КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2017 р. Справа№ 910/11137/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Лиховид О.С. посвідчення №041073 від 03.02.2016р.

від позивача-1 : не з'явились

від позивача-2 : не з'явились

від позивача-3 : не з'явились

від відповідача: Сердюк С.В. - дов. б/н від 12.12.2016р.

від третьої особи : не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2016р.

у справі № 910/11137/16 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Керівника Коростенської місцевої прокуратури на захист інтересів територіальної громади м. Коростеня в особі:

1) Коростенської міської ради

2) Комунального виробничо-господарського підприємства

3) Коростенського управління Державної казначейської служби України Житомирської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будшляхмаш"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватного малого виробничо-комерційного підприємства "Ассоль"

про розірвання договору та стягнення заборгованості у розмірі 4 107 672,27 грн.

В судовому засіданні 25.01.2017р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016р. до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Керівника Коростенської місцевої прокуратури на захист інтересів територіальної громади м. Коростеня в особі Коростенської міської ради (далі - Коростенська міськрада), Комунального виробничо-господарського підприємства (далі - КВГП) та Коростенського управління Державної казначейської служби України Житомирської області (далі - Коростенське УДКСУ) до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будшляхмаш" (далі - ТОВ "ТД "Будшляхмаш") про розірвання договору та стягнення заборгованості в розмірі 4 107 672,27 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник прокуратури зазначав, що 19.12.2014р. між КВГП та ТОВ "ТД "Будшляхмаш" був укладений договір про закупівлю за державні кошти машин інших для перемішування, планування, профілювання, розробляння, вирівнювання, трамбування, ущільнювання та виймання ґрунту, корисних копалин або руд (зокрема бульдозери, механічні лопати та дорожні котки) № 01/02-190 (далі - договір), згідно з умовами якого ТОВ "ТД "Будшляхмаш" зобов'язувалось поставити КВГП товар, а КВГП зобов'язувалось вказаний товар прийняти та оплатити.

На виконання умов договору ТОВ "ТД "Будшляхмаш" передало товар, а КВГП вказаний товар прийняло та оплатило в повному обсязі. Однак, переданий ТОВ "ТД "Будшляхмаш" товар не відповідає характеристикам товару, зазначеним у тендерній документації та додатку № 1 до договору - специфікації.

Вважаючи, що інтереси територіальної громади м. Коростеня порушені, Керівник Коростенської місцевої прокуратури звернувся до суду, просив розірвати договір № 01/02-190 від 19.12.2014; стягнути з ТОВ "ТД "Будшляхмаш" збитки на користь КВГП (кошти, сплачені згідно договору від 19.12.2014 №01/02-190) у розмірі 3 320 000,00 грн; а також стягнути з ТОВ "ТД "Будшляхмаш" на користь КВГП для подальшого перерахування до Державної казначейської служби України у Житомирській області 637 440,00 грн. штрафу, інфляційну складову боргу в розмірі 106 572,00 грн. та три проценти річних у сумі 43 660,27 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.08.2016р. у справі №910/11137/16 у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2016р. апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області було повернуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, заступник прокурора Житомирської області повторно звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області 11.11.2016р. передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2016р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 13.12.2016р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016р. згідно ст. 69 ГПК України строк розгляду спору продовжено, відповідно до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 25.01.2017р.

Представник прокуратури в судовому засіданні апеляційної інстанції 25.01.2017р. підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 25.01.2017р. заперечував проти доводів апеляційної скарги прокурора, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представники позивачів 1-3 та третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції 25.01.2017р., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з'явились, від представника позивача-1 надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, причини неявки інших учасників процесу суду не відомі. Оскільки їх явка в судове засідання обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19.12.2014р. між Комунальним виробничо-господарським підприємством (далі - КВГП або замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Будшляхмаш" (далі - ТОВ "ТД "Будшляхмаш" або учасник) був укладений договір про закупівлю за державні кошти машин інших для перемішування, планування, профілювання, розробляння, вирівнювання, трамбування, ущільнювання та виймання ґрунту, корисних копалин або руд (зокрема бульдозери, механічні лопати та дорожні котки) № 01/02-190 (далі - договір), згідно з умовами якого ТОВ "ТД "Будшляхмаш" зобов'язувалось поставити КВГП товар зазначений у специфікації - додаток 1 до цього договору, а КВГП - прийняти та оплатити товар.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що ціна цього договору становить 3 320 000,00 грн. з ПДВ.

