РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2017Справа №910/22671/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Одеський кабельний завод «Одескабель», м.Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Центршляхбуд», м.Київ

про стягнення 1 683 014,38 грн.

Суддя Капцова Т.П.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Одеський кабельний завод «Одескабель» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центршляхбуд» про стягнення заборгованості в сумі 1 683 014,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про відступлення права вимоги №460Ц від 24.12.2014р. в частині проведення оплати на користь позивача 1 500 000 грн. компенсації за відступлення права вимоги за договором поставки №460 від 30.06.2011р. Крім того, за прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань позивачем заявлено до стягнення 140 850 грн. інфляційних втрат та 42 164,38 грн. 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 12.12.2016р. Господарським судом міста Києва порушено провадження у справі №910/22671/16, розгляд справи призначено на 26.12.2016р.

20.12.2016р. позивачем подано письмові пояснення вих.№130/юр від 16.12.2016р.

У зв'язку з неявкою відповідача, розгляд справи ухвалою від 26.12.2016р. відкладався на 16.01.2017р., ухвалою від 16.01.2017р. - на 26.01.2017р.

У судове засідання 26.01.2017р. представник позивача не з'явився, разом з цим, 23.01.2017р. подав клопотання вих.№6/юр від 17.01.2017р. про розгляд справи без участі представника Публічного акціонерного товариства «Одеський кабельний завод «Одескабель».

Згідно з п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони, а тому оскільки неявка позивача не перешкоджає вирішенню спору, враховуючи наявність в матеріалах справи доказів належного повідомлення позивача про дату та час судового засідання, та приймаючи до уваги клопотання вих.№6/юр від 17.01.2017р., суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

Представник відповідача до суду не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, відзиву не надав, про причини неявки суд не повідомив.

На підтвердження належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, господарським судом долучено до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №568, відповідно до якого 19.01.2017р. відповідачем отримано ухвалу суду про відкладення розгляду справи від 16.01.2017р.

Оскільки відповідач не з'явився у судове засідання, незважаючи на належне повідомлення про час та місце судового засідання, не надав суду відзиву та документів, витребуваних судом, суд на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

У судовому засіданні 26.01.2017р. відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Судом відповідно до вимог ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2011р. між Спільним українсько-американським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Керос-Київ» (покупець) та Відкритим акціонерним товариством «Одеський кабельний завод «Одескабель» (постачальник) укладено Договір поставки №460, за умовами п.1.1 якого постачальник за замовленням покупця зобов'язався поставити і передати у його власність за узгодженими специфікаціями волоконно-оптичні кабелі (продукція), в асортименті та за номенклатурою, що визначені в додатку №1 до цього договору, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити постачальнику вартість поставленої продукції і тари на умовах цього договору.

Пунктом 3.1 Договору поставки визначено, що розрахунки за договором здійснюються за фактично поставлену продукцію (з урахуванням податку на додану вартість, вартості тари) протягом 45 календарних днів від дати поставки продукції.

Відповідно до пункту 5.5 Договору поставки датою поставки продукції вважається дата фактичної доставки продукції на визначене у специфікаціях місце призначення та передачі її уповноваженому представнику споживача покупця під розпис у товарно-транспортній накладній. Датою переходу до покупця власності на продукцію вважається дата отримання продукції споживачем покупця, яка зазначена у товарно-транспортній накладній.

Сторонами Договору поставки №460 від 30.06.2011р. було узгоджено номенклатуру волоконно-оптичної кабельної продукції за 92 позиціями (додаток №1), номенклатуру та ціни на тару (кабельні барабани) (додаток №2), адреси складів філій споживача покупця (додаток №3), форму специфікації (додаток №4).

В подальшому, між Спільним українсько-американським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Керос-Київ» та Відкритим акціонерним товариством "Одеський кабельний завод «Одескабель» укладено додаткові угоди до договору поставки №460 від 30.06.2011р., а саме:

- Додаткову угоду №1 від 01.07.2011р., якою сторони змінили певні умови договору поставки, зокрема, пункт 5.5 виклали у редакції, згідно якої датою поставки продукції і датою переходу до покупця права власності на продукцію, вважається дата передачі продукції перевізнику (дата завантаження продукції на автотранспортний засіб), яка зазначена у товарно-транспортній накладній та видатковій накладній на продукцію, яка підписується уповноваженими на те представниками постачальника та покупця;

- Додаткову угоду б/н від 08.11.2011р., якою сторони узгодили зміну найменування Відкритого акціонерного товариства «Одеський кабельний завод «Одескабель» на Публічне акціонерне товариство «Одеський кабельний завод «Одескабель»;

- додаткову угоду №3 від 27.12.2011р., якою сторони змінили терміни і умови поставки, а також узгодили строк дії договору до 31.12.2012р. (включно), а в частині гарантійних зобов'язань і зобов'язань з оплати - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань;

- додаткову угоду №4 від 27.12.2012р., якою продовжено термін дії договору до 31.12.2013р. (включно);

- додаткову угоду №5 від 25.12.2013р., якою продовжено термін дії договору до 31.12.2014р. (включно).

Судом встановлено, що відповідно до накладних до Договору поставки №460 від 30.06.2011р., належним чином засвідчені копії яких залучені до матеріалів справи, а саме: №2912 від 22.05.2012р. на суму 75 445,61 грн., №3022 від 25.05.2012р. на суму 40 476,78 грн., №3078 від 29.05.2012р. на суму 27 766,76 грн., №3522 від 13.06.2012р. на суму 114 564 грн., №5947 від 22.08.2012р. на суму 215 685,30 грн., №6013 від 27.08.2012р. на суму 25 442,40 грн., №6759 від 17.09.2012р. на суму 26 383,08 грн., №6760 від 17.09.2012р. на суму 63 826 грн. 56 коп., №6766 від 17.09.2012р. на суму 126 387,94 грн., №7860 від 17.10.2012р. на суму 303 289,26 грн., №8386 від 01.11.2012р. на суму 196 677,72 грн., №8391 від 01.11.2012р. на суму 199 718,93 грн., №8769 від 13.11.2012р. на суму 25 581,89 грн., №8801 від 14.11.2011р. на суму 41 528,40 грн., №8803 від 14.11.2012р. на суму 48 505,46 грн., №8898 від 16.11.2012р. на суму 26 221,08 грн., №8909 від 16.11.2012р. на суму 34 912,56 грн., №8910 від 16.11.2012р. на суму 702,12 грн., №8918 від 16.11.2012р. на суму 61 027,08 грн., №8943 від 19.11.2012р. на суму 139 751,50 грн., №8944 від 19.11.2012р. на суму 70 513,85 грн., №9006 від 21.11.2012р. на суму 95 676,91 грн., №9040 від 22.11.2012р. на суму 120 267,65 грн., №9047 від 22.11.2012р. на суму 87 242,16 грн., №9048 від 22.11.2012р. на суму 93 989,04 грн., №9049 від 22.11.2012р. на суму 111 375,72 грн., №9050 від 22.11.2012р. на суму 450,73 грн., №9076 від 23.11.2012р. на суму 14 141,88 грн., №9099 від 23.11.2012р. на суму 80 320,82 грн., №9137 від 27.11.2012р. на суму 30 768,10 грн., №9391 від 05.12.2012р. на суму 50 371,81 грн., №9395 від 05.12.2012р. на суму 22 314,00 грн., №9434 від 05.12.2012р. на суму 34 857,05 грн., №9860 від 17.12.2012р. на суму 2 387,40 грн., №9861 від 17.12.2012р. на суму 32 750,16 грн., №9907 від 19.12.2012р. на суму 74 761,44 грн., №10078 від 25.12.2012р. на суму 79 495,91 грн., №10168 від 26.12.2012р. на суму 26 553,24 грн., №826 від 06.02.2013р. на суму 19 819,20 грн., №860 від 07.02.2013р. на суму 44 595,07 грн., №942 від 11.02.2013р. на суму 620,90 грн., №947 від 11.02.2013р. на суму 826,68 грн., №949 від 11.02.2013р. на суму 18 640,80 грн., №952 від 11.02.2013р. на суму 35 930,16 грн., №953 від 11.02.2013р. на суму 15 333,00 грн., №954 від 11.02.2013р. на суму 115 221,77 грн., постачальником було поставлено, а покупцем прийнято товар на загальну суму 3073119,88 грн.

Приймання товару за вказаними вище накладними здійснювалось представником покупця ОСОБА_1 за довіреностями: №79 від 21.05.2012р., №95 від 13.06.2012р., №126 від 21.08.2012р., №141 від 13.09.2012р., №164 від 15.10.2012р., №175 від 30.10.2012р., №185 від 12.11.2012р., №194 від 20.11.2012р., №201 від 04.12.2012р., №208 від 17.12.2012р., №15 від 06.02.2013р.

24.12.2014р. між позивачем, Публічним акціонерним товариством «Одеський кабельний завод «Одескабель» (первісний кредитор), Спільним українсько-американським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Керос-Київ» (боржник) та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Центршляхбуд» (новий кредитор) укладено тристоронній договір про відступлення права вимоги №460Ц (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору первісний кредитор (позивач) частково, на суму, яка зазначена у п.1.2 цього договору, відступив на користь нового кредитора (відповідача) належне первісному кредитору (позивачу) право виконання боржником грошових зобов'язань по сплаті вартості кабельної продукції, поставленої первісним кредитором на користь боржника у відповідності до умов укладеного між первісним кредитором та боржником договору поставки №460 від 30.06.2011р.

Згідно з пунктом 1.2 Договору право вимоги від боржника виконання грошових зобов'язань відступається за цим договором частково, на суму 3 000 000 грн. Первісний кредитор та боржник цим заявляють та гарантують, що відступлені за цим договором грошові зобов'язання на дату укладення цього договору боржником не виконані.

Відповідно до пункту 1.3 Договору право вимоги виконання грошових зобов'язань боржником переходить від первісного кредитора до нового кредитора із дати укладення цього договору.

Пунктом 2.1 Договору узгоджено, що протягом 3 днів з дати укладення цього договору первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредитору завірені первісним кредитором копії всіх документів, які підтверджують існування заборгованості.

Відступлення права вимоги виконання боржником грошових зобов'язань здійснюється первісним кредитором за компенсацію, сума якої відповідає сумі відступленого грошового зобов'язання і складає 3 000 000 грн. (п.3.1 Договору).

У пункті 3.2 Договору сторони передбачили, що компенсація, вказана у попередньому пункті, повинна бути сплачена новим кредитором первісному кредитору шляхом перерахування новим кредитором грошових коштів на поточний рахунок первісного кредитора наступним чином: 1 500 000 грн. - в строк до 01.06.2015р; 1 500 000 грн. - в строк до 31.12.2015р.

Пунктом 5.1 Договору строк дії договору встановлено з дати його підписання до повного виконання.

25.12.2014р. між позивачем, Публічним акціонерним товариством «Одеський кабельний завод «Одескабель» (первісний кредитор) та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Центршляхбуд» (новий кредитор) підписано і скріплено печатками сторін акт приймання-передачі документів, відповідно до якого позивачем на виконання п.2.1 Договору передано, а відповідачем прийнято завірені копії усіх документів, які підтверджують існування заборгованості Спільного українсько-американського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Керос-Київ» за договором поставки в сумі 3 000 000 грн. за вказаними вище накладними, з зазначенням заборгованості за кожною накладною.

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Одеський кабельний завод «Одескабель звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центршляхбуд» першої частини суми компенсації відступленого грошового зобов'язання у розмірі 1 500 000 грн., посилаючись на порушення останнім умов Договору відступлення права вимоги №460Ц від 24.12.2014р.

Рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2015р. у справі №910/18257/15, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Одеський кабельний завод «Одескабель» задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центршляхбуд» суму основного боргу в розмірі 1 500 000 грн., 3% річних - 4 438,36 грн., інфляційні втрати - 6 000 грн. та 30 208,77грн. судового збору.

28.08.2015р. видано наказ про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2015р. у справі №910/18257/15.

Як вказує позивач, другу частину компенсації за Договором відступлення права вимоги №460Ц від 24.12.2014р. у розмірі 1 500 000 грн. відповідачем також не було сплачено у встановлений строк, а саме до 31.12.2015р., що стало підставою для звернення позивача до суду з розглядуваним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

За змістом ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст.514 вказаного Кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом вище, 24.12.2014р. між позивачем, Публічним акціонерним товариством «Одеський кабельний завод «Одескабель» (первісний кредитор), Спільним українсько-американським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Керос-Київ» (боржник) та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Центршляхбуд» (новий кредитор), було укладено тристоронній договір про відступлення права вимоги №460Ц.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір про відступлення права вимоги №460Ц від 24.12.2014р. як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача, відповідача та Спільного українсько-американського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Керос-Київ» взаємних цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 615 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Як було встановлено судом, першу частину компенсації за договором про відступлення права вимоги №460Ц від 24.12.2014р. у розмірі 1 500 000 грн. стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центршляхбуд» відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2015р. у справі №910/18257/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016р.

Згідно з п.3.2 Договору про відступлення права вимоги №460Ц від 24.12.2014р. відповідач був зобов'язаний сплатити другу частину компенсації за вказаним договором у сумі 1 500 000 грн. первісному кредитору в строк до 31.12.2015р.

Отже, станом на час розгляду справи строк виконання відповідачем обов'язку сплатити другу частину компенсації в розмірі 1 500 000 грн. настав.

Натомість, матеріали справи не містять доказів оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Центршляхбуд» на користь позивача другої частини компенсації на виконання умов вказаного вище договору. Відповідач в судове засідання не з'явився та будь-яких належних та допустимих доказів погашення заборгованості у розмірі 1 500 000 грн., всупереч вимогам ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не був спростований факт порушення взятих на себе обов'язків за договором про відступлення права вимоги №460Ц від 24.12.2014р., господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Одеський кабельний завод «Одескабель» про стягнення заборгованості в сумі 1 500 000 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р., якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 Цивільного кодексу України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас, коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено «по 1 серпня 2014 року» або «включно до 1 серпня 2014 року», то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

З огляду на приписи ст.625 Цивільного кодексу України, Публічним акціонерним товариством «Одеський кабельний завод «Одескабель» нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у сумі 42 164,38 грн. та інфляційні втрати в розмірі 140 850 грн. за прострочення оплати другої частини компенсації за договором про відступлення права вимоги №460Ц від 24.12.2014р. в сумі 1 500 000 грн.

Судом встановлено, що останнім днем належного виконання відповідачем зобов'язання з оплати 1 500 000 грн. є 30.12.2015р.

При перевірці проведеного Публічним акціонерним товариством «Одеський кабельний завод «Одескабель» розрахунку 3% річних судом встановлено, що позивач при нарахуванні заявленої до стягнення суми не врахував, що у 2016 році було 366 днів.

За перерахунком суду, сума 3% річних від суми простроченого відповідачем зобов'язання за визначений позивачем період з 01.01.2016р. по 07.12.2016р. складає 42 049,18 грн. (1 500 000 грн. х 3% / 366 днів х 342 дні), у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 42 164,38 грн. підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 42 049,18грн.

Здійснюючи перевірку наданого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, судом враховано, що відповідно до п.п.3.1 п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті «Урядовий кур'єр». Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Такі висновки суду підтверджуються позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постанові від 22.11.2016р., якою залишено без змін рішення Господарського суду Донецької області від 21.04.2016р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2016р. у справі №905/711/16.

При перевірці проведеного позивачем розрахунку інфляційних втрат, судом враховано, що платіж мав бути здійснений по 30.12.2015р., а тому на останній день грудня 2015 року сума боргу складала 1 500 000грн. Таким чином, інфляційні втрати підлягають нарахуванню за період з січня по жовтень 2016р. з суми боргу 1 500 000грн та складають 140 852,89 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Одеський кабельний завод «Одескабель» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центршляхбуд» інфляційних втрат в розмірі 140 850,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню в відповідача на користь позивача у розмірі, пропорційному розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 25 243,49 грн.

Керуючись ст.ст.33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центршляхбуд» (01103, м.Київ, вул.Кіквідзе, буд.10-А; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Одеський кабельний завод «Одескабель» (65013, Одеська обл., м.Одеса, Миколаївська дорога, буд.144; ) заборгованість в сумі 1 500 000 (один мільйон п'ятсот тисяч) грн. 00 коп., 3% річних у сумі 42 049 (сорок дві тисячі сорок дев'ять) грн. 18 коп, інфляційні втрати у розмірі 140 850 (сто сорок тисяч вісімсот п'ятдесят) грн. 00 коп. та судовий збір у сумі 25 243 (двадцять п'ять тисяч двісті сорок три) грн. 49 коп.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.01.2017р.

Суддя Т.П. Капцова