Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "31" січня 2017 р. Справа № 906/1258/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 19.11.2016;

від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автоальянс Київ" (м.Київ)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Астем Трейд" (м.Житомир)

про стягнення 16090,49 грн

Позивач подав до суду позов про стягнення з відповідача 16090,49 грн заборгованості за договором про надання послуг від 16.09.2016 № С-16/09-16, з яких: 14357,94 грн основного боргу, 964,54 грн пені, 667,70 грн інфляційних та 100,31 грн 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві; надав для долучення до матеріалів справи довідку за вих. № 170131/вих-1 про заборгованість відповідача станом на 31.01.2017 (а. с. 50).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, доказом чого є поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 48).

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, надання письмового відзиву відповідно до вимог ст. 59 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.09.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю "Автоальянс Київ" (виконавець/позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Астем Трейд" (замовник/відповідач) був укладений договір про надання послуг № С-16/09-16 (далі - договір, а. с. 10 - 12), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язався за завданням замовника надавати за плату наступні послуги та роботи, а саме: планове технічне обслуговування, поточний ремонт автомобілів замовника; гарантійне обслуговування у випадку, якщо автомобілі замовника знаходяться на гарантії продавця та виробника; технічне обслуговування за замовленням; встановлення додаткового технічного обладнання; мийка та інші роботи по дотриманню в належному стані автомобілів замовника, згідно положень сервісної книги на автомобіль, а замовник зобов'язався прийняти надані послуги та оплатити їх вартість в строк та на умовах, визначених цим договором.

Пунктами 1.3, 1.4 договору сторони погодили, що замовлення на виконання робіт оформлюється у вигляді наряду-замовлення відповідно до типової форми, встановленої виконавцем, за кожним зверненням замовника та підписується сторонами.

Передання замовником автомобіля для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту, а також повернення замовнику автомобіля після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту оформлюється відповідними актами.

В пункті 2.3 договору визначено обов'язок замовника приймати від виконавця результати надання послуг шляхом огляду автомобіля після надання послуг та підписання акта здавання-приймання наданих послуг, якщо надані послуги відповідають умовам договору, і оплачувати їх в розмірах, передбачених діючими тарифами виконавця і в строк, передбачений цим договором.

За умовами п. 3.1 договору, вартість робіт по сервісному технічному обслуговуванню та відновлювальному ремонту автомобілів замовника утворюється виходячи з цін на агрегати, запасні частини, комплектуючі та витратні матеріали, що діють на дату оформлення заявки замовником, а також вартості конкретної роботи у відповідності з розцінками виконавця та узгоджується в замовленні.

Замовник протягом не більше ніж 3 (трьох) банківських днів від дати підписання акту прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт), що складений на підставі заявки замовника, проводить оплату зазначеної вартості наданих послуг за безготівковим розрахунком, на розрахунковий рахунок виконавця (п. 3.3 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, 17.09.2016 на виконання умов договору № С-16/09-16 від 16.09.2016 та на підставі наряду-замовлення № АН085599 (а. с. 15, 16) позивач надав, а відповідач прийняв послуги з технічного обслуговування автомобіля марки Nissan Patrol Y 62 5.6 АТ, державний номер НОМЕР_1, загальною вартістю 14357,94 грн. Сторони погодили, що цей наряд-замовлення є актом виконаних робіт, реєстраційні дані автомобіля записані вірно, до якості виконаних робіт замовник претензій не має, з умовами гарантії ознайомлений.

З метою оплати наданих послуг, позивач виписав відповідачу рахунок-фактуру № АН085599 від 17.09.2016 на суму 14357,94 грн (а. с. 13, 14), відсутність сплати по якому стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обовязковим для виконання сторонами.

Враховуючи, що строк оплати наданих послуг сторони обумовили у п. 3.3 договору, у відповідача виник обов'язок розрахуватись за виконані позивачем роботи з технічного обслуговування автомобіля по 21.09.2016 включно (17/09.2016 + 3 банківські дні).

Однак, як підтверджується матеріалами справи, та не спростовано відповідачем, останній кошти за надані позивачем послуги не сплатив, претензію позивача № 5 від 31.10.2016 про сплату боргу залишив без відповіді та задоволення (а. с. 18, 19).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст. 193 ГК України, згідно з якою суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 14357,94 грн основного боргу з технічного обслуговування автомобіля відповідача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується нарахованої позивачем до стягнення з відповідача пені у розмірі 964,54 грн, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Так, у відповідності до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

За ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Зокрема, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Аналогічні приписи містяться також у ст. 230 ГК України, згідно з якою штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Договором, а саме п. 5.3, сторони передбачили, що у випадку затримки оплати за надані послуги замовник за вимогою виконавця сплачує йому суму заборгованості з урахуванням: встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу, 3 (три) відсотки річних від суми простроченого платежу, пеню, що обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення платежу.

Здійснивши перерахунок пені за визначений позивачем період нарахування (з 22.09.2016 по 15.12.2016 включно), суд вважає, що обґрунтовано заявленою є пеня в сумі 961,90 грн. У частині стягнення 2,64 грн пені слід відмовити.

Водночас, розглядаючи питання про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення на свою користь з відповідача 3% річних у розмірі 100,31 грн (за період з 22.09.2016 по 15.12.2016 включно) та 667,70 грн інфляційних втрат (за період жовтень - листопад 2016 року), право на нарахування яких виникає у позивача не лише на підставі п. 3.3 договору № С-16/09-16 від 16.09.2016, а і в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України), то перевіривши проведені позивачем нарахування, господарський суд встановив, що їх суми обґрунтовані та вірні.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК).

Відповідач за підставами пред'явлення та предметом позов не оспорив, відзиву на позовну заяву та доказів сплати заборгованості не надав.

Враховуючи вище викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають частковому задоволенню на суму 16087,85 грн, з яких: 14357,94 грн основного боргу з технічного обслуговування автомобіля, 961,90 грн пені, 100,31 грн 3% річних та 667,70 грн інфляційних втрат. У стягненні 2,64 грн пені суд відмовляє.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Астем Трейд" (01001, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Київська, буд. 77, офіс 703, )на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Автоальянс Київ" (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 5, ): 14357,94 грн основного боргу, 961,90 грн пені, 667,70 грн інфляційних втрат, 100,31 грн 3% річних та 1377,77 грн судового збору.

3. У іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 02.02.17

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - відповідачу - рек. з повід.