КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2017 р. Справа№ 911/3114/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Дворак М.Є. за дов. б/н від 26.09.2016р.

від відповідача: Паламарчук О.М. за дов. № б/н від 24.12.2015р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус

Схід"

на рішення Господарського суду Київської області

від 01.12.2016 року

у справі № 911/3114/16 (суддя Шевчук Н.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Два Агро

Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус

Схід"

про стягнення 940510,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Два Агро Україна" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус Схід" про стягнення 940510,33 грн.

Позивачем були подані заяви від 03.11.2016 про зміну підстав позову та про збільшення позовних вимог, пояснень від 09.11.2016 в яких просить стягнути з відповідача у зв'язку з невиконанням ним зобов'язань за договорами купівлі-продажу №11-05/1-100 від 11.05.2015 та №25-05/1-30/70 від 25.05.2015 грошові кошти у сумі 941667,06грн, з яких: заборгованість по оплаті у сумі 630116,76грн, пеня у сумі 229659,92грн за період з 03.11.2015 по 03.11.2016, нараховані з 01.09.2015 по 03.11.2016 три відсотки річних у сумі 22484,40грн і інфляційне збільшення у сумі 59405,95грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач у зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань за договорами купівлі-продажу №11-05/1-100 від 11.05.2015 та №25-05/1-30/70 від 25.05.2015р. просить стягнути грошові кошти у сумі 941667,06грн, з яких: заборгованість по оплаті у сумі 630116,76грн, пеня у сумі 229659,92грн за період з 03.11.2015 по 03.11.2016, нараховані з 01.09.2015 по 03.11.2016 три відсотки річних у сумі 22484,40грн і інфляційне збільшення у сумі

59405,95грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.12.2016р. у справі № 911/3114/16 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус Схід" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Два Агро Україна" грошові кошти у сумі 820287,55грн., з яких: 630116,76грн - заборгованість, 100702,90 грн - пеня, 20898,56 грн. - 3% річних, 59405,95 грн. - інфляційні; судовий збір у сумі 10895,10 грн. В іншій частині у позові відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агробонус Схід" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2016р. у справі № 911/3114/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2016р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус Схід" було прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 16.01.2017р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2017 р. по справі № 911/3114/16 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв'язку перебуванням судді Алданової С.О. у відпустці з 10.01.17 - 20.01.17.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.01.2017 р. для розгляду справи № 911/3114/16 було сформовано склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2017р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус Схід" було прийнято до провадження.

13.01.2017р. через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача повністю.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав повністю та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Позивач та відповідач стверджують, що ТОВ "Два Агро Плюс" (постачальник) та ТОВ "Агробонус Схід" (покупець) 11.05.2015 було укладений договір купівлі-продажу №11-05/1-100, відповідно до якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити засоби захисту рослин згідно додатків до договору, що є невід'ємною частиною цього договору.

За умовами п. 10.1 договору купівлі-продажу №11-05/1-100 від 11.05.2015 договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на це представниками і скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2015 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх обов'язків за договором, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Частиною 2 ст. 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Даний договір не скріплений печаткою ТОВ "Агробонус Схід", як того вимагає пункт 10.1 зазначеного договору, а тому він вважається не укладений в силу приписів ч. 2 ст. 207 та ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що 25.05.2015р. між ТОВ "Два Агро Плюс" (постачальник) і ТОВ "Агробонус Схід" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу №25-05/1-30/70 (далі - Договір), відповідно до якого продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити засоби захисту рослин на умовах цього договору.

Згідно п. 10. Договору, договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на це представниками і скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2015 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх обов'язків за договором, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Пунктом 10.3 Договору встановлено, що будь-які зміни та доповнення до цього договору, у тому числі про його призупинення (розрив) або про продовження дії договору, будуть дійсними, якщо вони викладені в письмовій формі та підписані уповноваженими на це представниками і скріплені печатками сторін.

Загальна сума Договору визначається Додатками (специфікаціями)та/або накладними, які є невід'ємною частиною цього договору (пункт 2.1).

Згідно пункту 2.6 Договору покупець здійснює оплату товару на умовах передплати в розмірі 30% від вартості партії товару на підставі рахунку постачальника протягом 3 (трьох) робочих днів від дати його виставлення, а інша частина вартості партії товару (70%) повинна бути сплачена покупцем до 1 вересня 2015 року.

