донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.01.2017 справа № 913/1048/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоСкакун О.А.,
суддів:Чернота Л.Ф. , Татенко В.М. ,

за участю представників сторін:
від позивача:не з'явився,
від відповідача:не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", м. Київ,
на рішення Господарського суду Луганської області
від05.12.2016
у справі№ 913/1048/16 (суддя Секірський А. В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", м. Київ,
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_4, смт Слов'яносербськ Слов'яносербського району Луганської області,
простягнення 660 841, 81 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.) про стягнення основної заборгованості у розмірі 343 691, 86 грн., плати за фактичний час користування предметом лізингу в сумі 302 749, 95 грн. та збитків у розмірі 14 400, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 05.12.2016 у справі № 913/1048/16 позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача основну заборгованість у розмірі 225 082, 59 грн., плату за фактичний час користування предметом лізингу в сумі 62 228, 76 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 309, 67 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 05.12.2016 у справі № 913/1048/16 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права, а також неповне з'ясування місцевим господарським судом фактичних обставин, що мають значення для справи. Зокрема, заявник апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки умовам спірного договору щодо наслідків його розірвання та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення вартості об'єкта лізингу.

В апеляційній скарзі наведено також інші доводи, які на думку позивача є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за їх відсутності.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд -

В С Т А Н О В И В :

Між ТОВ «Порше Лізинг Україна» (Лізингодавець) та ФОП ОСОБА_4 (Лізингоодержувач) 10.09.2013 було укладено Договір про фінансовий лізинг № 00008490 (далі - Договір), за умовами якого Лізингодавець придбаває об'єкт лізингу та передає його Лізингоодержувач на умовах фінансового лізингу.

Договором передбачено, що об'єктом лізингу є транспортний засіб Audi A6 2.0 TDI 2013 року виробництва, № двигуна НОМЕР_2, № шасі НОМЕР_3 вартістю (станом на день, що передує дню підписання Договору) $ 54 166, 26, тобто 443 080, 01 грн.

Строк лізингу становить 60 періодів, протягом яких Лізингоодержувач зобов'язаний здійснити 60 лізингових платежів по $ 1 224, 89.

Усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів у доларах США, визначених вище, відповідно до пунктів 6.3 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

Лізингоодержувач придбаває об'єкт лізингу після завершення погодженого строку лізингу за купівельною ціною, визначеною Лізингодавцем.

Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (Загальні умови), а також Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) є невід'ємною частиною Договору про фінансовий лізинг.

Відповідно до пункту 4.1 Загальних умов Лізингодавець зберігатиме за собою право власності на об'єкт лізингу, тоді як Лізингоодержувач матиме право на експлуатацію об'єкта лізингу протягом усього строку дії Контракту (окрім випадків, коли Лізингодавець матиме право розірвати цей Контракт/відмовитися від Контракту та вимагати повернення об'єкта лізингу, як зазначено в цьому Контракті).

Згідно з пунктом 4.2 Загальних умов після завершення строку дії цього Контракту та здійснення останнього Лізингового платежу, інших платежів за цим Контрактом і виконання всіх зобов'язань Лізингоодержувачем, право власності на об'єкт лізингу перейде до Лізингоодержувача. З цією метою сторони укладуть договір купівлі-продажу, підпишуть додаткову угоду до цього Контракту або оформлять таке придбання в інший спосіб, визначений Лізингодавцем.

Пунктом 6.1 Загальних умов передбачено, що для експлуатації об'єкта лізингу Лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь Лізингодавця лізингові платежі відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що є невід'ємною частиною Контракту. Кожний лізинговий платіж включає: 1) відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування; 2) частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об'єкта лізингу); 3) комісії; 4) покриття витрат, пов'язаних оплатою послуг та відшкодуванням, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених Контрактом, та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з Контрактом.

Наведені нижче витрати та послуги з адміністрування та обслуговування Контракту не включаються до лізингових платежів: 1) будь-які податки, що можуть застосовуватися до Контракту після його виконання або в будь-який час у майбутньому; 2) інші витрати та платіжні зобов'язання.

Такі витрати підлягають сплаті Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця. Якщо Лізингодавець поніс такі витрати, Лізингоодержувач зобов'язується компенсувати суму таких витрат у повному обсязі протягом трьох робочих днів з моменту відправлення Лізингодавцем відповідної вимоги Лізингоодержувачу.

Відповідно до пункту 6.4 Загальних умов у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) відображаються Лізингові платежі з урахуванням відсотків (процентів/процентної ставки) за використання обсягу фінансування, розмір яких узгоджено сторонами.

Згідно з пунктом 8.2 Загальних умов у випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовуються санкції, зокрема компенсація будь-яких витрат, понесених Лізингодавцем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених Лізингоодрежувачем відповідно до Контракту.

Вищезазначені санкції підлягають виплаті Лізингоодержувачем упродовж 10 робочих днів після надіслання відповідної вимоги Лізингодавцем, незважаючи на можливе розірвання Контракту.

У пункті 8.3.2 Загальних умов передбачено, що якщо Лізингоодрежувач повністю або частково не здійснить оплату 1 лізингового платежу, при цьому якщо прострочення Лізингового платежу триває більше 30 днів, Лізингодавець має право розірвати Контракт/відмовитися від Контракту і витребувати об'єкт лізингу від Лізингоодержувача , у тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Відповідно до пункту 12.6 Загальних умов Лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей Контракт/відмовитися від Контракту, та, серед іншого, право на повернення об'єкта лізингу, зокрема у випадку несплати Лізингоодержувачем 1 лізингового платежу повністю або частково і строк невиконання зобов'язання перевищує 30 календарних днів.

Згідно з пунктом 12.7 Загальних умов день, що вважатиметься датою розірвання/відмови від Контракту визначається Лізингодавцем у відповідному повідомленні/вимозі. Лізингодавець надсилає Лізингоодержувачу письмове повідомлення/вимогу про розірвання/відмову від Контракту та за можливості зв'язується з ним доступними засобами зв'язку для такого повідомлення.

У разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання Контракту відповідно до пункту 12 Контракту, відмови Лізингоодержувача придбати об'єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2, а також якщо Лізингодавець вимагає повернення об'єкта лізингу відповідно до інших положень Контракту, Лізингоодержувач зобов'язаний повернути об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження ТОВ «Порше Лізинг Україна», якщо інша адреса не вказана Лізингодавцем, упродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту. У цей же строк Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю будь-яку різницю між вартістю об'єкта лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано Лізингодавцем в результаті продажу об'єкта лізингу, або, якщо об'єкт лізингу залишився у власності Лізингодавця, ринковою вартістю об'єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) та Лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, а також іншими платежами, що залишилися несплаченими Лізингоодержувачем відповідно до Контракту. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою Лізингодавця та має бути відшкодована Лізингодавцю Лізингоодержувачем відповідно до умов Контракту та чинного законодавства. Зобов'язання щодо сплати такої різниці залишається чинним до моменту його виконання Лізингоодержувачем, у тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання Контракту.

Пунктом 12.10 Загальних умов передбачено, що у будь-якому випадку дострокового закінчення строку лізингу/розірвання Контракту Лізингодавець зберігає за собою право вимагати додаткові компенсації, особливо щодо таких фактичних витрат як страхові франшизи, витрати на збут (передпродажна підготовка, оцінка об'єкта лізингу, доставка об'єкта лізингу з метою подальшого продажу, передачі у користування, тощо), штрафи, витрати на правову допомогу.

Згідно з пунктом 12.13 Загальних умов у випадках, передбачених пунктами 12.6 та 12.12, Договір вважається розірваним на десятий робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони.

Відповідно до пункту 13.1 Лізингоодержувач зобов'язаний у строки, встановлені Лізингодавцем, повернути об'єкт лізингу Лізингодавцю у всіх випадках дострокового закінчення строку лізингу, розірвання Контракту, крім випадків, коли Лізингоодержувач набуває право власності на об'єкт лізингу відповідно до умов Контракту.

Згідно з пунктом 13.6 Загальних умов якщо Лізингодавець не може здійснити свої права на вилучення (повернення), як передбачено вище, Лізингодавець матиме право на вилучення об'єкта лізингу у Лізингоодержувача у примусовому порядку відповідно до виконавчого напису нотаріуса.

Пунктом 16.1 Загальних умов передбачено, що усі збори, податки, гонорари, грошові штрафи та інші витрати, що пов'язані з Контрактом і можуть виникати протягом строку його дії, виплачуються або відшкодовуються виключно Лізингоодержувачем.

За актом приймання-передачі 20.09.2013 об'єкт лізингу було передано ФОП ОСОБА_4 (а. с. 36)

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з порушенням умов Договору ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до ФОП ОСОБА_4 з листом від 05.10.2015 № 00008490, в якому повідомило про односторонню відмову від спірного Договору (а. с. 51-52).

Однак через те, що ФОП ОСОБА_4 за узгодженою сторонами адресою не перебував, зазначений лист не було передано Лізингоодержувачу, що підтверджується листом ТОВ «Експрес Мото Україна» № 105(41) від 17.03.2016 (а. с. 53-54).

Оскільки всупереч умовам укладеного між сторонами Договору Лізингоодержувач у встановлений строк не повернув об'єкт лізингу, ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до відділу державної виконавчої служби для примусового повернення майна.

Постановою Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 02.07.2016 у виконавчому провадженні № 51376913 оголошено розшук майна боржника (а. с. 56).

