ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2017 р.Справа № 922/4267/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Трейд", м. Харків
до 1.Державного підприємства "Харківський бронетанковий завод" м.Харків , 2.Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрнафко" м.Харків
про визнання недійсним договору та зобов'язання провести публічні закупівлі
за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від першого відповідача: ОСОБА_3 за дов. б/н від 19.09.16 року;

від другого відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО БІО ТРЕЙД" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Державного підприємства "Харківський бронетанковий завод", Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРНАФКО", в якій просить суд:

- Визнати недійсним договір №6 від 20.01.2016р року, укладений між Державним підприємством "Харківський бронетанковий завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРНАФКО" з підстав порушення установлених законодавством правил проведення публічних (державних) закупівель.

- Зобов'язати Державне підприємство "Харківський бронетанковий завод" провести публічні закупівлі у відповідності до вимог Закону України "Про публічні закупівлі"

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.12.2016 року порушено провадження у справі №922/4267/16, розгляд справи призначено на 22.12.2016р. о 12:50 год.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що спірний договір №6 від 20.01.2015 року укладений між відповідачами з порушенням умов проведення процедури закупівлі товарів та умов використання державних коштів, що суперечить положенням ч.7 ст.2 Закону України «Про публічні закупівлі» та Закону України "Про здійснення державних закупівель ", що в свою чергу порушує права позивача як потенційного учасника та потенційного переможця конкурсних торгів.

22.12.2016р. від представника першого відповідача (ДП "Харківський бронетанковий завод") надійшов письмовий відзив на позовну заяву (вх.№44026), в якому повністю заперечує проти заявлених позовних вимог, вказуючи, що Відповідач-1 не входить до кола осіб на дії якого поширюється Закон України "Про публічні закупівлі", а тому закупівля товарів, робіт і послуг для ДП "Харківський бронетанковий завод" не повинна здійснюватися через електронну систему закупівель ProZorrо.

Представник позивача. через канцелярію суду 23.12.2016р. надав заяву про уточнення позовних вимог (вх.44134) за змістом якої зазначає, що в прохальній частині позовної заяви помилково зазначено невірну дату укладення договору №6 укладеного між Державним підприємством "Харківський бронетанковий завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРНАФКО" , а саме замість вірної дати 20.01.2015р. вказано 20.01.2016р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.12.2016р. уточнені вимоги були прийняті судом до розгляду, розгляд справи відкладено на 10.01.2017р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.01.2017р. у зв'язку із неявкою представника позивача та другого відповідача розгляд справи було відкладено на 25.01.2017 р.

23.01.2017р. від представника першого відповідача надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№2021).

У судове засідання 25.01.2017 р. представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Присутній у судовому засіданні представник Відповідача-1 (ДП "Харківський бронетанковий завод") проти позову заперечував у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Представник другого Відповідача-2 (ТОВ "Укрнафко") у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника першого відповідача, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Трейд" (надалі-позивача) звернулось до Державного підприємства "Харківський бронетанковий завод" (надалі-Відповідач -1) з комерційною пропозицією від 23.08.2016р. щодо продажу нафтопродуктів, а саме - масла (мастила) класифікатор ДК 016:2010 категорія 19.20.2, загальною вартістю до 300 000 грн (арк.16-17).

Позивач вказує, що порядок надсилання Відповідачу-1 комерційної пропозиції у такий спосіб обумовлено відсутністю Відповідача-1 у числі зареєстрованих Замовників на офіційному сайті електронної системи публічних закупівель https://prozorro.gov.ua.

Листом вих.№11/2/1 від 02.11.2016 року Відповідачем-1 (ДП "Харківський бронетанковий завод") на адресу позивача надіслано відповідь, що у підприємства відсутня необхідність у придбанні у позивача паливно-мастильних матеріалів, оскільки між Відповідачем -1 та Відповідачем-2 було укладено договір №6 від 20.01.2015 року виконанням якого повністю забезпечені усі потреби виробництва у паливно-мастильних матеріалах.

Як було вищезазначено судом, підставою для звернення позивача з позовом до суду слугував уладений між відповідачами спірний договір №6 від 20.01.2015р.,який на його думку суперечить вимогам Закону України "Про здійснення державних закупівель" та Закону України "Про публічні закупівлі", незастосування Державним підприємством "Харківський бронетанковий завод" процедури закупівлі товарів порушує права та інтереси позивача як потенційного учасника та переможця конкурсних торгів.

Пунктом 1 розділу IX прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію:

з 1 квітня 2016 року - для центральних органів виконавчої влади та замовників, що здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання;

з 1 серпня 2016 року - для всіх замовників.

Закон України "Про публічні закупівлі" установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Разом з тим, сфера застосування Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про публічні закупівлі" та коло осіб, на який він поширюється, визначені в ст.1,2 цього Закону.

Так, відповідно до ст.2 Закону України "Про публічні закупівлі" він застосовується:

до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень;

до замовників, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 1 мільйон гривень, а робіт - 5 мільйонів гривень.

Під час здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники повинні дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, установлених цим Законом, та можуть використовувати електронну систему закупівель з метою відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг) та виконавця робіт для укладення договору.

У разі здійснення закупівель товарів, робіт і послуг без використання електронної системи закупівель, за умови, що вартість предмета закупівлі дорівнює або перевищує 50 тисяч гривень та є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники обовязково оприлюднюють звіт про укладені договори в системі електронних закупівель відповідно до статті 10 цього Закону.

