ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Справа № 915/106/16

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 04/1275 від 01.09.2016 р.

ОСОБА_2, довіреність № 04/1311 від 30.12.2016 р.

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 5 від 11.01.2016 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз (54003, м. Миколаїв, вул. Чигрина, 159),

до відповідача: Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 27/1 )

про: визнання недійсним та скасування рішення № 40-ріш від 28.09.2015

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз (далі-Товариство) звернулось до господарського з позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі-Відділення) про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28 вересня 2015 року № 40-ріш (надалі - Рішення АМК) про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу у справі № 1-26.213/54-2014 та стягнути з відповідача кошти на погашення судових витрат по справі, які складаються з суми судового збору у розмірі 1378 грн.

Позивач посилається на необґрунтованість рішення від 28.09.2015 р. № 40-ріш та його невідповідність вимогам чинного законодавства України, порушення процедури правил при проведенні перевірки, неповне зясування відповідачем обставин, які мали істотне значення для прийняття оспорюваного рішення.

У відзиві від 09.03.2016 р. Миколаївське відділення АМК позов не визнало стверджуючи, що ним процедуру здійснено з дотриманням процесуальних засад, а тому застосування оспорюваним рішенням штрафних санкцій до позивача є правомірним.

У судових засіданнях представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та у відзиві відповідно.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

Адміністративна колегія Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відповідач, Відділення) за результатами розгляду справи № 1-26.213/54-2014 прийняла рішення від 28.09.2015 № 40-ріш, яким визнала дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз протягом 2014 року та січня-травня 2015 року у місті Миколаєві та Миколаївській області займало монопольне становище на ринку постачання природного газу за регульованим тарифом у межах території міста Миколаєва та Миколаївської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у користуванні Товариства, оскільки на цьому ринку в нього немає жодного конкурента (пункт 1);

дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз, які полягають у нарахуванні побутовим споживачам природного газу без доведення у встановленому законодавством порядку їх вини сум для оплати послуг, повязаних з експертизою лічильника газу (в тому числі повіркою засобу вимірювальної техніки), та в неправомірному нарахуванні Товариством таким абонентам (споживачам природного газу) збитків, які відшкодовуються споживачем газопостачальному/ газорозподільному підприємству внаслідок порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2004 № 476; далі Правила № 2246) (зі змінами), визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону № 2210, а саме: зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку у вигляді дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 2);

за вчинення зазначеного порушення на Товариство накладено штраф у розмірі 68 000 грн. (пункт 3);

зобовязано Публічне акціонерне товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз усунути причини виникнення порушення, наведеного в пункті 2 цього рішення, зокрема, не висувати споживачам природного газу без доведення у встановленому законодавством порядку їх вини вимог щодо оплати послуг, повязаних з експертизою лічильника газу (в тому числі повіркою засобу вимірювальної техніки), та не нараховувати таким абонентам (споживачам природного газу) збитків, які відшкодовуються споживачем газопостачальному/газорозподільному підприємству внаслідок порушення Правил № 2246 (зі змінами), про що поінформувати Відділення (пункт 4);

зобовязано Публічне акціонерне товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз усунути наслідки порушення, зазначеного в пункті 2 Рішення АМК, шляхом повернення абонентам Товариства неправомірно стягнутих з них протягом 2014-2015 років коштів на оплату відповідних послуг та коштів, сплачених такими абонентами (споживачами природного газу) на користь Товариства у відшкодування згаданих збитків, про що поінформувати Відділення (пункт 5);

зобовязано Публічне акціонерне товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз оприлюднити за власні кошти пункти 1-5 резолютивної частини Рішення АМК в офіційному друкованому місцевому засобі інформації, про що повідомити Відділення (пункт 6);

Рішення АМК мотивовано тим, що:

за результатами розгляду заяви громадянина ОСОБА_4 від 10.07.2014, який мешкає за адресою: с. Воскресенськ, вул. Комсомольська, 132, щодо неправомірних дій (на думку заявника) Товариства, повязаних із проведенням експертизи газового лічильника, розпочато розгляд справи;

