поставки № 310309 від 27.03.2014 року в розмірі 213020,84 грн за період з 02.07.2015 по 03.10.2016 року на користь Приватного підприємства «Фірма «ОСОБА_1 Агроплюс»;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» суму інфляційного збільшення боргу за договором про надання послуг № 230414-17П від 23.04.2014 року в розмірі 3097,45 грн за період з 02.07.2015 по 03.10.2016 року на користь Приватного підприємства Фірма «ОСОБА_1 Агроплюс»;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» суму 3 % річних за договором про надання послуг № 230414-17П від 23.04.2014 року в розмірі 1807,50 грн за період з 02.07.2015 по 03.10.2016 року на користь Приватного підприємства «Фірма «ОСОБА_1 Агроплюс».

Ухвалою суду від 02.12.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/1031/16 та призначено її до розгляду на 10.01.2017р.

Ухвалою суду від 10.01.2017р. розгляд справи відкладено на 24.01.2017р. з огляду на неявку в судове засідання представників відповідачів, неподання сторонами витребуваних доказів та необхідність витребування додаткових доказів.

23.01.2017р. від позивача до суду надійшла заява від 23.01.2017р. про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить прийняти наступні позовні вимоги до розгляду:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» суму пені за договором поставки 17.06.2013 року №170604 в розмірі 53732,46 грн за період з 02.07.2015 по 03.10.2016 року на користь Приватного підприємства «Фірма «ОСОБА_1 Агроплюс»;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» суму 3 % річних за договором поставки 17.06.2013 року №170604 в розмірі 4092,10 грн за період з 02.07.2015 по 03.10.2016 року на користь Приватного підприємства «Фірма «ОСОБА_1 Агроплюс»;

- стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радоміра» та з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» суму пені за договором поставки № 310309 від 27.03.2014 року в розмірі 422671,19 грн за період з 02.07.2015 по 03.10.2016 року на користь Приватного підприємства «Фірма «ОСОБА_1 Агроплюс»;

- стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радоміра» та з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» суму 24 % річних за договором поставки № 310309 від 27.03.2014 року в розмірі 213020,84 грн за період з 02.07.2015 по 03.10.2016 року на користь Приватного підприємства «Фірма «ОСОБА_1 Агроплюс»;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» суму інфляційного збільшення боргу за договором про надання послуг № 230414-17П від 23.04.2014 року в розмірі 3097,45 грн за період з 02.07.2015 по 03.10.2016 року на користь Приватного підприємства Фірма «ОСОБА_1 Агроплюс»;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» суму 3 % річних за договором про надання послуг № 230414-17П від 23.04.2014 року в розмірі 1807,50 грн за період з 02.07.2015 по 03.10.2016 року на користь Приватного підприємства «Фірма «ОСОБА_1 Агроплюс».

Вказана заява мотивована необхідністю здійснення перерахунку заявлених до стягнення пені та річних по договору № 170604 від 17.06.2013р. у зв'язку з встановленими обставинами рішенням Господарського суду Вінницької області у справі № 902/1007/15, а також проведенням перерахунку пені у гривні.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3.10., 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. У разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Приймаючи до уваги, що вищевказана заява про зменшення позовних вимог не суперечить вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне прийняти її до розгляду, у зв'язку з чим спір у даній справі вирішується виходячи з нової ціни позову - 698421,54 грн.

В судовому засіданні від 24.01.2017р. представник позивача підтримав зменшені позовні вимоги.

Відповідачі правом участі в судовому засіданні вдруге не скористалися, визначених судом доказів не надали, про поважність причини своєї неявки суду не повідомили.

Хоча про дату, час та місце проведення судового засідання останні повідомлялися належним чином - ухвалою суду від 10.01.2017р., яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією і факт отримання якої відповідачами підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення за №237 та №074.

При цьому суд констатує, що відповідачами не подано клопотання, заяви в тому рахунку і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідачів належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останніх в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Суд враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідачів або їх представників, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

17.06.2013 року між приватним підприємством "Фірма "ОСОБА_1 Агроплюс" (за договором - постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Захід Трейд" (за договором - покупець) укладено договір поставки № 170604, відповідно до умов пункту 1.1 якого, постачальник зобов'язався в строки, визначені договором, передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язався прийняти товар і оплатити його вартість.

Згідно з пунктом 6.1 договору від 17 червня 2013 року, загальна вартість товару повинна бути сплачена відповідачем 2 у строк, встановлений в додатках до цього договору.

