РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017Справа №910/20990/16

За позовом: публічного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ";

до: житлово-будівельного кооперативу "МОЛОДІЖНИЙ-19";

про: стягнення 328.154,24 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Березова І.Г. - за довіреністю від 03.12.2016 № 656;

відповідача: Долич О.В. - за довіреністю від 05.12.2016 № б/н, Демидюк Т.С. - за довіреністю від 16.01.2017 № б/н, голова правління - Возчиков В.І.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" звернулося до господарського суду із позовом до житлово-будівельного кооперативу "МОЛОДІЖНИЙ-19" про стягнення з останнього 328.154,24 грн. заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не належним чином виконав свої грошові зобов'язання перед позивачем, оскільки не здійснив в повному обсязі розрахунок за надані послуги за договором на послуги водопостачання та водовідведення від 28.05.1999 № 6786/4-14 в період з 01.10.2013 по 31.06.2016. Вказана обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості за вказаним договором в сумі 328.154,24 грн., з яких: основна заборгованість складає 194.825,33 грн.; пеня в сумі - 4.715,02 грн. штраф в сумі - 38.965,07 грн., 3 % річних в сумі 8.177,11 грн. та інфляційні втрати в сумі 81.471,71 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.11.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/20990/16. Розгляд справи призначений на 12.12.2016.

В судових засіданнях 12.12.2016 та 16.01.2017 оголошено перерви до 16.01.2017 та 23.01.2017 відповідно.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням того, що оскільки теплові пункти не перебувають на балансі відповідача, підстави для оплати води, що йде на підігрів у останнього відсутні. Крім того, послуги з постачання питної води, що використовується відповідачем для підігріву води та водовідведення з кодом 2-50607, умовами укладеного між сторонами спору договору не передбачені.

В судовому засіданні 23.01.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи уповноважених представників, голову правління житлово-будівельного кооперативу "МОЛОДІЖНИЙ-19" по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між державним комунальним об'єднанням "КИЇВВОДОКАНАЛ", яке в подальшому перетворено у відкрите акціонерне товариство "КИЇВВОДОКАНАЛ", правонаступником якого є - публічне акціонерне товариство "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ", як постачальником, (далі - позивач) та житлово-будівельним кооперативом "МОЛОДІЖНИЙ-19", як абонентом, (далі - відповідач) укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення від 28.05.1999 № 6786/4-14 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов'язується забезпечити відповідачу постачання питної води та прийняття від відповідача каналізаційні стоки, а відповідач сплатити за зазначені послуги на умовах, які визначені цим договором та правилами користування системами комунального водопостачання в містах і селищах України, затвердженими наказом голови держжитлокомунгоспу України від 01.07.94 № 65.

Правила користування комунальним водопроводом та каналізацією в м. Києві, затвердженими рішенням виконкому Київської міської ради народних депутатів від 13.01.1986 № 24 втратили чинність 01.07.1994 у зв'язку з введенням і дію правил користування системами комунального водопостачання і містах і селищах України, затверджених наказом держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 № 65, які свою чергу, втратили чинність 18.10.2008 у зв'язку із введенням в дію правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190.

Пунктами 2.1, 2.2 Договору визначено, що позивач забезпечує постачання питної води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82 та приймає каналізаційні стоки, які не перевищують гранично допустимих концентрацій шкідливих речовин. Відповідач, в свою чергу зобов'язаний сплачувати вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством України. У разі зміни тарифів сплата послуг відповідачем здійснюється за новим тарифом з часу його введення в дію без внесення змін до цього Договору.

Згідно п. 3.1 Договору, кількість води, що подається позивачем та використовується відповідачем, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих позивачем. Зняття показань водо лічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником позивача спільно з представниками відповідача.

Положенням пунктів 3.4, 3.6, 3.7 Договору передбачено, що:

- кількість стічних вод, які надходять у каналізацією, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно до показників водо лічильника, а при його відсутності - за узгодженням з позивачем, за діючими нормами водоспоживання, або іншим засобом, передбаченим п. 21.2 Правил (п. 3.4 Договору);

- відповідач розраховується за користування водою і послугами каналізації в порядку встановленому чинним законодавством у п'ятиденний термін з дня представлення позивачем платіжних документів до банківської установи (п. 3.6 Договору);

- у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг відповідач зобов'язаний у п'ятиденний термін з дня представлення позивачем платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обгрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання акту звірки і цей же термін. При невиконанні цієї умови дані позивача вважаються прийнятими відповідачем (п. 3.7 Договору).

У пункті 4.1 Договору сторонами визначено, що за безпідставну відмову від оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення відповідач сплачує позивачу штрафні санкції у розмірі 20 відсотків від несплаченої суми.

Відповідно до п. 4.2 Договору за несвоєчасну оплату послуг з водопостачання та водовідведення відповідач сплачує пеню у розмірі 0,1 відсоток несплаченої суми за кожний день прострочення.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так позивачем, в обгрунтування позовних вимог, подані до суду акти про зняття показань з приладів обліку в період з 01.10.2013 по 31.06.2016, які на думку позивача підтверджують надані відповідачу послуги за Договором на суму 222.650,91 грн..

Спір між сторонами судового процесу, як стверджує позивач, виник внаслідок порушення з боку відповідача строку оплати послуг з водопостачання та водовідведення за кодом 2-50607 за період з 01.10.2013 по 31.06.2016. Відповідач вартість наданих послуг у вказаний період сплатив частково в сумі 17.144,03 грн., що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 194.825,33 грн. (з урахуванням перерахунків на суму 5.359,54 грн. та переплати за кодом 2-607 на суму 5.322,01 грн.).

