РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017Справа №910/21583/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ріелт Інвест Сервіс»
до1. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 2. Державного підприємства «Сетам»
провизнання недійсними електронних торгів
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Потапчук Н.О.
від відповідача 1:не з'явився
від відповідача 2:Деяк Я.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріелт Інвест Сервіс» (надалі - ТОВ «Ріелт Інвест Сервіс») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Державного підприємства «Сетам» (надалі - ДП «Сетам») про визнання недійсними електронних торгів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що електронні торги з продажу лоту №176668 - комплекс будівель, споруд та інженерних мереж, загальною площею титульних будівель (літ. Г, Д, Е, Ж, І, К, Р, З) - 4 933,1 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 1, проведені 18.11.2016 р. з порученням норм чинного законодавства та під час дії арешту вказаного нерухомого майна, а відтак мають бути визнані недійсними на підставі ст. 215 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.11.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 14.12.2016 р.

24.11.2016 р. та 30.11.2016 р. представником позивача до канцелярії суду подано заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, які залишаються судом без розгляду з огляду на їх відкликання позивачем згідно з заявою про відмову від заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, поданої до суду 12.12.2016 р.

01.12.2016 р. представник позивача звернувся до господарського суду міста Києва із заявою про зміну предмета позову, в якій позивач просив суд визнати недійсними спірні електронні торги та зобов'язати відповідача 2 повернути позивачу суму сплаченого гарантійного внеску за участь в торгах у розмірі 506 876,03 грн.

Відповідно до п. 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 р. ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Пунктом 3.12 вказаної постанови пленуму Вищого господарського суду України визначено, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Суд відзначає, що всупереч ст. 57 Господарського процесуального кодексу України позивачем не було надано суду доказів сплати судового збору за подання такої заяви в частині зобов'язання повернути грошові кошти, у зв'язку з чим подана заява залишається без розгляду і приєднується до матеріалів справи.

12.12.2016 р. представником позивача до канцелярії суду також була подана заява про зміну предмету позову, в якій позивач просив суд визнати недійсними спірні електронні торги, визнати недійсним та скасувати протокол №213129 проведення електронних торгів від 18.11.2016 р. та зобов'язати відповідача 2 повернути позивачу суму сплаченого гарантійного внеску за участь в торгах у розмірі 506 876,03 грн.

Вказана заява була прийнята судом для подальшого розгляду, оскільки була подана з дотриманням вимог Господарського процесуального кодексу України.

14.12.2016 р. представником відповідача 2 до канцелярії суду було надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що під час проведення оскаржуваних торгів ним не було допущено жодних порушень чинного законодавства України, а позивачем не доведено яким чином проведені електронні торги порушили його права та обов'язки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.12.2016 р. розгляд справи відкладено на 16.01.2017 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача 1 та неподанням витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, надала через канцелярію суду додаткові пояснення по справі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №769.

Представник відповідача 2 в судове засідання з'явився, вимоги ухвал суду виконав, надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на викладені у відзиві на позовну заяву обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач 1 повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач 1 був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження ВП№42608640 з виконання наказу господарського суду міста Києва №910/11355/13 від 25.11.2013 р.

В межах вказаного виконавчого провадження 18.11.2016 р. були проведені електронні торги з продажу лоту №176668 - комплекс будівель, споруд та інженерних мереж, загальною площею титульних будівель (літ. Г, Д, Е, Ж, І, К, Р, З) - 4 933,1 кв.м, що знаходяться за адресою:м. Київ, вул. Жмеринська, 1, організатором яких виступило ДП «Сетам».

Переможцем даних торгів визнано єдиного учасника - ТОВ «Ріелт Інвест Сервіс», який вніс гарантійний внесок у розмірі 506 876,03 грн., що підтверджується платіжним дорученням №96 від 17.11.2016 р.

За наслідками проведення торгів був складений та 22.11.2016 р. підписаний позивачем та відповідачем 2 протокол проведення електронних торгів №213129.

Листом №13 від 24.11.2016 р. позивач звернувся до відповідача 1 з проханням зупинити вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №42608640 у зв'язку з виявленням інформації про накладений на спірний об'єкт нерухомості арешт на підставі ухвал господарського суду міста Києва від 18.05.2016 р. та від 19.08.2016 р., винесених в межах справи №5011-15/2045-2012.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю, на думку позивача, підстав для визнання недійсними електронних торгів по лоту №176668.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами ч. 2 ст. 656 Цивільного кодексу України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Отже, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 Цивільного кодексу України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури та порядку проведення торгів.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позов ТОВ «Ріелт Інвест Сервіс» про визнання недійсними прилюдних торгів заявлений з підстав порушення відповідачами вимог чинного законодавства при підготовці до проведення оскаржуваних торгів та при їх проведенні, оскільки останні допустили проведення торгів за наявності накладеного арешту на відчужуване нерухоме майно.

Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 р. (надалі - «Порядок»).

На виконання Закону України «Про виконавче провадження» розроблена Інструкція про проведення виконавчих дій (затверджена Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 р.) (надалі - «Інструкція»), якою визначено умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до названого Закону, інших нормативно-правових актів, підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до п. 1.2 вказаної Інструкції примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», інших нормативно-правових актів та цієї Інструкції.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного, на момент вчинення оскаржуваних виконавчих дій), реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч. 8 ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 58 цього Закону.

Пунктом 5.12.1 Інструкції передбачено, що реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в п. 5.1.2 цієї Інструкції, здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах.

Згідно з п. 1 розділу І Порядку організатор електронних торгів, торгів за фіксованою ціною (далі - організатор) - державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи реалізації арештованого майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у цій системі, на організацію та проведення електронних торгів та торгів за фіксованою ціною, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження ВП№42608640 з виконання наказу господарського суду міста Києва №910/11355/13 від 25.11.2013 р.

23.08.2016 р. в.о. начальника ВПВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Головним державним виконавцем була складена заявка №42608640-2/18 на реалізацію арештованого майна ВП №42608640, яка була передана відповідачу 2 як організатору торгів 25.08.2016 р.

Вказана заявка містила відомості про обтяження майна, що передавалося на торги: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.03.2014 р. ВП№42608640 ВПВР ДВС України; заборона на нерухоме майно, згідно іпотечного договору №1-0028/12/22-ІР від 03.03.2012 р., зареєстровано в реєстрі №412.

При цьому, станом на момент формування заявки на реалізацію майна, на комплекс будівель площею 9 618,60 кв.м, що знаходиться по вул. Жмеринській, 1, та належить на праві власності ТОВ «Форум-ДС і Ко» був накладний арешт ухвалою господарського суду міста Києва від 18.05.2016 р. та ухвалою господарського суду міста Києва від 19.08.2016 р. у справі №5011-15/2045-2012. Вказані ухвали набрали законної сили з моменту їх винесення та не були оскаржені в апеляційному порядку.

Представник відповідача 2 вказує на те, що про існування вказаних ухвал та накладеного на майно боржника арешту станом на момент формування інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №66462501 не було відомо, оскільки інформація про такі арешти не була внесена у відповідні реєстри.

Матеріалами справи підтверджується, що інформаційну довідку №66462501 щодо спірного нерухомого майна державним виконавцем було сформовано 23.08.2016 р. об 11:58:51 годині, тоді як інформацію стосовно арештів згідно ухвал господарського суду містаКиєва було внесено 23.08.2016 р. о 12:59:55 та 26.08.2016 р. о 11:48:24 відповідно.

В той же час, пунктом 3 розділу ІІ Порядку встановлено, що державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі організатору. Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі):

копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;

копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" - копія акта опису та арешту майна боржника;

копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження");

у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду;

копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

Пунктом 4 вказаного розділу Порядку передбачено, що начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

Аналогічні норми були встановлені в Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2710/5 від 22.12.2015 р., чинного, на момент формування заявки №42608640-2/18 від 23.08.2016 р.

Таким чином, начальник відділу державної виконавчої служби повинен був перевірити наявність чинних обтяжень нерухомого майна, яке мало бути передано на торги відповідачу 2.

При цьому, відомості про накладення арешту на нерухоме майно боржника ухвалою господарського суду міста Києва від 18.05.2016 р. у справі №5011-15/2045-2012 були внесені через годину після формування державним виконавцем інформаційної довідки №66462501 та станом на момент передання заявки №42608640-2/18 організатору (25.08.2016 р.) вже містилися в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Більш того, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2016 р. у справі №826/18232/16 за позовом ЗАТ «Форму-ДС» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, скасування протоколу та акту встановлено, що листами від 11.11.2016 р. та 16.11.2016 р. ліквідатор ЗАТ «ФОРУМ-ДС» повідомляв державного виконавця та ДП «Сетам» про вжиття в рамках справи господарського суду міста Києва №5011-15/2045-2012 заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ТОВ «ФОРУМ-ДС і Ко».

Тобто, як станом на момент передання заявки про реалізацію майна №42608640-2/18 від 23.08.2016 р., так і станом на момент проведення спірних електронних торгів, державний виконавець та організатор торгів були обізнані про існування чинних арештів нерухомого майна, що належить ТОВ «ФОРУМ-ДС і Ко», проте допустили проведення торгів, наслідком яких мало стати його відчуження.

Відповідно до п. 7 розділу Х Порядку не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/надсилання акта про проведені електронні торги переможцю виконавець виносить постанову про зняття арешту з реалізованого майна, накладеного відділом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову). Копії постанови виконавця про зняття арешту з реалізованого майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення переможцю та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Таким чином, за наслідками проведення оскаржуваних електронних торгів, арешт нерухомого майна ТОВ «ФОРУМ-ДС і Ко», накладний ухвалами господарського суду міста Києва від 18.05.2016 р. та від 19.08.2016 р. у справі №5011-15/2045-2012, залишився чинним, оскільки не міг бути знятий державним виконавцем, що унеможливило перехід права власності на таке майно до переможця торгів - ТОВ «Ріелт Інвест Сервіс», та відповідно, здійснення державної реєстрації такого права.

Як вбачається із правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 р. у справі № 6-1884цс15, головна умова, яка повинна бути встановлена судами під час розгляду спору про визнання недійсним прилюдних торгів, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що електронні торги з продажу лоту №176668 - комплекс будівель, споруд та інженерних мереж, загальною площею титульних будівель (літ. Г, Д, Е, Ж, І, К, Р, З) - 4 933,1 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 1, були проведені 18.11.2016 р. з порушенням норм чинного законодавства, і вказані порушення вплинули на результати таких торгів, оскільки унеможливили реєстрацію права власності на придбане майно за позивачем.

Пунктом 3.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013 р. за змістом положень Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Міністерством юстиції України від 15.12.99 N 74/5, державний виконавець здійснює підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації майна проводяться спеціалізованими організаціями, з якими Державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 названої Інструкції). З урахуванням правової процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та особливостей, передбачених законодавством щодо проведення прилюдних торгів, у тому числі складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів, слід мати на увазі, що складання такого акта є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку. Предметом спору може бути як протокол відповідних торгів із зазначенням сторін та істотних умов, так і договір купівлі-продажу, якщо він укладався. При цьому неоскарження позивачем у порядку статті 121 2 ГПК дій або бездіяльності органу Державної виконавчої служби під час виконання судового рішення не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання прилюдних торгів недійсними.

На підставі викладеного, позовні вимоги про визнання недійсними електронних торгів з продажу лоту №176668 - комплекс будівель, споруд та інженерних мереж, загальною площею титульних будівель (літ. Г, Д, Е, Ж, І, К, Р, З) - 4 933,1 кв.м, що знаходяться за адресою:м. Київ, вул. Жмеринська, 1, проведені 18.11.2016 р., а також визнання недійсним та скасування протоколу проведення електронних торгів №213129 від 18.11.2016 р. є правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Згідно з ч. 5 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. №9 відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29.05.2013 правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно платіжного доручення №96 від 17.11.2016 р. позивачем був перерахований на рахунок відповідача 2 гарантійний внесок за участь у торгах у розмірі 506 876,03 грн.

Таким чином, з урахуванням факту визнання судом недійсними електронних торгів з продажу лоту №176668, які були проведені 18.11.2016 р., суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про зобов'язання відповідача 2 повернути на користь позивача суму сплаченого гарантійного внеску у розмірі 506 876,03 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача 2.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелт Інвест Сервіс» задовольнити повністю.

2. Визнати недійсними електронні торги з продажу лоту №176668 - комплекс будівель, споруд та інженерних мереж, загальною площею титульних будівель (літ. Г, Д, Е, Ж, І, К, Р, З) - 4 933,1 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 1, проведені 18.11.2016 р.

3. Визнати недійсним та скасувати протокол проведення електронних торгів №213129 від 18.11.2016 р.

4. Зобов'язати Державне підприємство «Сетам» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6; ідентифікаційний код 39958500) повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелт Інвест Сервіс» (07415, Київська обл., Броварський р-н, с. Зазим'є, вул. Радгоспна, 6; ідентифікаційний код 38250321) суму сплаченого гарантійного внеску за участь в торгах по лоту №176668 у розмірі 506 876 (п'ятсот шість тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 03 коп. Видати наказ.

5. Стягнути з Державного підприємства «Сетам» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6; ідентифікаційний код 39958500) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелт Інвест Сервіс» (07415, Київська обл., Броварський р-н, с. Зазим'є, вул. Радгоспна, 6; ідентифікаційний код 38250321) судовий збір у розмірі 10 359 (десять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 14 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.01.2017 р.

Суддя В.П. Босий