Пунктом 6.3 договору від 17 червня 2013 року сторони обумовили, що: сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов'язання відповідача 2 існують і підлягають сплаті у гривні; сума у гривні, що підлягає сплаті відповідачем 2 на виконання ним зобовязань по договору, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни Договору (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до Договору, на курс гривні до іноземної валюти, який буде встановлений Українською банківською валютною біржею згідно сайту www.udinform.com (графа "закриття/АSК") збільшеного на один відсоток на день, що передує дню фактичної оплати відповідачем 2 ціни Договору (її неоплаченої частини); кінцевий розрахунок за товар відповідач 2 здійснює в строки і розмірі, визначених Додатками.

У відповідності до пункту 6.5 Договору від 17 червня 2013 року, незалежно від призначення платежу у банківському переказі, у разі порушення відповідачем 2 платіжних зобов'язань за цим або будь-яким іншим Договором, позивач має право самостійно зарахувати грошові кошти, що надійшли від відповідача 2, в оплату простроченої заборгованості з повідомленням Відповідачу 2 про таке зарахування.

Як визначено пунктом 10.1 Договору від 17 червня 2013 року, цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та засвідчення печатками сторін; строк дії цього Договору становить 12 (дванадцять) місяців; у разі, якщо визначені цим Договором зобов'язання не будуть виконані належним чином, строк дії цього Договору продовжується на тих самих умовах.

На виконання умов Договору поставки від 17 червня 2013 року позивач відвантажив, а відповідач 2, отримав товар на загальну суму 539887,20 грн, а за курсом долара США на момент укладення додатків на суму 66133,57 дол. США.

27.03.2014 року між позивачем та відповідачем 2 укладено договір поставки №310309, відповідно до умов пункту 1.1 договору від 27 березня 2014 року, позивач зобовязався в строки, визначені договором, передати у власність відповідача 2 товар, а відповідач 2 зобов'язався прийняти товар і оплатити його вартість.

Згідно з пунктом 6.1 Договору від 27 березня 2014 року, загальна вартість Товару повинна бути сплачена відповідачем 2 у строк, встановлений в Додатках до цього Договору.

Між тим, як визначено пунктом 6.4 Договору від 27 березня 2014 року: протягом строку дії договору, грошові зобов'язання відповідача 2 існують і підлягають сплаті у гривні; сума у гривні, що підлягає сплаті відповідачем 2 на виконання ним зобовязань по Договору від 27 березня 2014 року, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни Договору (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, вказаній в додатках до Договору від 27 березня 2014 року, на курс гривні до іноземної валюти, який буде встановлений Українською банківською валютною біржею згідно сайту www.udinform.com (графа "закриття/АSК"), збільшений на один відсоток на день, що передує дню фактичної оплати відповідачем 2 ціни Договору (її неоплаченої частини), але в будь-якому разі не нижчий, ніж на момент відвантаження; розрахунок за товар відповідач 2 здійснює в строки і розмірі, визначених Додатками.

У відповідності до пункту 10.1 Договору від 27 березня 2014 року: цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та засвідчення печатками сторін; строк дії цього Договору становить 12 (дванадцять) місяців; у разі, якщо визначені цим Договором зобов'язання не будуть виконані належним чином, строк дії цього Договору продовжується на тих самих умовах .

У додатках до Договору поставки від 27 березня 2014 року сторони визначили назву товару, кількість, ціну, вартість, строки поставки та умови оплати.

На виконання умов Договору поставки від 27 березня 2014 року, позивач відвантажив, а відповідач 2, отримав товар на загальну суму 2908826,26 грн, а за курсом американського долара на момент укладення додатків на суму 245610,25 дол. США.

23 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем 2 укладено договір про надання послуг № 230414-17П , відповідно до пункту 1.1 договору про надання послуг позивач зобов'язався надати відповідачу 2 послуги у рослинництві, із використанням власної сільськогосподарської техніки - обприскувач - агрокомплекс "Роса" (надалі - Техніка), в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до пунктів 3.2-3.3 договору про надання послуг: відповідач 2 зобов'язався здійснити попередню оплату 100 % запланованої вартості робіт, у строк до 28 квітня 2014 року; остаточна оплата згідно з актами виконаних робіт на протязі трьох календарних днів з дня їх підписання.

У відповідності до пункту 3.4 Договору про надання послуг, прийняття послуг відповідачем 2 за кількістю та якістю проводиться окремо по кожному полю шляхом підписання вповноваженими представниками сторін актів виконаних робіт.

