ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2017 р.Справа № 922/3873/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Самсоновій М.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантагро", с.Іванівка
до 1) Державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. Докучаєва, с. Докучаєвське , 2) Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Рассвет", с. Тернова
про стягнення 73367,64 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність б/н від 05.01.2016р.;

1-го відповідача - ОСОБА_2 керівника (після перерви не з'явився);

2-го відповідача - ОСОБА_3 довіреність б/н від 04.03.2015р. (після перерви не з'явився);

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сантагро" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідачів: 1) Державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. Докучаєва, с. Докучаєвське, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Рассвет", с. Тернова, в якій позивач просить солідарно стягнути з відповідачів суму основного боргу у розмірі 66004,10 грн. інфляційні нарахування у розмірі 5199,67 грн. та 3% річних у розмірі 2163,86 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачами зобовязань з оплати послуг наданих позивачем відповідачам по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні, які виникли у позивача на підставі договору №6 від 04.08.2015р. укладеного між позивачем та відповідачами на виконання договору про спільний обробіток земельної ділянки від 26.01.2012р., який укладений між 1-им та 2-им відповідачами. Крім того, позивач просить покласти на відповідачів судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами умов договору №1504-2 на виконання робіт, що був укладений між сторонами 15.04.2015р.

У судовому засіданні 07.12.2016р. оголошувалась перерва до 12.12.2016р. о 12:00.

Представник позивача у судовому засіданні, яке відбулося 12.12.2016р. надав клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.12.2016р. клопотання позивача про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду справи задоволено; продовжено строк розгляду справи до 26.01.2017р. Розгляд справи відкладено на "18" січня 2017р. о 11:00.

07.12.2016р. до суду від 1-го відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні. Зокрема, вказує на те, що договір про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні №6 від 04.08.2015р., укладений між позивачем та відповідачами є недійсним правочином, так як замовник робіт на момент укладання вищезгаданого договору не був юридичною особою, що є порушенням норм Цивільного кодексу України (ч. ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України), оскільки замовник не мав цивільної дієздатності та волевиявлення сторони в інтересах якої він укладався. Крім того, вказує на те, що ОСОБА_4 не мала повноважень на укладання вищевказаного договору, оскільки з 26.01.2015р. була звільнена з посади директора ДП НДГ Докучаєвське ХНАУ ім. В.В. Докучаєва у звязку з закінченням дії контракту від 23.01.2012р. реєстраційний номер 4642, згідно п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Також 1-ий відповідач зазначає про відсутність рішення відповідачів про погодження укладення договору №6 від 04.08.2015р. та визначення повноважного представника на його укладання, та спільна діяльність відповідачів не може вважатись простим товариством. Наданий відзив та додані до нього документи, досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Також 07.12.2016р. представником 1-го відповідача надане клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи за вх.№41876, в якому 1-ий відповідач просить призначити судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставити наступне питання:

- Чи виконано підписи ОСОБА_4 у акті виконання робіт (надання послуг) №99 від 31.08.2015р. на печатці «Для договору про спільний обробіток земельної ділянки» під написами: ЗАТВЕРДЖУЮ Директор С/Д №Б/Н від 26.01.2012р. між ДП «НДП «Докучаєвське» ХНАУ та ТОВ «Агрофірма «Рассвет».

Присутній представник позивача у судовому засіданні проти задоволення вищезазначеного клопотання заперечував та просив у його задоволенні відмовити.

Присутній представник 2-го відповідача у судовому засіданні пояснив, що вирішення даного клопотання він залишає на розсуд суду.

Суд, розглянувши клопотання 1-го відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до ч.1-2 ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Вищий господарський суд України у п.2 Постанови Пленуму № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначив, що відповідно до статті 1 Закону України Про судову експертизу судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене та те, що питання про призначення експертизи вирішується судом з урахуванням матеріалів справи та призначається судом у разі дійсної потреби, суд не вбачає підстав для призначення судової почеркознавчої експертизи, тому вважає за необхідне у задоволенні клопотання 1-го відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи відмовити.

У судовому засіданні, що відбулося 18.01.2017р. оголошувалась перерва до 14:00 тієї ж дати.

Присутній представник позивача позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити. Надав через канцелярію господарського суду 16.01.2017р. додаткові письмові пояснення щодо обґрунтованості позовних вимог за вх.№1140, та 17.01.2017р. позивачем надані додаткові документи згідно супровідного листа за вх.№1490, які долучені судом до матеріалів справи.

Представник 1-го відповідача у судове засідання після перерви не зявився. Представник 1-го відповідача у судових засіданнях проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, з підстав викладених ним у відзиві на позовну заяву.

Представник 2-го відповідача у судове засідання після перерви не зявився. Представник 2-го відповідача у судових засіданнях проти позову не заперечував, але відзив АН позов до суду не надав.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Договір про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні №6 від 04.08.2015р. , який зазначається позивачем в обґрунтування позовних вимог є не підписаним з боку замовника - Державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. Докучаєва.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем, 1-им та 2-им відповідачами склалися правовідносини у формі договору укладеного у спрощеній формі по перевезенню вантажів - Державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського національного аграрного університету ім. Докучаєва (1-ий відповідач) та Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Рассвет" (2-ий відповідач), які діяли в межах договору про спільний обробіток земельної ділянки №б/н від 26.01.2012р.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 3 ст. 645 Цивільного кодексу України передбачено, що за згодою особи, яка зробила пропозицію, договір може вважатись укладеним незалежно від того, що відповідь про прийняття пропозиції укласти договір було відправлено та (або) одержано із запізненням.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання зобовязань по перевезенню позивач, як перевізник виконав роботи по перевезенню вантажів (автопослуги) на підтвердження чого сторонами були складені та підписані акти виконаних робіт: №99 від 31.08.2015р. на суму 50322,62 грн.; №130 від 30.09.2015р. на суму 15681,48 грн.

Втім, відповідачі виконані позивачем роботи не оплатили, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 66004,10 грн. Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Про належне виконання позивачем зобовязань свідчать: товарно- транспортні накладні, які містяться у матеріалах справи: №55 від 26.08.2015р., №56 від 26.08.2015р.; №59 від 27.08.2015р. №61 від 27.08.2015р.; №58 від 27.08.2015р.;№62 від 28.08.2015р.;№63 від 28.08.2015р.;№65 від 29.08.2015р.; а також подорожних листів: №418 від 04.08.2015р.; №1104 від 04.08.2015р.; №419 від 04.08.2015р.; №858 від 05.08.2015р.; №91 від 05.08.2015р.;№857 від 06.08.2015р.; №823 від 06.08.2015р.; №890 від 07.08.2015р.; №856 від 07.08.2015р.; №855 від 08.08.2015р.; №91 від 27.08.2015р.; №97 від 27.08.2015р.; №109 від 28.08.2015р.;

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, відповідачі визнаються судом такими, що прострочили виконання зобов'язання з оплати виконаних робіт у розмірі 66004,10 грн.

Суд не приймає послання 1-го відповідача, на те, що між сторонами відсутні правовідносини, так як замовник робіт на момент укладання договору не був юридичною особою, що є порушенням норм Цивільного кодексу України (ч. ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України), оскільки замовник не мав цивільної дієздатності та волевиявлення сторони в інтересах якої він укладався, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Згідно ст. 91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Стаття 92 ЦК України визначає поняття цивільної дієздатності юридичної особи та передбачає, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Сторонами у справі не заперечується той факт, що на час правовідносин між сторонами по перевезення вантажу, вони діяли як юридичні особи та були наділені повним обсягом цивільної правоздатності та дієздатності, а отже мали право укладати будь-які господарські договори, які не суперечать діючому законодавству у тому числі й у спрощеній формі.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою виконання цілей передбачених договором про спільний обробіток земельної ділянки № б/н від 26.01.2012р. (далі по тексту - договір про спільну діяльність від 26.01.2012р.) позивач взяв на себе зобовязання по перевезенню вантажів замовника 1-го та 2-го відповідачів у спрощеній формі, а відповідачі взяли зобовязання по оплаті наданих послуг.

Згідно ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобовязуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватись на основі обєднання вкладів учасників (просте товариство) або без обєднання вкладів учасників.

Статтею 1135 ЦК України встановлено порядок ведення спільних справ учасників, зокрема, під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства.

У разі спільного ведення справ для вчинення кожного правочину потрібна згода всіх учасників. У відносинах із третіми особами повноваження учасника вчиняти правочини від імені всіх учасників посвідчується довіреністю, виданою йому іншими учасниками, або договором простого товариства. Рішення щодо спільних справ учасників приймаються учасниками за спільною згодою, якщо інше не встановлено договором простого товариства.

Так, пунктом 1.1. Додатку № 2 від 26.01.2012р. та Додатку № 3 від 01.03.2012р. внесено зміни до пункту 5.1. договору про спільний обробіток земельної ділянки №б/н від 26.01.2012р. та змінено розділ 5 Ведення спільних справ вищезгаданого договору.

Зокрема, передбачено, що керівництво спільною діяльністю, ведення спільних справ доручається Стороні - 1 (ДП НДГ Докучаєвське ХНА У ім. В.В. Докучаєва).

Рішення щодо спільних справ, повязаних з виконанням цього договору, приймаються сторонами за спільною згодою (п. 1.2 Додатку № 2 та Додатку № 3 до договору про спільну діяльність).

Сторона - 1 є повноважним представником сторони - 2 у питаннях здійснення спільної діяльності відповідно до цього договору та здійснює всі необхідні юридичні дії для виконання договору (п. 1.3 Додатку № 2 та Додатку № 3 до договору про спільну діяльність).

Сторона - 1 забезпечує ведення бухгалтерського обліку спільної діяльності, ведення податкового обліку і складання фінансової звітності за результатами спільної діяльності (п. 1.5 додатку № 2 та додатку №3 до договору про спільну діяльність).

Нормами цивільного законодавства передбачено, що сторони договору про спільну діяльність, якими можуть бути як юридичні так і фізичні особи, зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Так, при укладені договору про спільну діяльність від 26.01.2012р. відповідачами було визначено учасника на якого покладаються повноваження ведення справ спільної діяльності, в тому числі і укладення правочинів необхідних для досягнення цілей та результатів, визначених договором про спільну діяльність.

За даним договором, стороною на яку покладено обовязок ведення спільних справ та уповноважено діяти від імені іншого учасника договору є ДП НДГ Докучаєвське ХНАУ ім. В.В. Докучаєва, тобто перший відповідач.

Крім того, згідно вимог ст. 1130 ЦК України, із змісту договору про спільну діяльність вбачається, що сторони (учасники) об'єднують свої зусилля для досягнення спільної мети без створення юридичної особи. Тобто замовником робіт по договору про надання послуг по перевезенню вантажів у спрощеній формі не могла бути новостворена юридична особа, оскільки вищезгаданий договір був укладений для виконання мети передбаченої договором про спільну діяльність від 26.01.2012р.

Спільна діяльність відповідачів, яка велась на підставі договору про спільний обробіток земельної ділянки № б/н від 26.01.2012р. має всі ознаки притаманні простому товариству, що передбачені вимогами цивільного законодавства, оскільки при укладені договору сторони обєднали свої зусилля та вклади, для спільного обробітку земельної ділянки з метою отримання прибутку, зареєстрували у податкових органах даний договір, вели окремий облік цих господарських операцій та несли витрати необхідні для досягнення цілей визначених договором.

За приписами ч. 2 ст. 1138 ЦК України якщо договір простого товариства пов'язаний із здійсненням його учасниками підприємницької діяльності, учасники відповідають солідарно за всіма спільними зобов'язаннями незалежно від підстав їх виникнення.

Щодо тверджень 1-го відповідача про те, що ОСОБА_4 не мала повноважень на підписання акту виконання робіт №99 від 31.08.2015р., оскільки з 26.01.2015р. була звільнена з посади директора ДП НДГ Докучаєвське ХНАУ ім. В.В. Докучаєва у звязку з закінченням дії контракту від 23.01.2012р., реєстраційний номер 4642, згідно п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно ст. 9 названого Закону, В Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, імя, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Відповідно до ст. 10 Закону, якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Позивачем суду наданий витяг з ЄДР, відповідно до якого станом на 04.08.2015р. керівником ДП "НДГ "Докучаєвське" ХНАУ ім. В.В. Докучаєва значиться ОСОБА_4.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в день акту про виконання робіт №99 від 31.08.2015р., ОСОБА_4, згідно відомостей що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, була керівником та підписантом ДП НДГ Докучаєвське ХНАУ ім. В.В. Докучаєва, а отже мала повноваження на укладання вищезгаданого акту та мала право представляти спільні інтереси відповідачів за договором про спільний обробіток земельної ділянки, а перший відповідач не може посилатись на відомості щодо зміни керівника підприємства, і як наслідок на відсутність повноважень у керівника на підписання акту, оскільки, відомості про зміну керівника не були внесені до Єдиного державного реєстру.

Позивач також просить суд стягнути з відповідачів інфляційні нарахування у розмірі 5199,67 грн. та 3% річних у розмірі 2163,86 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими наявними у матеріалах справи доказами, не спростовані відповідачами та є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідачів в рівних частинах.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 179, 181 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського Національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва (62482, Харківська область, Харківський район, с. Докучаєвське, вул. Докучаєва, 2-А, , р/р 8751 в АБ "Південний" в м. Одеса, МФО 328209) та Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Рассвет" (62421, Харківська область, Харківський район, с. Тернова, , п/р 9848 в АБ "Південний в м. Одеса", МФО 328209) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантагро" (62521, Харківська область, Вовчанський район, с. Іванівка, , р/р 4992 в ПАТ АБ "Південний" в м. Одеса, МФО 328209) суму основного боргу у розмірі 66004,10 грн., інфляційні нарахування у розмірі 5199,67 грн. та 3% річних у розмірі 2163,86 грн.

3. Стягнути з Державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Докучаєвське" Харківського Національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва (62482, Харківська область, Харківський район, с. Докучаєвське, вул. Докучаєва, 2-А, , р/р 8751 в АБ "Південний" в м. Одеса, МФО 328209) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантагро" (62521, Харківська область, Вовчанський район, с. Іванівка, , р/р 4992 в ПАТ АБ "Південний" в м. Одеса, МФО 328209) 689,00 грн. судового збору.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Рассвет" (62421, Харківська область, Харківський район, с. Тернова, , п/р 9848 в АБ "Південний в м. Одеса", МФО 328209) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантагро" (62521, Харківська область, Вовчанський район, с. Іванівка, , р/р 4992 в ПАТ АБ "Південний" в м. Одеса, МФО 328209) 689,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.01.2017 р.

Суддя ОСОБА_5