За таких обставин ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до місцевого господарського суду з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_4 основної заборгованості, плати за фактичний час користування майном та збитків.

Апеляційний господарський суд, оцінивши зміст спірного договору, дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором лізингу, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 та § 6 глави 58 ЦК України, § 5 глави 30 ГК України та Закону України «Про фінансовий лізинг».

Згідно з частиною другою статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Аналогічні визначення наведені у частині першій статті 806 ЦК України та частині першій статті 292 ГК України.

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених законом, та загальні положення про купівлю-продаж і договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Отже, договір фінансового лізингу поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу. У зв'язку із цим лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченні дії договору.

Таким чином, на правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Згідно з частиною другою статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини третьої зазначеної статті відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

У пункті 12.6.1 Загальних умов визначено, що Лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати контракт/відмовитися від контракту та також, серед іншого, право на повернення об'єкта лізингу у випадку, якщо Лізингоодержувач не сплатив один наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів.

Згідно з пунктом 12.13 Загальних умов у випадках, передбачених пунктами 12.6 та 12.12, Договір вважається розірваним на 10 (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони.

Виходячи з наведеного, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про припинення спірного Договору внаслідок односторонньої відмови Лізингодавця від зобов'язання 31.03.2016.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі статтею 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, на дату припинення договору відповідач мав заборгованість зі сплати лізингових платежів, які підлягали оплаті відповідно до передбачених Графіком дат платежу за період з серпня 2014 року по березень 2016 року, у загальній сумі 492 503, 77 грн. згідно з рахунками, належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи.

Частиною другою статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Згідно із частиною четвертою статті 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами укладеного між сторонами Договору право власності на об'єкт лізингу зберігається за Лізингодавцем та переходить до Лізингоодержувача після сплати ним усіх лізингових платежів на підставі договору-купівлі продажу; у разі дострокового розірвання Договору Лізингодавець має право у безспірному порядку вилучити об'єкт лізингу (пункти 4.1, 4.2, 12.9, розділ 13 Загальних умов).

Відтак, наслідком розірвання договору є відсутність у ФОП ОСОБА_4 обов'язку передати предмет лізингу у власність ТОВ «Порше Лізинг Україна» і, відповідно, відсутність права в останнього вимагати оплати вартості предмета лізингу.

Ураховуючи наведене та те, що право власності на предмет лізингу від позивача до відповідача не перейшло, позовні вимоги щодо стягнення з останнього такої складової частини лізингового платежу, як відшкодування вартості цього майна, яке залишилося у власності позивача, є безпідставними.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 29.10.2013 № 3-31гс13 та від 01.10.2013 № 3-28гс13.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача вартості предмета лізингу за період після припинення дії спірного Договору, тобто після березня 2016 року.

Пунктом 3 частини другої статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено обов'язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні приписи закріплені у статті 526 ЦК України.

Згідно з частинами першою-другою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з наведеного, протягом строку дії спірного Договору Лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати лізингові платежі у порядку, встановленому Загальними умовами та Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, які є невід'ємними частинами Договору про фінансовий лізинг.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати процентів та комісії за період з серпня 2014 року по березень 2016 року у розмірі 225 082, 59 грн., а тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Крім того, на підставі пункту 6.18 Загальних умов позивачем заявлено до стягнення плату за фактичний час користування об'єктом лізингу після припинення спірного Договору в сумі 153 938, 04 грн. за період з квітня по серпень 2016 року.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, заборгованість зі сплати лізингових платежів за фактичний час користування об'єктом лізингу складається з нарахувань відсотків (процентів) за користування обсягом фінансування та комісії у сумі 62 228, 76 грн., а також частини від обсягу фінансування (відшкодування вартості об'єкта лізингу) у розмірі 91 709, 28 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення лізингових платежів за фактичний час користування об'єктом лізингу в частині відсотків за користування обсягом фінансування та комісії у розмірі 62 228, 76 грн. за період з квітня по серпень 2016 року підлягають задоволенню у повному обсязі, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін, оскільки судом першої інстанції було надано належну правову оцінку умовам спірного Договору.

Також місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що Лізингодавець не має права вимагати відшкодування вартості об'єкта лізингу, адже останній не вибував з власності ТОВ «Порше Лізинг Україна», а тому у ФОП ОСОБА_4 не виник обов'язок з викупу переданого за спірним Договором майна. Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення вартості предмета лізингу в сумі 91 709, 28 грн.