Як визначено пунктом 6.1 Договору про надання послуг, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до виконання робіт.

На виконання умов Договору про надання послуг позивачем надано відповідачу 2 послуги з внесення ЗЗР оприскувачами "РОСА" на загальну суму 123131,50 грн.

В порушення умов зазначених вище договорів, відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання в частині проведення оплати за отриманий товар та надані послуги.

У зв'язку з чим, в липні 2015 року приватне підприємство «Фірма «ОСОБА_1 плюс» звернулося в Господарський суд Вінницької області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Радоміра» (відповідач 1, ТОВ «Радоміра») та товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» (відповідач 2, ТОВ «Захід Трейд») про стягнення солідарно з відповідачів 3364024,04 грн боргу, з яких: 47911,21 грн основний борг за договором про надання послуг № 230414-17П від 23 квітня 2014 року; 458105,63 грн основний борг за договором поставки №170604 від 17 червня 2013 року; 2 858007,20 грн основний борг за договором поставки №310309 від 27 березня 2014 року; а також про стягнення з відповідача 2 штрафних санкцій в сумі 1815164 грн., з них: 9809 грн пені за договором про надання послуг №230414-17П від 23 квітня 2014 року; 229052,81 грн штрафу за договором поставки №170604 від 17 червня 2013 року; 468753 грн пені, нарахованої за період з 01.09.2014р. по 01.06.2015р. та 805608,80 грн штрафу - за договором поставки №310309 від 27 березня 2014 року. За вказаним позовом Господарським судом Вінницької області порушено провадження у справі №902/1007/15.

29.09.2015 р. (під час розгляду справи № 902/1007/15 в суді) між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір про погодження заборгованості, яка виникла на підставі договорів № 170604 від 17 червня 2013 року, №310309 від 27 березня 2014 року та №23014-17П від 23 квітня 2014 року.

На виконання умов договору від 12.09.2015р. про погодження заборгованості, відповідач 2 перерахував на рахунок позивача 2890000 грн, а саме: 2816200 грн відповідно до платіжного доручення № 3565 від 29 вересня 2015 року та 73800 грн відповідно до платіжного дорученням №3566 від 29 вересня 2015 року.

Відповідно до ухвали суду від 30.11.2015р. припинено провадження у справі №902/1007/15 в частині вимог про стягнення 2816200 грн стосовно відповідача 2 (ТОВ "Захід Трейд") на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. За наслідками розгляду решти позовних вимог Господарським судом Вінницької області 30.11.2015р. прийнято рішення у справі № 902/1007/15, яким в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 року, залишеною без змін за результатами касаційного перегляду, у справі №902/97/16 визнано недійсним договір про погодження суми заборгованості від 29.09.2015 року.

У зв'язку з визнанням недійсним договору про погодження суми заборгованості від 29.09.2015 року, позивач звернувся до суду з заявою про перегляд рішення у справі № 902/1007/15 за нововиявленими обставинами.

Разом з тим, враховуючи, що з 01.07.2015р. - дати, станом на яку нараховані штрафні санкції у справі № 902/1007/15 продовжується просточка виконання відповідачами грошових зобов'язань за договорами № 170604 від 17.06.2013р., №310309 від 27.03.2014р., №230414-17П від 23.04.2014р., позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення пені, інфляційних втрат та річних за прострочення виконання грошових зобов'язань за період з 01.07.2015р. по 02.10.2016р. включно.

Переглядаючи за нововиявленими обставинами рішення суду від 30.11.2015р. у справі №902/1007/15 Господарським судом Вінницької області 01.12.2016р. скасовано вказане рішення та прийнято нове рішення, яким позов приватного підприємства "Фірма "ОСОБА_1 Агроплюс" задоволено частково, а саме: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Трейд" на користь приватного підприємства "Фірма "ОСОБА_1 Агроплюс" заборгованість в сумі: 44911,21 грн по договору про надання послуг №230414-17П від 23.04.2014р.; 87898,33 грн по договору поставки №170604 від 17.06.2013р.; 41807,20 грн по договору поставки №310309 від 27.03.2014р., стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Трейд" на користь приватного підприємства "Фірма "ОСОБА_1 Агроплюс" 200000 грн пені, 300000 грн штрафу та 301937,76 грн 24% річних за договором поставки №310309 від 27.03.2014р.; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Трейд" на користь приватного підприємства "Фірма "ОСОБА_1 Агроплюс" 59565,54 грн витрат зі сплати судового збору; в решті позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Трейд" відмовлено та відмовлено в позовних вимогах до товариства з обмеженою відповідальністю "Радоміра".