Таким чином, визначений порядок публічних закупівель є обов'язковим для юридичних осіб-що є Замовниками, в розумінні цього Закону, якщо вартість закупівель дорівнює або перевищує суму визначену у ч.1 ст.2 Закону України "Про публічні закупівлі".

Разом з тим, визначення терміну "Замовник" (на якого поширюються положення цього Закону) для цілей публічних закупівель встановлений п.9 ст.1 Закону, відповідно до якого замовниками пожуть бути:

замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх обєднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак:

-юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів;

-органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи;

- у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

До замовників також належать юридичні особи та/або субєкти господарювання, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання та відповідають хоча б одній з таких ознак:

органам державної влади, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування належить частка у статутному капіталі субєкта господарювання в розмірі більше ніж 50 відсотків або такі органи володіють більшістю голосів у вищому органі субєкта господарювання чи правом призначати більше половини складу виконавчого органу або наглядової ради субєкта господарювання;

Відповідно до п.1.1. Статуту Державне підприємство "Харківський бронетанкоий завод" (ВІдповідач -1) є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності, та передане в управління Державного концерну "Укроборонпром".

Регулювання, контроль та координація діяльності Підприємства здійснюється Концерном як уповноваженим суб'єктом господарюванням з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі.

Пунктом 2.1. Статуту визначено що підприємство утворено з метою одержання прибутку шляхом здійснення виробничої та господарської діяльності.

Таким чином, враховуючи п.1.1., 2.1. Статуту Державного підприємства "Харківський бронетанковий завод" (Відповідач-1) суд приходить до висновку, що Відповідач-1 не належить до органу державної влади, місцевого самоврядування чи соціального страхування, здійснює свою діяльність на комерційній основі та не підпадає під визначення замовника у випадку 2.

Згідно інформації з наявного в матеріалах справи ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Державного підприємства "Харківський бронетанковий завод". сформованого станом на 21.12.2016р. (арк.41) не вбачається володіння у статутному капіталі державної або комунальної частки акцій у розмірі більше 50 відсотків. Засновником Державного підприємства "Харківський бронетанковий завод" є Державний концерн "Укроборонпром", що повністю сформував статутний капітал підприємства, входить у вищий орган управління, має ключові корпоративні права і не є органом державної влади чи місцевого смоврядування.

З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що Державне підприємство "Харківський бронетанковий завод" не відноситься до суб'єктів господарювання, у статутному капіталі яких органам державної влади, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування належить частка у розмірі більш ніж 50 відсотків або такі органи володіють більшістю голосів у вищому органі чи правом призначати більше половини складу виконавчого органу чи наглядової ради суб'єкта господарювання.

Розглядаючи 3 визначення замовника, суд приймає до уваги, що відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" спеціальні або ексклюзивні права - це права, надані в межах повноважень органом державної влади або органом місцевого самоврядування на підставі будь-якого нормативно-правового акта та/або акта індивідуальної дії, що обмежують провадження діяльності у сферах, визначених цим Законом, однією чи кількома особами, що істотно впливає на здатність інших осіб провадити діяльність у зазначених сферах. Не вважаються спеціальними або ексклюзивними права, надані за результатами конкурсів (тендерів), інформація про проведення яких попередньо оприлюднювалася, якщо надання цих прав здійснювалося на основі об'єктивних критеріїв.

Як встановлено судом, ДП "Харківський бронетанковий завод" не надавалось будь-яких прав будь-яким органом державної влади або органом місцевого самоврядування на підставі нормативно-правового акта та/або акта індивідуальної дії, які б обмежували проведення діяльності у сферах, визначених Законом України "Про публічні закупівлі", у зв'язку з чим суд вважає, що у відповідача відсутні спеціальні або ексклюзивні права, визначені цим Законом. Державне підприємство "Харківський бронетанковий завод" не входить до переліку природних монополій, не займає монопольного становища на ринку.

Таким чином, ДП "Харківський бронетанковий завод" не відповідає критеріям замовника, визначеному у 3 визначенні п. 9 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі".

Крім того, необхідно зазначити, що поняття замовника в розумінні Закону України "Про здійснення державних закупівель" є тотожним поняттю замовників, визначеному в Законі "Про публічні закупівлі", а тому суд вважає, що ДП "Харківський бронетанковий завод" не відноситься до замовників ні в розумінні Закону України "Про публічні закупівлі", ні в розумінні Закону України "Про здійснення державних закупівель".

З указаних вище підстав суд також відхиляє доводи позивача про порушення Відповідачем-1 Порядку проведення закупівель.

Отже, враховуючи викладене та зважаючи на той факт, що порушення законодавства у сфері здійснення державних та публічних закупівель судом не виявлено, позовні вимоги в частині зобов'язання ДП "Харківський бронетанковий завод" провести публічні закупівлі у відповідності до вимог Закону України "Про публічні закупівлі" з підстав, зазначених позивачем в позовній заяві, задоволенню судом не підлягають.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивачем не доведено, що укладений між Державним підприємством "Харківський бронетанковий завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРНАФКО" договір №6 від 20.01.2015 року суперечить вимогам Закону України «Про публічні закупівлі».

Отже, зважаючи на встановлені обставини у справі та норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог ТОВ "ОСОБА_2 Трейд" необхідно відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 30.01.2017 р.

Суддя ОСОБА_1