Пунктом 2.8 Договору встановлено, що при здійсненні кожного переказу покупець вказує наступні реквізити для здійснення платежу: назва та номер цього Договору та/або номер накладних, по яких відбувається поставка товару, з посиланням на виставлений постачальником рахунок-фактуру. При здійсненні кожної оплати покупець вказує наступні реквізити для здійснення платежу: назва та номер цього Договору та/або номер накладних, по яких відбувається поставка товару з посиланням на виставлений постачальником рахунок-фактуру.

За умовами п. 7.3 Договору у випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов Договору покупець сплачує на користь постачальника штраф в розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченої партії товару, та крім того покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період заборгованості, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 630116,76 грн. по оплаті засобів захисту рослин (далі - товар), переданих у власність відповідача на загальну суму 919194,64 грн. по підписаних обома сторонами видаткових накладних №59 від 14.05.2015 на суму 8032,50грн, №63 від 15.05.2015 на суму 5462,10грн, №88 від 27.05.2015 на суму 9253,44грн, №94 від 28.05.2015 на суму 243759,47грн, №184 від 05.08.2015 на суму 1321,92грн, №205 від 16.09.2015 на суму 513885,24грн, №231 від 28.10.2015 на суму 25937,57грн, №177 від 15.06.2016 на суму 111542,40грн.

Позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату товару, відбулась поставка товару та згідно банківської виписки по рахунку здійснена оплата, а саме:

- рахунок №69 від 13.05.2015 на суму 8032,50грн, на цю суму поставлений товар по накладній №59 від 14.05.2015, платіжним дорученням №269 від 13.05.2015 сплачено 8032,50грн;

- рахунок №75 від 15.05.2015 на суму 5462,10грн, поставлений товар по накладній №63 від 15.05.2015 на суму 5462,10грн, здійснена оплата платіжними дорученнями №284 від 15.05.2015 на суму 2300,00грн та №285 від 15.05.2015 на суму 3162,10грн;

- рахунок №96 від 25.05.2015 на суму 9253,44грн, поставлений товар по накладній №88 від 27.05.2015 на суму 9253,44грн, здійснена оплата платіжним дорученням №311 від 26.05.2016 на суму 9253,44грн;

- рахунок №101 від 26.05.2015 на суму 243759,46грн, поставлений товар по накладній №94 від 28.05.2015 на суму 243759,46грн, здійснена оплата платіжними дорученнями №313 від 27.05.2015 на суму 82925,60грн, №446 від 07.07.2015 на суму 10000,00грн, №595 від 22.09.2015 на суму 26144,72грн, №939 від 27.01.2016 на суму 50000,00грн, №1297 від 01.04.2016 на суму 50000,00грн;

- рахунок №198 на суму 1321,92грн, поставлений товар по накладній №184 від 05.08.2015 на суму 1321,92грн, здійснена оплата платіжним дорученням №528 від 05.08.2015 на суму 1321,92грн;

- рахунок №222 від 14.09.2015 на суму 513885,24грн, поставлений товар по накладній №205 від 16.09.2015 на суму 513885,24грн, оплата не здійснена;

- рахунок №250 від 21.10.2015 на суму 25937,57грн, поставлений товар по накладній №231 від 28.10.2015 на суму 25937,57грн, здійснена оплата платіжним дорученням №692 від 23.10.2015 на суму 25937,57грн;

- рахунок №174 від 07.06.2016 на суму 111542,40грн, поставлений товар по накладній №177 від 15.06.2016 на суму 111542,40грн, , здійснена оплата платіжним дорученням №540 від 08.06.2016 на суму 20000,00грн.

Таким чином, господарські операції по рахунку №69 від 13.05.2015 на суму 8032,50грн, на яку поставлений товар по накладній №59 від 14.05.2015, платіжним дорученням №269 від 13.05.2015 сплачено 8032,50грн; по рахунку №75 від 15.05.2015 на суму 5462,10грн, на яку поставлений товар по накладній №63 від 15.05.2015 на суму 5462,10грн, здійснена оплата платіжними дорученнями №284 від 15.05.2015 на суму 2300,00грн та №285 від 15.05.2015 на суму 3162,10грн, заборгованість по яких відсутня, мали місце до укладення Договору №25-05/1-30/70 від 25.05.2015.