Також позивач заявляє до стягнення з відповідача збитки в розмірі 14 400, 00 грн., що складаються з витрат, яких позивач зазнав у зв'язку з оплатою юридичних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Тріпл Сі» у розмірі 7 000, 00 грн. з урахуванням ПДВ у сумі 1 400, 00 грн. та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Вернер» у сумі 6 000, 00 грн. з урахуванням ПДВ

На підтвердження зазначених витрат ТОВ «Порше Лізинг Україна» надало належним чином засвідчену копії Договору про надання юридично-консультаційних послуг між позивачем та ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» від 21.06.2012 (а. с. 58-67), акту наданих послуг № 166 від 13.05.2016 (а. с. 69), рахунку-фактури № 225 від 06.07.2016 (а. с. 71-74), акту наданих послуг № 225 від 06.07.2016 (а. с. 75-76).

Вартість юридичних послуг згідно з Актом наданих послуг № 166 від 13.05.2016 становить 3 500, 00 грн. та за Актом наданих послуг № 225 від 06.07.2016 - 3 500, 00 грн. Усього на загальну суму 7 000, 00 грн. без ПДВ.

Юридично-консультаційні послуги за зазначеним вище договором оплачені позивачем за платіжними дорученнями № 50130620 від 19.05.2016 (а. с. 70) та № 50030884 від 11.07.2016 (а. с. 77), належним чином засвідчені копії яких наявні у матеріалах справи. З призначення платежу вказаних вище платіжних документів вбачається, що позивач здійснив оплату послуг без урахування ПДВ.

Наслідки неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони лізингоодержувача визначені у статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», згідно з пунктом 6 якої лізингодавець має право на відшкодування збитків відповідно до закону або договору.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі статтею 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Підставою для настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої статтею 224 ГК України, є правопорушення, що включає в себе сукупність таких елементів: протиправна поведінка особи, яка заподіяла збитки; наявність шкоди (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій частині, суд першої інстанції виходив із того, що здійснені ТОВ «Порше Лізинг Україна» витрати не є обов'язковими, а їх розмір не є прямим наслідком порушення ФОП ОСОБА_4 зобов'язань за спірним Договором.

Водночас згідно з пунктом 8.2 Загальних умов у випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовуються санкції, зокрема компенсація будь-яких витрат, понесених Лізингодавцем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених Лізингоодрежувачем відповідно до Контракту.

Відповідно до пункту 12.10 Загальних умов у будь-якому випадку дострокового закінчення строку лізингу/розірвання Контракту Лізингодавець зберігає за собою право вимагати додаткові компенсації, особливо щодо таких фактичних витрат як страхові франшизи, витрати на збут (передпродажна підготовка, оцінка об'єкта лізингу, доставка об'єкта лізингу з метою подальшого продажу, передачі у користування, тощо), штрафи, витрати на правову допомогу.

Обов'язок відшкодування Лізингоодержувачем витрат, пов'язаних з відшкодуванням витрат щодо повернення об'єкта лізингу, також закріплено у пункті 13.6 Загальних умов.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення збитків у розмірі 7 000, 00 грн. за Договором про надання юридично-консультаційних послуг, укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Тріпл Сі», є обґрунтованими та доведеними належним чином, а тому підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Докази нарахування та сплати позивачем податку на додану вартість цих послуг матеріали справи не містять, а тому місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив у частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача такої складової збитків як податок на додану вартість у сумі 1 400, 00 грн.

Стосовно позовних вимог про стягнення збитків у частині оплати юридичних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Вернер» за Договором про надання юридичних послуг № 17/2010 від 09.06.2010 у розмірі 6 000, 00 грн. з ПДВ колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази оплати таких послуг, тобто позивачем не доведено понесення відповідних витрат, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, а рішення місцевого господарського суду залишається без змін з наведених вище підстав.

Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Порше Лізинг Україна» підлягає задоволенню частково, а рішення Господарського суду Луганської області від 05.12.2016 у справі № 913/1048/16 підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків у розмірі 7 000, 00 грн. щодо оплати юридичних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Тріпл Сі» без урахування ПДВ, а в іншій частині рішення залишається без змін з наведених вище підстав.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», м. Київ, на рішення Господарського суду Луганської області від 05.12.2016 у справі № 913/1048/16 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Луганської області від 05.12.2016 у справі № 913/1048/16 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків у вигляді оплати юридичних послуг у розмірі 7 000, 00 грн.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення Господарського суду Луганської області від 05.12.2016 у справі № 913/1048/16 у такій редакції:

«Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (02152, м. Київ, пр. П. Тичини, 1В, офіс В, ) заборгованість у розмірі 225 082, 59 грн., плату за фактичний час користування об'єктом лізингу в сумі 62 228, 76 грн., збитки у вигляді оплати юридичних послуг у розмірі 7 000, 00 грн. та судовий збір за подання позовної заяви у сумі 4 414, 67 грн.»

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (02152, м. Київ, пр. П. Тичини, 1В, офіс В, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 4 856, 14 грн.

Господарському суду Луганської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: Л.Ф. Чернота

В.М. Татенко