під час здійснення розслідування у справі до Відділеня надійшло звернення від громадянина* (* інформація з обмеженим доступом) за аналогічними обставинами, яке було приєднано до цієї справи;

заявники скаржились на стягнення Товариством з них при проведенні експертної повірки лічильника газу плати за виклик спеціаліста при тому, що вони не звертались до Товариства з такою заявою;

до Відділення також надійшло колективне звернення мешканців міста Миколаєва щодо неправомірних, на думку заявників, дій Товариства та ДП "Миколаївстандартметрологія" при здійсненні повірки газових лічильників;

Товариство на вимогу Відділення надало відповідь щодо планування періодичних повірок побутових газових лічильників, з якої випливає, що остання повірка лічильників газу в усіх споживачів (авторів колективного звернення: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13О.) проведена у 2003 році, а 18.02.2015 лічильники були демонтовані для проведення чергової періодичної повірки;

позивач систематично порушує терміни проведення періодичних повірок лічильників газу, встановлених у побутових споживачів;

Товариством та гр. ОСОБА_14 (на яку відкрито рахунок в абонентській службі Товариства) укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання та за актом прийнято в експлуатацію і опломбовано лічильник газу типу G-4 у 2007 році;

за результатами періодичної перевірки 06.06.2014 за адресою: с. Воскресенськ, вул. Комсомольська, 132 слюсарями сервісного центру з повірки лічильників та інших приладів управління контролю і організації обліку Товариства демонтовано лічильник газу G-4 № 1808972 та в звязку з підозрою щодо порушення конструкції лічильника складено акт претензію № 000022, у якому зафіксовано порушення конструкції побутового лічильника газу, а також сумніви в достовірності пломби заводу-виробника;

за результатами проведеної позапланової повірка лічильника ДП "Миколаївстандартметрологія" видано довідку про непридатність засобу вимірювальної техніки від 22.07.2014 № 1197;

Товариством виписано гр. ОСОБА_14 рахунок на оплату послуг з повірки засобу вимірювальної техніки від 16.06.2014 № Л00007505 на 211,50 грн. та надано представнику споживача (гр. ОСОБА_4Ю.) акт виконаних робіт № 15-02-15684 БЕ, до переліку робіт (послуг) в якому увійшли роботи, повязані з проведенням експертизи лічильника газу, а саме: експертиза ПЛГ; послуги держповірника; виклик спеціаліста; демонтаж газового лічильника і монтаж калача;

споживач не викликав спеціаліста ПАТ "Миколаївгаз" для демонтажу лічильника газу та відмовився від оплати такого виду робіт, як "виклик спеціаліста";

будь-яких сумнівів щодо роботи лічильників газу, встановлених за адресою заявників, з боку споживачів не виникало, лічильники працювали справно;

за результатами проведення експертизи лічильників газу заявників не встановлено фактів втручання споживачів у роботу облікового механізму, що призвело б до заниження показань лічильника;

- Товариство Рішення АМК отримало 08.12.2015;

- експертизою (акт експертизи лічильника газу від 16.06.2014 № 460 та акт від 14.01.2015 № 12) не встановлено факту пошкодження лічильника газу, повірочного тавра, цілісності його пломб з вини споживача або дій споживача, що призвело до заниження показань лічильника.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі-Закону № 2210) встановлено, що економічна конкуренція (конкуренція) це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку; монополізація - досягнення суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, підтримання або посилення цього становища.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 2210 суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

За приписами пункту 2 статті 50 Закону № 2210 зловживання монопольним (домінуючим) становищем є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною першою статті 13 Закону № 2210 встановлено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Водночас згідно з частиною другою статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" до повноважень саме Антимонопольного комітету України та його територіальних органів належать, зокрема:

- розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проведення відповідних розслідувань;

- прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень за заявами і справами;

- проведення дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також становища, в тому числі монопольного (домінуючого), суб'єктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідних рішень (розпоряджень).

Стаття 19 цього Закону визначає гарантії здійснення повноважень Антимонопольним комітетом України.

За приписами частини першої статті 59 Закону № 2210 підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 28 Закону України від 11.02.1998 № 113/98-ВР "Про метрологію та метрологічну діяльність" засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Пунктом 1 Правил № 2246 визначено, що вони регулюють відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу.

Згідно з пунктом 161 Правил № 2246 періодична повірка лічильників газу, їх технічне обслуговування та пов'язаний з такою повіркою ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) здійснюються за рахунок газорозподільного підприємства. У разі коли лічильник газу, що встановлений у споживача та перебуває у власності газорозподільного підприємства, визнано в установленому порядку непридатним до подальшої експлуатації та ремонту, демонтаж, транспортування та монтаж нового лічильника газу здійснюються за рахунок зазначеного підприємства. При цьому газорозподільне підприємство встановлює споживачеві новий лічильник газу протягом двох місяців з дня визнання його непридатним до експлуатації та ремонту.

Відповідно до пункту 23 Правил № 2246 відповідальність за збереження і цілість встановлених у споживача лічильників газу та пломб на них несе споживач.

Пунктом 25 Правил № 2246 передбачено, що про порушення в роботі лічильника газу, несправність, виявлення зовнішнього пошкодження лічильника газу або виникнення сумнівів щодо достовірності його показань споживач зобов'язаний невідкладно повідомити газопостачальне підприємство. Експертиза лічильника газу проводиться відповідно до Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Мінпаливенерго від 27.12.2005 № 619 (далі - Положення). Експертиза проводиться на вимогу і за кошти як споживача, так і газопостачального підприємства.

Згідно з пунктом 26 Правил № 2246 у разі, коли підтверджено факт пошкодження лічильника газу з вини споживача, він відшкодовує вартість перевірки, ремонту та/або встановлення нового лічильника. Факт пошкодження (втручання в роботу) лічильника газу, що призвело до заниження його показань, засвідчується спеціалізованою організацією (підприємством), яка має право проводити експертизу.

Пунктом 29 Правил № 2246 встановлено, що споживач зобов'язаний, зокрема, забезпечувати збереження і цілість лічильників газу та пломб на них.

Згідно з пунктами 30 та 31 Правил № 2246 газопостачальне та газорозподільне підприємство мають право, зокрема, вимагати від споживача відшкодування збитків згідно з Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 29.05.2003 № 475 (далі-Порядком № 475); установлювати споживачам лічильники газу за власний рахунок; перевіряти стан лічильників газу, а також цілість пломб на них та газових приладах і пристроях, відключених від системи газопостачання.

Відповідно до пункту 33 Правил газорозподільне підприємство зобов'язане, зокрема, проводити безоплатно ремонт лічильників газу, пов'язаний з періодичною повіркою, та протягом одного місяця з дати настання строку періодичної повірки лічильників газу проводити таку повірку та їх технічне обслуговування (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж).

Пунктом 34 Правил № 2246 передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за, зокрема, пошкодження лічильника газу, пломб на ньому, порушення цілості або пошкодження повірочного тавра, а також дії, що призводять до заниження показань лічильника.

Згідно з пунктом 35 Правил № 2246 про порушення, допущені споживачем під час користування газом, відповідальні представники газорозподільного (газопостачального) підприємства складають акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. На підставі акта визначається розмір завданих споживачем збитків, які відшкодовуються ним відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку № 475 порушеннями споживачем Правил № 2246, які тягнуть за собою відповідальність з відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству є, зокрема, пошкодження лічильника газу, пломб на ньому, порушення цілісності або пошкодження повірочного тавра, а також дії споживача, які призводять до заниження показань лічильника.

Пунктом 2.2 Порядку № 475 передбачено, що у разі пошкодження лічильника газу, повірочного тавра, цілісності його пломб з вини споживача або дій споживача, що призвело до заниження показань лічильника, розрахунок збитків здійснюється за Нормами з урахуванням кількості підключених газових приладів, пристроїв, розміру опалювальної площі, кількості осіб, яким надавались послуги з газопостачання, та кількості днів з часу останнього контрольного зняття представником газопостачального або газорозподільного підприємства показань лічильника газу до дня виявлення порушення, але не більше ніж за 6 місяців. Факт пошкодження (втручання в роботу) лічильника газу, що призвело до заниження його показань, засвідчується актом експертизи лічильника газу, який складається за результатами проведення експертизи лічильника газу відповідно до Положення.

Згідно з пунктом 3.1 Порядку № 475 у разі виявлення газопостачальним або газорозподільним підприємством порушень Правил № 2246 складається акт-претензія за формою згідно з додатком. Акт-претензія складається за участю споживача та представника газопостачального або газорозподільного підприємства і скріплюється їх підписами. Акт-претензія складається у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підписання акта він підписується представниками газопостачального або газорозподільного підприємства у кількості не менше трьох осіб та робиться відмітка в ньому про відмову споживача від підпису.

Відповідно до пункту 3.2 Порядку № 475 у разі своєчасного письмового повідомлення споживачем газопостачального або газорозподільного підприємства про вихід з ладу лічильника, його несправність, порушення цілісності або пошкодження повірочного тавра, пломб на лічильнику або на газових приладах та пристроях (до виявлення цих порушень представником газопостачального або газорозподільного підприємства) та за умови відсутності явних ознак навмисного пошкодження лічильника газу або пломби на ньому та на газових приладах, пристроях, цей Порядок не застосовується.

Пунктом 3.3 Порядку № 475 передбачено, що у разі пошкодження лічильника газу з вини споживача, яке призвело до заниження його показань, що підтверджено висновком експертизи, проведеної в установленому порядку, він додатково відшкодовує вартість робіт, пов'язаних з позаплановою перевіркою (повіркою), ремонтом або встановленням нового лічильника газу.

Згідно з підпунктом 3.3.3.3 пункту 3.3 Положення після виконання робіт, зазначених у підпунктах 3.3.3.1 та 3.3.3.2 цього Положення, проводиться його позачергова повірка згідно з ДСТУ 2708-99 "Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення".

Із висновків актів експертизи лічильника газу від 16.06.2014 р. № 460 та від 14.01.2015 року № 12 витікає, що порушено пломбу заводу виробника та мається вільний доступ до відлікового механізму. Втім, зазначеними актами не встановлено ознак втручання до внутрішніх конструктивних елементів лічильника, а саме: пайки, яка виконана не фабричним способом, сторонніх елементів, слідів від встановлення сторонніх елементів чи пристроїв, дроти то що, чого не передбачено заводом виробником зазначених лічильників, не виявлено.

Інших доказів втручання в роботу лічильника газу, що призвели до зниження його показань, позивачем не надано.

Згідно ст.34 Господарського процесуального кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Також слід зазначити, що протокол повірки №496 було складено за результатами проведеної позапланової повірки лічильника газу споживача ОСОБА_14, за результатами якої ДП «Миколаївстандартметрологія» видано довідку від 22.07.2014 р. №1197.

Згідно довідки ДП «Миколаївстандартметрологія» на підставі результатів повірки засіб вимірювальної техніки визнано непридатним до подальшого використання; підстава для визнання непридатним: «зовнішній вигляд не відповідає вимогам експлуатаційної документації». Втім, протокол повірки №496, не підтверджує заниження показань лічильника газу, а отже, не встановлює вини споживача внаслідок факту пошкодження лічильника газу, повірочного тавра, цілісності його пломб або інших дій споживача.

Позивач при виставленні споживачам, зокрема, заявникам у справі, гр. ОСОБА_14 - рахунку на оплату послуг повірки засобу вимірювальної техніки від 16.06.2014р. №Л00007505 на загальну суму 211 грн. 50 коп.; громадянину* - рахунку на оплату послуг повірки засобу вимірювальної техніки від 14.01.2015 р. №Л00000287 на загальну суму 260 грн. 47 коп. викладені обставини не врахував.

Отже, Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз виставленні рахунки на оплату послуг споживачам безпідставно, оскільки порушення пломб заводу виробника та вільний доступ до відлікового механізму лічильник G-4 № 1808972, не свідчать про втручання у прилад обліку з метою зміни його показників та не доводить його вини у пошкодженні лічильника газу.

З огляду на викладене, суд вважає що рішення Адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.09.2015р. № 40-ріш відповідає законодавству та обставинам справи.

Таким чином вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено та підписано 30.01.2017 року.

Суддя С.М. Коваль