Умовами Договору №25-05/1-30/70 від 25.05.2015 врегульовані правовідносини сторін по наступних господарських операціях:

- рахунок №75 від 15.05.2015 на суму 5462,10грн, поставлений товар по накладній №63 від 15.05.2015 на суму 5462,10грн, здійснена оплата платіжними дорученнями №284 від 15.05.2015 на суму 2300,00грн та №285 від 15.05.2015 на суму 3162,10грн - заборгованість відсутня;

- рахунок №96 від 25.05.2015 на суму 9253,44грн, поставлений товар по накладній №88 від 27.05.2015 на суму 9253,44грн, здійснена оплата платіжним дорученням №311 від 26.05.2016 на суму 9253,44грн - заборгованість відсутня;

- рахунок №101 від 26.05.2015 на суму 243759,46грн, поставлений товар по накладній №94 від 28.05.2015 на суму 243759,46грн, здійснена оплата платіжними дорученнями №313 від 27.05.2015 на суму 82925,60грн, №446 від 07.07.2015 на суму 10000,00грн, №595 від 22.09.2015 на суму 26144,72грн, №939 від 27.01.2016 на суму 50000,00грн, №1297 від 01.04.2016 на суму 50000,00грн - заборгованість становить 24689,14грн;

- рахунок №198 від 03.08.2015 на суму 1321,92грн, поставлений товар по накладній №184 від 05.08.2015 на суму 1321,92грн, здійснена оплата платіжним дорученням №528 від 05.08.2015 на суму 1321,92грн - заборгованість відсутня;

- рахунок №222 від 14.09.2015 на суму 513885,24грн, поставлений товар по накладній №205 від 16.09.2015 на суму 513885,24грн, оплата не здійснена, заборгованість 513885,24грн;

- рахунок №250 від 21.10.2015 на суму 25937,57грн, поставлений товар по накладній №231 від 28.10.2015 на суму 25937,57грн, здійснена оплата платіжним дорученням №692 від 23.10.2015 на суму 25937,57грн - заборгованість відсутня.

Договір №25-05/1-30/70 від 25.05.2015 припинив свою дію 30.12.2015, і з 31.12.2015 його умови на правовідносини позивача і відповідача не поширюються, оскільки його дія у встановленому цим договором або законом порядку не була продовжена.

Зазначення в видатковій накладній №177 від 15.06.2016 в якості підстави поставки Договору №25-05/1-30/70 від 25.05.2015 не є продовження дії цього договору, оскільки докази наявності у осіб, які підписали цю накладну, повноважень на укладення правочину про продовження строку дії Договору №25-05/1-30/70 від 25.05.2015 відсутні.

А тому, правовідносини сторін, оформлені такими документами як рахунок №174 від 07.06.2016 на суму 111542,40грн, видатковою накладною №177 від 15.06.2016 на суму 111542,40грн, платіжним дорученням №540 від 08.06.2016 на суму 20000,00грн, є окремим правочином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Заборгованість по Договору №25-05/1-30/70 від 25.05.2015 становить 538574,38 грн, по оплаті товару, отриманого відповідачем на видатковій накладній № 177 від 15.06.2016, становить 91542,40грн., що загалом складає 630116,78грн. Докази оплати відсутні, а тому на думку колегії суддів, місцевий суд дійшов правильного висновку про стягнення з позивача на користь позивача суми 630116,76грн.

Щодо вимоги про стягнення пені у сумі 229659,92грн за період з 03.11.2015 по 03.11.2016 суд встановив наступне.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що загальна сума Договору визначається Додатками (специфікаціями) та/або накладними, які є невід'ємною частиною цього договору, що згідно пункту 2.6 Договору остаточна вартість товару повинна бути сплачена до 01.09.2015, то суд вважає, що умови пункту 2.6 Договору щодо оплати вартості товару, рахунки на оплату якого були виставлені після 30.08.2015, не можуть бути застосовані, так як станом на 30.08.2015 підстави для здійснення відповідачем таких оплат по Договору були відсутні. Підставою для оплати згідно Договору є рахунок-фактура, на який слід посилатись в платіжному документі.