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Статтею 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

У Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено, що централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення; централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

Закон України "Про питну воду та питне водопостачання" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування системи питного водопостачання, спрямовані на гарантоване забезпечення населення якісною та безпечною для здоров'я людини питною водою.

Приписами статті 1 вказаного Закону визначено, що централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Таким чином, стаття 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачає надання послуг з питного водопостачання на підставі договору з підприємством питного водопостачання.

Згідно з пунктом 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила), розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Публічне акціонерне товариство "АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "КИЇВВОДОКАНАЛ" є підприємством питного водопостачання, яке надає послуги з централізованого питного водопостачання (згідно із Законом - це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води) та водовідведення (згідно із Законом - це господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом). При цьому, вода питна - вода, яка за органолептичними властивостями, хімічним і мікробіологічним складом та радіологічними показниками відповідає державним стандартам та санітарному законодавству. На сьогоднішній день в Україні вимоги до якості питної води встановлені державними санітарними нормами та правилами "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною" (ДСанПіН 2.2.4-171-10), затвердженими наказом міністерства охорони здоров'я України від 12.05.2010 № 400.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 вказаних ДСанПіН 2.2.4-171-10, вода питна, призначена для споживання людиною (питна вода), - вода, склад якої за органолептичними, фізико-хімічними, мікробіологічними, паразитологічними та радіаційними показниками відповідає вимогам державних стандартів та санітарного законодавства (з водопроводу - водопровідна, фасована, з бюветів, пунктів розливу, шахтних колодязів та каптажів джерел), призначена для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб населення, а також для виробництва продукції, що потребує використання питної води.

Таким чином, відповідач є споживачем послуг з постачання питної води, якість якої відповідає зазначеним ДСанПіН 2.2.4-171-10, та водовідведення (згідно із Законом - це юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб).

Відповідно до пункту 3.1 Правил встановлено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Пунктом 3.13. Правил передбачено, що суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреб, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності.

Таким чином, саме енергопостачальник споживає холодну воду для вироблення гарячої води, а споживач оплачує холодну воду, яка йде на підігрів, лише в тому випадку, якщо він отримує від водопостачальника холодну воду та самостійно підігріває її до стану гарячої води.

Зважаючи на те, що теплові пункти не перебувають на балансі відповідача, підстави для оплати води, що йде на підігрів у останнього відсутні.

Судом встановлено, що на підставі Договору відповідачу було відкрито особовий рахунок та присвоєно код 2-607, за яким здійснюється розрахунок питної води та водовідведення.

При цьому, послуги з постачання питної води, що використовується відповідачем для підігріву води та водовідведення з кодом 2-50607, умовами вказаного договору та додаткам до нього не передбачені.

Як вбачається з розшифровок відповідача за спірний період щодо споживача за адресою: м. Київ, вул. Ахматової Анни, 6, наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог, дані докази підтверджують нарахування позивачем за кодом 2-50607 за гаряче водопостачання та стоки.

Крім того, з наданого до позовної заяви позивачем розрахунку вбачається, що за період з 01.10.2013 по 31.06.2016 станом на день звернення позивача з позовом до суду за відповідачем рахувалася переплата у розмірі 5.322,01 грн. за кодом 2-607, за яким здійснюється розрахунок питної води та водовідведення за Договором.

Відповідач не є балансоутримувачем виносних бойлерів (котельні), які забезпечують житловий будинок № 6 по вулиці Ахматової Анни у м. Києві водою, яка йде на виготовлення гарячої води, а такі бойлери (котельні) відповідно до умов п. 3.13 Правил знаходяться на балансі публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО". Будинок № 6 на вулиці Ахматової Анни у м. Києві обслуговується центральним тепловим пунктом, який знаходиться на вулиці Ревуцького, 8-А, який перебуває у володінні та користування публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО".

Судом не прийняті до уваги подані позивачем до суду акти про зняття показань з приладів обліку в період з 01.10.2013 по 31.06.2016, як докази надання відповідачу послуг за Договором, оскільки вказані акти підписані позивачем та публічним акціонерним товариством "КИЇВЕНЕРГО" та не містять жодного підпису відповідача або його представника.

Також суд зазначає, що подані позивачем до суду інформаційні листи КП "ГІОЦ м. Києва" щодо обсягів холодної води на підігрів, спожитої відповідачем в період з 01.10.2013 по 31.06.2016 судом до уваги не прийняті, оскільки вказані інформаціїні листи, також не погоджені відповідачем та складені без жодного посилання на джерела інформації з якого пони перенесені.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини та зважаючи на те, що умовами укладеного між сторонами спору Договору не врегульовано відносини з приводу постачання холодної води для виготовлення гарячої води (шляхом підігріву) та за відсутності інших договорів, укладених між сторонами спору, які б врегульовували відносини про надання послуг за кодом 2-50607 з постачання питної води, що йде на підігрів, а також з огляду на те, що центральний тепловий пункт на вулиці Ревуцького, 8-А, який здійснює забезпечення житлового будинку № 6 по вулиці Ахматової Анни у м. Києві водою, яка йде на виготовлення гарячої води перебуває у володінні та користування публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" та не знаходиться на балансі відповідача, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача обов'язку сплачувати вартість послуг з постачання питної води, що йде на підігрів, а відповідно і про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості саме за надання послуг з постачання питної води, що йде на підігрів за укладеним між сторонами спору Договором.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача господарських санкцій у вигляді пені в розмірі 4.715,02 грн., штрафу в розмірі 38.965,07 грн., а також відповідальності шляхом стягнення 3 % річних в сумі 8.177,11 грн. та інфляційних втрат в сумі 81.471,71 грн. задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від позовної вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості за Договором.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи приписи статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49 та статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено 31 січня 2017 року

Суддя С.В. Балац