Рішення Господарського суду Вінницької області від 01.12.2016р. у справі №902/1007/15 набрало законної сили 19.12.2016 року.

Докази оплати боргу відповідно до договорів № 170604 від 17 червня 2013 року, №310309 від 27 березня 2014 року та №23014-17П від 23 квітня 2014 року, станом на час розгляду справи № 902/1031/16, в матеріалах справи відсутні.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, зокрема, є договори та інші правочини.

З моменту укладення позивачем та відповідачем 2 договорів № 170604 від 17 червня 2013 року, №310309 від 27 березня 2014 року та №23014-17П від 23 квітня 2014 року між ними виникли цивільні права та обов'язки.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 01.12.2016р. у справі №902/1007/15, яке набрало законної сили 19.12.2016р., встановлено наявність у відповідача 2 заборгованості перед позивачем в сумі: 44911,21 грн по договору про надання послуг №230414-17П від 23.04.2014р.; 87898,33 грн по договору поставки №170604 від 17.06.2013р.; 41807,20 грн по договору поставки №310309 від 27.03.2014р.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно із ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

При цьому зазначені норми не обмежують права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Відтак чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження для його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків

Як зазначено у п. 7.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Щодо нарахованої позивачем пені, то відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК із вимогою про стягнення штрафних санкцій особа може звернутися до суду протягом одного року з моменту невиконання зобов'язання.

Відповідно до п. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

В договорах поставки № 170604 від 17.06.2013р. (п. 15.11. договору) та №310309 від 27.03.2014р. (п. 15.11. договору), сторони визначили, що нарахування штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим Договором здійснюєтеся без обмеження строку; строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим договором становить три роки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що сторони у вказаних договорах визначили, що передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України порядок визначення періоду можливого нарахування пені у відносинах між ними не застосовується, і нарахування пені за порушення зобов'язань не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано та не застосовується строк позовної давності який передбачений п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення пені за договорами поставки № 170604 від 17.06.2013р. та №310309 від 27.03.2014р. є правомірними, оскільки відповідають умовам укладених договорів та вимогам чинного законодавства України.

Судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» 53732,46 грн пені та 4092,10 грн 3% річних, нарахованих за період з 02.07.2015р. по 02.10.2016р. з суми боргу 4142,23 дол. США за договором поставки №170604 від 17.06.2013р., в результаті чого суд дійшов наступних висновків.

Як зазначалось раніше, рішенням Господарського суду Вінницької області від 01.12.2016р. у справі №902/1007/15, яке набрало законної сили 19.12.2016р., встановлено наявність у відповідача 2 заборгованості перед позивачем по договору поставки №170604 від 17.06.2013р. в сумі 4142,24 долари США, що в еквіваленті на день звернення позивача з позовом до суду (01.07.2015р.) становило 87898,33 грн. Докази оплати вказаного боргу в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пункту 12.2 договору №170604 від 17.06.2013р., в разі порушення строків виконання зобов'язань за цим договором сторона, яка допустила прострочку, сплачує другій стороні штрафну пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахованої на суму простроченого зобов'язання за кожен день прострочки.

Враховуючи викладені вище вимоги чинного законодавства та умови договору №170604 від 17.06.2013р. (п. 12.2, 15.11 договору), суд прийшов до висновку про обґрунтованість та правомірність стягнення з відповідача 2 пені, яка обчислена та заявлена позивачем до стягнення в гривні, відповідно до вимог чинного законодавства та 3% річних у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання по договору поставки №170604 від 17.06.2013р.

Перевіркою правильності періодів нарахування та розрахунку пені та 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань за договором №170604 від 17.06.2013р., судом не виявлено помилок, в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом також розглянуто вимоги позивача про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» 3097,45 грн інфляційних втрат та 1807,50 грн 3% річних, нарахованих за період з 02.07.2015р. по 02.10.2016р. з суми боргу 47911,21 грн за договором про надання послуг № 230414-17П від 23.04.2014р., в результаті чого суд дійшов наступних висновків.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 01.12.2016р. у справі №902/1007/15, яке набрало законної сили 19.12.2016р., встановлено наявність у відповідача 2 заборгованості перед позивачем по договору про надання послуг №230414-17П від 23.04.2014р. в сумі 44911,21 грн. Докази оплати вказаного боргу в матеріалах справи відсутні.

Беручи до уваги викладене та приписи частини другою статті 625 ЦК України, суд вважає позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання по договору про надання послуг №230414-17П від 23.04.2014р. обґрунтованими та правомірними.

При перевірці правильності нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що позивачем здійснено обрахунки виходячи з суми заборгованості по договору 47911,21 грн, тоді як рішенням суду від 01.12.2016р. у справі №902/1007/15 встановлена заборгованість по договору № 230414-17П від 23.04.2014р. в розмірі 44911,21 грн.

Судом проведено розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, за допомогою калькулятора штрафів програми "ЛІГА.ЗАКОН" за період з 02.07.2015р. по 02.10.2016р., з суми заборгованості в розмірі 44911,21 грн, внаслідок чого сума 3% річних склала 1694,32 грн, а інфляційних втрат - 2903,50 грн.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2 (ТОВ "Захід Трейд") 1807,50 грн 3% річних та 3097,45 грн інфляційних втрат, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню в сумі 1694,32 грн 3% річних та 2903,50 грн інфляційних втрат, а в решті сум - 113,18 грн 3% річних та 193,95 грн інфляційних втрат слід відмовити.

Також судом розглянуто вимоги позивача про солідарне стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Радоміра" та з товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Трейд» 422671,19 грн пені та 213020,84 грн 24% річних, нарахованих за період з 02.07.2015р. по 28.09.2015р. з суми боргу - 134592,54 дол. США, за період з 29.09.2015р. по 02.10.2016р. з суми богу - 2120,96 дол. США за договором поставки №310309 від 27.03.2014р., в результаті чого суд дійшов наступних висновків.

В пунктах 12.2., 12.3., 12.8. договору поставки №310309 від 27.03.2014р. сторони погодили, що в разі порушення строків виконання зобовязань за договором сторона, яка допустила прострочку, сплачує другій стороні штрафну пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нарахованої на суму простроченого зобовязання за кожен день прострочки. Покупець, який прострочив виконання грошового зобовязання, сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 24% річних від простроченої суми.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 01.12.2016р. у справі №902/1007/15, яке набрало законної сили 19.12.2016р., встановлено наявність у відповідача 2 заборгованості перед позивачем по договору поставки №310309 від 27.03.2014р. станом на день прийняття рішення в сумі 2120,96 долари США, що в еквіваленті на день звернення позивача з позовом до суду (01.07.2015р.) становило 45006,98 грн, водночас оскільки позивачем заявлено до стягнення 41807,20 грн заборгованості за договором поставки №310309 від 27.03.2014 року, судом задоволено заборгованість у заявленому позивачем розмірі (41807,20 грн).

Разом з тим, як вбачається з оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи №902/1007/15 та рішення суду у вказаній справі, станом на 02.07.2015р. по договору поставки №310309 від 27.03.2014 року у відповідача 2 існувала заборгованість в розмірі 134592,54 дол. США. На виконання умов договору від 12.09.2015р. про погодження заборгованості, відповідач 2 перерахував 29.09.2015р. на рахунок позивача 2890000 грн, згідно платіжних доручень № 3565 та № 3566 від 29.09.2015 р. Вказана сума після визнання договору від 12.09.2015р. про погодження заборгованості недійсним була зарахована позивачем в рахунок погашення заборгованості по договору поставки №310309 від 27.03.2014 року.

Що стосується позовних вимог стосовно солідарного стягнення заборгованості за договором №310309 від 27.03.2014р. з відповідача 1 (товариства з обмеженою відповідальністю "Радоміра"), суд зазначає наступне.

В обґрунтування позовних вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів 1, 2 пені та 24% річних за несвоєчасне виконання зобовязань за договором №310309 від 27.03.2014р. позивач посилається на договір поруки від 02.09.2014р. укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Радоміра" (за договором поручитель) та приватним підприємством "Фірма "ОСОБА_1 Агроплюс" (за договором - кредитор), за умовами пункту 1.1, якого відповідач 1 зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем 2 його боргових зобов'язань перед позивачем за договорами укладеними між позивачем та відповідача 2, а саме: договорами № 170604 від 17 червня 2013 року, №310309 від 27 березня 2014 року та №23014-17П від 23 квітня 2014 року.