Оплата по рахунку №101 від 26.05.2015 на суму 243759,46грн (товар поставлений по накладній №94 від 28.05.2015 на суму 243759,46грн) здійснена частково платіжними дорученнями №313 від 27.05.2015 на суму 82925,60грн, №446 від 07.07.2015 на суму 10000,00грн, №595 від 22.09.2015 на суму 26144,72грн, №939 від 27.01.2016 на суму 50000,00грн, №1297 від 01.04.2016 на суму 50000,00грн.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

А тому, нарахування пені за прострочення оплати по рахунку №101 від 26.05.2015 може бути здійснено за період з 01.09.2015 по 01.03.2016.

Щодо заяви відповідача про застосування до цих вимог строку позовної давності, то зважаючи на здійснення відповідачем оплат цього рахунку платіжними дорученнями №595 від 22.09.2015 на суму 26144,72грн, №939 від 27.01.2016 на суму 50000,00грн, №1297 від 01.04.2016 на суму 50000,00грн мало місце визнання ним свого боргу шляхом вчинення таких дій, а тому в силу статті 264 Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності переривався і після переривання його перебіг починався заново, у зв'язку з чим позивачем строк позовної давності не був пропущений.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми пені суд дійшов висновку, що він виконаний не вірно.

Станом на 01.09.2015 заборгованість по оплаті рахунку №101 від 26.05.2015 становила 150833,86грн і є простроченою з 01.09.2015 по 21.09.2015, заборгованість з 22.09.2015 по 26.01.2016 становила 124689,14грн, з 27.09.2016 по 31.03.2016 заборгованість становила 74689,14грн, з 01.04.2016 - 24689,14грн.

За таких обставин в межах визначеного позивачем позовного періоду по вимогах про стягнення пені стягненню з відповідача підлягає пеня, нарахована на суму прострочення оплати цього рахунку за період з 03.11.2015 по 01.03.2016.

Станом на 03.11.2015 заборгованість по оплаті рахунку №101 від 26.05.2015 становила 124689,14грн, і на цю суму прострочення нараховується пеня за період з 03.11.2015 по 26.01.2016, за період з 27.01.2016 по 01.03.2016 пеня нараховується на прострочену заборгованість у сумі 74689,14грн.

Місцевим судом здійснено перерахунок суми пені, з яким погоджується колегія суддів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за прострочення оплати рахунку №101 від 26.05.2015 у сумі 15919,03грн.

По рахунку №222 від 14.09.2015 на суму 513885,24грн (товар поставлений по накладній №205 від 16.09.2015 на суму 513885,24грн) оплата не здійснена, а тому з урахуванням встановленого Договором строку на оплату протягом трьох робочих днів від дати виставлення рахунку заборгованість є простроченою з 18.09.2015.

По вимозі про стягнення пені за прострочення оплати рахунку №222 від 14.09.2015 встановлена статтею 258 Цивільного кодексу України спеціальна позовна давність в один рік спливла 18.09.2016.

Згідно поштового штемпеля на конверті позовна заява була направлена до господарського суду 20.09.2016, тобто, поза межами однорічного строку позовної давності, а тому вимога про стягнення пені за прострочення оплати рахунку №222 від 14.09.2015 не підлягає задоволенню.

Пеня за прострочення оплати товару, отриманого по видатковій накладній №177 від 15.06.2016 на суму 111542,40грн (рахунок №174 від 07.06.2016 на суму 111542,40грн), не може бути нарахована, оскільки правочин між сторонами щодо такого виду забезпечення виконання зобов'язання по цьому господарському договору у письмовій формі, як того вимагає стаття 547 Цивільного кодексу України, не був вчинений. А тому, з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 15919,03грн.

Також, позивач просив суд стягнути 3% річних, нарахованих ним з 01.09.2015 по 03.11.2016.

Місцевим судом здійснено перерахунок 3% річних, з яким погоджується колегія суддів, які становлять з 01.09.2015 по 03.11.2016. у сумі 20898,56грн.

Нарахована позивачем та заявлена до стягнення сума інфляційних не суперечить вимогам діючого законодавства, а тому в цій частині вимоги підлягають задоволенню у сумі 59405,95грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 726340,30грн., з яких: 630116,76грн - заборгованість, 15919,03грн - пеня, 20898,56грн - 3% річних, 59405,95грн - інфляційні.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2016р. у справі № 911/3114/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає, а отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробонус Схід" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2016р. у справі № 911/3114/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/3114/16 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран