ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" січня 2017 р.Справа № 922/3976/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання А.В. Васильєв

розглянувши справу

за позовом Державної акціонерної холдингової компанії "Артем", м. Київ
до Державного підприємства "Завод ім. В.О. Малишева", м. Харків
про стягнення грошових коштів в розмірі 307932,63 грн.
за участю представників сторін:

Представник позивача - ОСОБА_1, дов. № 18-2842 від 25.11.2016 року;

Представник відповідача - ОСОБА_2, дов. № 152-16 від 28.12.2016 року.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державна акціонерна холдингова компанія "Артем", м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Державного підприємства "Завод ім. В. О. Малишева", м. Харків, про стягнення заборгованості за договором поставки № 64-510дп від 01.11.2013р., у розмірі 307932,63 грн. Також позивача просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 23.11.2016р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 13.12.2016р. о 12:15 год.

Ухвалою господарського суду від 16.01.2017р., за клопотанням представника відповідача, в порядку ст. 69 ГПК України, продовжено строк розгляду справи до 06.02.2017р. Розгляд справи відкладено на 24.01.2017р. о 14:30 год.

У судовому засіданні 24.01.2017р. представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.01.2017р. проти позову заперечував, наполягав на задоволенні клопотання про припинення провадження у справі (вх. № 44228), на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 24.01.2017р. заперечував проти задоволення даного клопотання представника відповідача, з підстав, викладених у запереченнях на клопотання (вх. № 79), в яких, зокрема, зазначив, що вимога позивача про стягнення грошових коштів у розмірі 307932,63 грн. - є поточною кредиторською вимогою та, відповідно до ст. 23 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", має розглядатись в окремому позовному провадженні. Окрім цього, позивач зазначив, що при припиненні провадження у справі, ДАХТ "Артем" буде позбавлений права на судовий захист.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі: справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Також, згідно з ч. 9 ст. 16 ГПК України до виключної підсудності суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесено розгляд справ у майнових спорах, передбачених п.7 ч.І ст. 12 ГПК України.

Зазначені зміни до процесуального законодавства набрали чинності з 19.01.2013 року, незалежно від того за нормами якої редакції ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" здійснюється провадження у конкретній справі про банкрутство та у якій стадії провадження перебуває боржник.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 10 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відповідно до якої суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, тощо.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 27.12.2011 р. порушено провадження по справі про банкрутство ДП «Завод імені ОСОБА_3» (справа №5023/10655/11). Провадження по справі триває.

Системний аналіз положень ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша статті 20 Закону); за позовом розпорядника майна (частина дев'ята статті 22 Закону); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статті 26 Закону); за заявою керуючого санацією (частина п'ята статті 28 Закону); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону).

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

При цьому на відміну від положень частини 8 статті 23 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якими визначено, що спори боржника з поточними кредиторами вирішуються шляхом їх розгляду в позовному провадженні господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, положення частини 4 ст. 10 цього Закону прямо не встановлюють порядку розгляду майнових спорів, стороною яких є боржник, в окремому позовному провадженні. Тому такі майнові спори підлягають розгляду судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та саме в межах цієї справи.

Вищий господарський суд України в постановах від 16.03.2016р. по справі №914/1996/15, від 30.06.2015р. по справі № 922/4602/14, від 23.06.2015р. по справі № 911/1387/14, припиняючи провадження по справам №№ 41996/15, 922/4602/14, 911/1387/14, зазначив, що спори з майновими вимогами до боржника, відносно якого порушено провадження по справі про банкрутство, мають розглядатися виключно в рамках такої справи про банкрутство (а не в окремому позовному провадженні), незалежно від того, за нормами ЗУ "Про відновленняплатоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у якій редакції (чинній до 2013 року чи після зазначеної дати) здійснюється провадження судових процедур банкрутства та незалежно, у якій стадії провадження перебуває боржник.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у Постанові від 13.04.2016 року у справі № 3-304гс16, який, проаналізувавши зміни до статей 16 та 12 ГПК України в системному аналізі з положеннями Закону про банкрутство №2343-ХІІ (у редакції Закону України №4212-УІ від 22.12.2011 року), зазначив про те, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення майнових спорів до боржника є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону №2343-ХІІ, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

За таких обставин та з огляду на правову позицію Верховного Суду України, суд зазначає, що даний спір не підлягає вирішенню судом в порядку окремого позовного провадження, а має розглядатися в межах справи про банкрутство відповідно положень частини 9 статті 16 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що даний спір, який безпосередньо пов'язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Завод ім. Малишева", не підлягає розгляду в окремому позовному провадженні.

Заява представника відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності (вх. № 42716), залишається судом без розгляду, оскільки дане питання вирішується судом в остаточному процесуальному документі, після розгляду справи по суті. Водночас, припинення провадження у справі є процесуальною формою закінчення судового процесу, без вирішення спору по суті, через що, винесення судом обґрунтованого судження щодо наявності або відсутності підстав для застосування строку позовної давності - є неможливим.

На підставі викладеного та керуючись ст. 22, п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 922/3976/16припинити .

Суддя ОСОБА_4

справа № 922/3976/16