Строк поставки товару: грудень 2014 року (п. 5.1 договору).

Згідно зі специфікацією на товар, яка є додатком № 1 до договору, ТОВ "ТД "Будшляхмаш" зобов'язувалось передати КВГП бульдозер Б-10 у кількості 1 шт. вартістю 1 420 000,00 грн. (з ПДВ), екскаватор-навантажувач TEREX TLB82 у кількості 1 шт. вартістю 1 200 000,00 грн. (з ПДВ), машину мулососну КО-503 ІВ-15 на шасі ISUZU NQR у кількості 1 шт. вартістю 700 000,00 грн. (з ПДВ), всього на суму 3 320 000,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № 1174 від 19.12.2014р., копія якої долучена до матеріалів справи, ТОВ "ТД "Будшляхмаш" були передані, а КВГП прийняті: бульдозер Б-10; екскаватор-навантажувач TEREX TLB82; машина мулососна КО-503 ІВ-15 на шасі ISUZU NQR (далі - товар або техніка), загальною вартістю 3 320 000,00 грн. з ПДВ.

Оплата поставленої ТОВ "ТД "Будшляхмаш" техніки була здійснена Коростенським управлінням Державної казначейської служби України Житомирської області у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 6 від 19.12.2014 (оплачено 30.12.2014), № 6 від 19.12.2014 (оплачено 29.12.2014), № 6 від 19.12.2014 (оплачено 29.12.2014), № 6 від 19.12.2014 (оплачено 26.12.2014), № 6 від 19.12.2014 (оплачено 30.12.2014), № 6 від 21.12.2014 (оплачено 30.12.2014), № 6 від 22.12.2014 (оплачено 30.12.2014), копії яких долучені до матеріалів справи.

Факт виконання в повному обсязі зобов'язання з оплати товару, переданого за видатковою накладною № 1174 від 19.12.2014р., сторонами та учасниками судового процесу не заперечувався. Спір між ТОВ "ТД "Будшляхмаш" та КВГП щодо виконання вказаного зобов'язання в судовому порядку не розглядався.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Однак, згідно з твердженнями прокуратури, переданий ТОВ "ТД "Будшляхмаш" товар не відповідає характеристикам товару, зазначеним у тендерній документації та додатку № 1 до договору - специфікації, оскільки ТОВ "ТД "Будшляхмаш" фактично поставлено самостійно зібраний транспортний засіб із деталей б/у бульдозера Т-130 1980 року випуску, а не бульдозер Б-10 2014 року випуску; екскаватор-навантажувач TEREX BHL-820 2013 року випуску, а не екскаватор-навантажувач TEREX TLB-82 2014 року випуску; машину мулососну КО-503 IB на шасі ISUZU NQR 2008 року випуску, а не 2010 року випуску, а ринкова вартість бульдозера марки Т-130 станом на 19.12.2014 становила 79 950,70 грн, мулососної машини КО-503 IB на шасі TSIJZU NQR - 215 988,27 грн.

Коростенським МВ УМВС України в Житомирській області за фактом вчинення службовими особами КВГП підроблення офіційних документів щодо придбання товарів та робіт шляхом внесення до них завідомо неправдивих відомостей, що призвело до розтрати чужого майна в особливо великих розмірах, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України. Викладене підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000055, долученим до матеріалів справи.

У межах вищевказаного кримінального провадження Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо спірної техніки були проведені експертні дослідження та встановлено, що:

- ринкова вартість бульдозера марки Т-130 станом на 19.12.2014 становила 79 950,70 грн (висновок експерта № 5/460 від 02.09.2015);

- автомобіль марки ISUZU NQR (машина мулососна КО-503 ІВ-15 на шасі ISUZU NQR) відповідає 2008 модельному року виробництва (висновок експерта № 9/41 від 26.06.2015), а ринкова вартість вказаного автомобіля станом на 19.12.2014 становила 215 988,27 грн (висновок експерта № 5/461 від 01.09.2015);

- наданий на експертизу екскаватор-навантажувач TEREX ВНL-820 відповідає 2013 модельному року виробництва (висновок експерта № 9/40 від 26.06.2015).

У зв'язку з цим, Керівник Коростенської місцевої прокуратури звернувся до суду, просив розірвати договір № 01/02-190 від 19.12.2014; стягнути з ТОВ "ТД "Будшляхмаш" збитки на користь КВГП (кошти, сплачені згідно договору від 19.12.2014 № 01/02-190) у розмірі 3 320 000,00 грн; а також стягнути з ТОВ "ТД "Будшляхмаш" на користь КВГП для подальшого перерахування до Державної казначейської служби України у Житомирській області 637 440,00 грн штрафу, інфляційну складову боргу в розмірі 106 572,00 грн та три проценти річних у сумі 43 660,27 грн.

Як вбачається з письмових пояснень представника КВГП від 10.08.2016р., техніка потрібна місту та підприємствам міста для проведення певного виду робіт, а саме: мулососна машина потрібна для відкачки побутових відходів; бульдозер потрібен для негайного застосування на міському сміттєзвалищі; навантажувач потрібен для усунення несанкціонованих сміттєзвалищ в місті, а також для застосування на міському сміттєзвалищі. Вказана техніка потрібна для дотримання технологічного процесу по захороненню відходів на сміттєзвалищі міста Коростень, а її відсутність може призвести до техногенної катастрофи на території міста. Крім того, КВГП вважає, що експертиза МВС була проведена неякісно та не є об'єктивною, а техніка відповідає характеристикам, визначеним тендерною документацією.

Представник Коростенської міськради у своїх поясненнях зазначив, що техніка, поставлена ТОВ "ТД "Будшляхмаш", відповідає характеристикам, визначеним тендерною документацією, а експертиза, проведена на замовлення МВС, є необ'єктивною.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2014, але в будь-якому разі до повного виконання зобов'язань обома сторонами.

Правові ж наслідки розірвання договору визначені ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України та також полягають у тому, що у випадку розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Судом встановлено, що ТОВ "ТД "Будшляхмаш" зобов'язання з поставки товару перед КВГП виконало, а КВГП таке виконання було прийнято та оплачено отриманий товар.

Таким чином, на момент розгляду даного спору договір № 01/02-190 від 19.12.2014р. є виконаним та припинив свою дію, оскільки зобов'язання сторін, що випливають з вказаного договору, припинились шляхом їх виконання.

Розірвання договору вбачається можливим лише за умови, що він є чинним, а зобов'язання сторін - не виконаними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість заявлених вимог щодо розірвання договору №01/02-190 від 19.12.2014р.

Крім того, представник прокуратури просив суд стягнути з ТОВ "ТД "Будшляхмаш" збитки (кошти, сплачені згідно договору від 19.12.2014 № 01/02-190) у розмірі 3 320 000,00 грн.

Частиною 1 ст. 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі № 3-383гс15).

Факт невідповідності техніки, поставленої ТОВ "ТД "Будшляхмаш" на виконання спірного договору на підставі видаткової накладної № 1174 від 19.12.2014, технічним характеристикам товару, зазначеним у тендерній документації та додатку № 1 до договору - специфікації, а також факт тотожності техніки, поставленої ТОВ "ТД "Будшляхмаш", тій техніці, що не відповідає характеристикам товару, зазначеним у тендерній документації та специфікації до спірного договору, досліджувались в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000055.

Представники учасників судового процесу вирок суду в кримінальному провадженні № 0000055, яким встановлено вищевказані факти, суду не надали.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами місцевого господарського суду від 25.07.2016 та 10.08.2016, зокрема, прокуратуру було зобов'язано надати суду письмове обґрунтування підстав позову, а саме: оскільки у позові прокурор посилається на невідповідність техніки за якістю, роком випуску та її станом (новий, б/у) характеристикам товару, зазначеним у вимогах тендерної документації, суд зобов'язав прокуратуру надати обґрунтовані пояснення та зазначити, яким саме документам не відповідає продана техніка.

Прокурор в обґрунтування позову послався на специфікацією на товар, що є додатком № 1 до спірного договору, та тендерну документацію.

Водночас, вищевказаною специфікацією, як невід'ємною частиною спірного договору, визначені лише кількість одиниць, назва і марка товару, а також його вартість, та не встановлені вимоги щодо якості, року випуску та технічного стану товару (новий, б/у), який ТОВ "ТД "Будшляхмаш" зобов'язувалось передати КВГП.

Крім того, тендерна документація також не містить вимог щодо року випуску та технічного стану (новий б/у) вказаного товару.