Враховуючи те, що рішенням суду Господарського суду Вінницької області від 01.12.2016р. у справі №902/1007/15, яке набрало законної сили 19.12.2016р., встановлено, що вимоги позивача до ТОВ "Радоміра" про стягнення заборгованості згідно договорів № 170604 від 17 червня 2013 року, №310309 від 27 березня 2014 року та №23014-17П від 23 квітня 2014 року є неправомірними та не обґрунтованими з огляду на припинення договору поруки від 02.09.2014р., суд приходить до висновку про відсутність підстав для солідарного стягнення на користь Приватного підприємства "Фірма «ОСОБА_1 Агроплюс" пені та 24% річних за договором поставки № 310309 від 27.03.2014 року.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з ТОВ "Захід Трейд" пені та 24% річних за договором №310309 від 27.03.2014р. є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та вимогам чинного законодавства України.

Перевіркою правильності періодів нарахування та розрахунку пені та 24% річних за несвоєчасне виконання зобовязань за договором №310309 від 27.03.2014р., судом не виявлено помилок, в зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ "Захід Трейд" 422671,19 грн пені та 213020,84 грн 24% річних підлягають задоволенню.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідачі не подали до суду жодного доказу в спростування позовних вимог , в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів) .

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст. 49 ГПК України, витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача 2 (Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Трейд") пропорційно розміру задоволених вимог.

Розглянувши заяву позивача про повернення сплаченого судового збору з урахуванням зменшення позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до п. 4.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зменшення розміру позовних вимог згідно з п. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір є підставою для повернення відповідної суми судового збору.

Ціна позову з урахуванням зменшення розміру позовних вимог становить 698421,54 грн. Виходячи з нової ціни позову, позивач мав сплатити, з урахуванням приписів Закону України "Про судовий збір", 10476,32 грн судового збору, натомість ним сплачено 15116,39 грн (платіжне доручення № 1136 від 15.11.2016р.), що свідчить про сплату судового збору у більшій сумі ніж передбачено чинним законодавством.

За таких обставин судовий збір в сумі 4640,07 грн підлягає поверненню позивачу з бюджету відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", на підставі ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Трейд" (вул. Молодіжна, 49 В, с. Микитичі, Володимир-Волинський район, Волинська область, 44710, ) на користь Приватного підприємства "Фірма "ОСОБА_1 Агроплюс" (вул. Академіка Ющенка, 10, приміщення 134, м. Вінниця, 21037, ) 53732,46 грн пені та 4092,10 грн 3% річних за договором поставки 17.06.2013 року №170604.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Трейд" (вул. Молодіжна, 49 В, с. Микитичі, Володимир-Волинський район, Волинська область, 44710, ) на користь Приватного підприємства "Фірма "ОСОБА_1 Агроплюс" (вул. Академіка Ющенка, 10, приміщення 134, м. Вінниця, 21037, ) 422671,19 грн пені та 213020,84 грн 24% річних за договором поставки № 310309 від 27.03.2014 року.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Трейд" (вул. Молодіжна, 49 В, с. Микитичі, Володимир-Волинський район, Волинська область, 44710, ) на користь Приватного підприємства "Фірма "ОСОБА_1 Агроплюс" (вул. Академіка Ющенка, 10, приміщення 134, м. Вінниця, 21037, ) 1694,32 грн 3% річних та 2903,50 грн інфляційних втрат за договором про надання послуг № 230414-17П від 23.04.2014 року.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Трейд" (вул. Молодіжна, 49 В, с. Микитичі, Володимир-Волинський район, Волинська область, 44710, ) на користь Приватного підприємства "Фірма "ОСОБА_1 Агроплюс" (вул. Академіка Ющенка, 10, приміщення 134, м. Вінниця, 21037, ) 10471,71 грн відшкодування витрат на судовий збір.

6. Видати накази в день набрання рішенням законної сили.

7. В позові в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Трейд" на користь Приватного підприємства "Фірма "ОСОБА_1 Агроплюс" 113,18 грн 3% річних та 193,95 грн інфляційних втрат за договором про надання послуг № 230414-17П від 23.04.2014 року відмовити.

8. В позовних вимогах до товариства з обмеженою відповідальністю "Радоміра" відмовити.

9. Копію рішення надіслати відповідачам 1, 2 рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 27 січня 2017 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - товариству з обмеженою відповідальністю "Радоміра" (вул. 40-річчя Перемоги, буд. 27-А, м. Вінниця, 21036)

3 - товариству з обмеженою відповідальністю "Захід Трейд" (вул. Молодіжна, буд. 49-В, с. Микитичі, Володимир-Волинський район, Волинська область, 44710)