Таким чином, прокуратурою не доведено невідповідність товару, поставленого ТОВ "ТД "Будшляхмаш" на виконання спірного договору на підставі видаткової накладної № 1174 від 19.12.2014, технічним характеристикам, зазначеним у тендерній документації та специфікації.

Відповідно, прокуратурою не доведено порушення ТОВ "ТД "Будшляхмаш" вимог тендерної документації та умов спірного договору щодо якості, року випуску і технічного стану (новий, б/у) поставленого товару.

Таким чином, складові наявності вини або протиправної поведінки ТОВ "ТД "Будшляхмаш" відсутні.

Прокуратурою також не надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду документів, які підтверджують, що техніка щодо якої Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області були складені висновки експертизи, є тією ж технікою, що була поставлена ТОВ "ТД "Будшляхмаш" на виконання спірного договору, оскільки згідно з видатковою накладною № 1174 від 19.12.2014 ТОВ "ТД "Будшляхмаш" передало КВГП саме той товар, що був зазначений у специфікації до спірного договору.

Таким чином, прокуратурою не доведено наявність вини або протиправної поведінки ТОВ "ТД "Будшляхмаш", а також причинного зв'язку між протиправною поведінкою ТОВ "ТД "Будшляхмаш" та збитками.

У зв'язку з цим, грошові кошти, сплачені на підставі договору в якості оплати товару, не є збитками в розумінні ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України та ст. 22 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позовна вимога щодо стягнення з ТОВ "ТД "Будшляхмаш" збитків (коштів, сплачених згідно договору від 19.12.2014 № 01/02-190) у розмірі 3 320 000,00 грн. є необґрунтованою, безпідставною, а тому задоволенню не підлягає.

Крім того, представник прокуратури просив суд стягнути з ТОВ "ТД "Будшляхмаш" 637 440,00 грн. штрафу.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань при закупівлі товару за бюджетні кошти учасник (ТОВ "ТД "Будшляхмаш") сплачує замовнику (КВГП) штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі не нижче за облікову ставку НБУ.

З розрахунку розміру позовних вимог вбачається, що прокуратурою здійснений розрахунок не штрафу, а пені із застосуванням подвійної облікової ставки Національного Банку України, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що позовною вимогою є стягнення саме пені.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України правові наслідки, встановлені договором або законом, у вигляді сплати неустойки настають у разі порушення зобов'язання.

Прокуратурою, належних та допустимих, в розумінні ст. ст. 32, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, доказів порушення ТОВ "ТД "Будшляхмаш" зобов'язання суду не надано.

Відтак, підстави, передбачені Законом та п. 7.2 договору, для покладення на ТОВ "ТД "Будшляхмаш" відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені або штрафу) відсутні.

Крім того, зобов'язання за спірним договором сторонами виконані своєчасно, а договір припинив свою дію, що унеможливлює застосування його положень, зокрема й в частині нарахування штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позовна вимога про стягнення з ТОВ "ТД "Будшляхмаш" неустойки в розмірі 637 440,00 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про стягнення інфляційної складової боргу в розмірі 106 572,00 грн. та трьох процентів річних у сумі 43 660,27 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку розміру позовних вимог вбачається, що три проценти річних та інфляційна складова боргу нараховуються представником прокуратури на грошові кошти в розмірі 3 320 000,00 грн. - визначені ним у позовних вимогах як збитки.

Водночас, у п. 5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно з приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, сплата суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також сплата трьох процентів річних є мірою відповідальності, що застосовується у випадку порушення саме грошових зобов'язань, у той час як підставою даного позову є невідповідність поставленого товару технічним характеристикам, встановленим тендерною документацією та специфікацією до спірного договору, тобто порушення іншого, не грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ "ТД "Будшляхмаш" інфляційної складової боргу в розмірі 106 572,00 грн. та трьох процентів річних у сумі 43 660,27 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заявленого прокурором позову. При цьому, позивач -1 в листі від 28.11.2016р. заперечував проти апеляційної скарги прокурора і вважав її такою, що не відповідає дійсності.

Враховуючи те, що судом першої інстанції, крім іншого, правильно зазначено встановлені обставини справи та законодавство, яким вірно керувався суд при прийнятті оскаржуваного рішення, вимоги апелянта щодо скасування рішення є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи, викладені прокурором в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2016р. у справі №910/11137/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2016р. у справі №910/11137/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/11137/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко