РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Справа № 903/643/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Огороднік К.М.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача 1: не з'явився

позивача 2: ОСОБА_1 (довіреність №82 від 24 січня 2017 року)

відповідача: не з'явився

третьої особи 1: ОСОБА_2 (довіреність №220/416/д від 22 грудня 2016 року)

третьої особи 2: не з'явився

третьої особи 3: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу позивача 2 - Державного підприємства "Ковельське лісове господарство" на рішення господарського суду Волинської області від 21.11.16 року у справі №903/643/16 (суддя Пахолюк В.А.)

за позовом Державного агентства лісових ресурсів України (позивач 1), Державного підприємства "Ковельське лісове господарство" (позивач 2)

до відповідача: Волинської обласної державної адміністрації

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерства оборони України (третя особа 1)

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинського (третя особа 2)

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, м.Луцьк (третя особа 3)

про визнання недійсним та скасування розпорядження

Судом розяснено представникам права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області (суддя Пахолюк В.А.) від 21 листопада 2016 року у справі №903/643/16 було відмовлено у позові Державного агентства лісових ресурсів України (надалі позивач 1), Державного підприємства "Ковельське лісове господарство" (надалі позивач 2) до Волинської обласної державної адміністрації (надалі відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ м.Володимир-Волинського, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання недійсним та скасування розпорядження.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що позивачем не доведено про порушення свого права як землекористувача земельної ділянки площею 10 011, 619 га зі сторони Волинської облдержадміністрації, яка діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Розпорядження Волинської обласної державної адміністрації №90 від 02 березня 2016 року згідно з яким передано в постійне користування Квартирно-експлуатаційному відділу м.Володимир-Волинський земельну ділянку площею 10 011,619 га (кадастровий номер 0:05:006:0174), є актом ненормативного характеру органу державної влади, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання і з прийняттям якого виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, а відтак його скасування не породжує наслідків для користувачів земельної ділянки, оскільки у такий спосіб виникло право постійного користування земельною ділянкою, і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах, які можуть бути предметом судового розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач 2 Державне підприємство "Ковельське лісове господарство" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 21 листопада 2016 року у справі №903/643/16 та направити справу до суду першої інстанції для направлення за встановленою виключною підсудністю до господарського суду м.Києва. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Волинської області норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції проігноровано порушення охоронюваного законом інтересу ДП "Ковельське лісове господарство" до спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення. А також, не досліджено той факт, що відповідач, приймаючи розпорядження №90 від 02 березня 2016 року належним чином не визначив правовий статус земельної ділянки, чим спричинив ситуацію, коли земельна ділянка з кадастровим номером :05:006:0174 використовується не за цільовим призначенням. Отже, дії відповідача призвели до триваючого правопорушення передбаченого статтею 53 Кодексу про адміністративні правопорушення та є підставою для припинення права користування земельною ділянкою відповідно до підпункту "ґ" статті 141 Земельного кодексу України. Господарським судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Зокрема, не враховано доводи Державного агентства лісових ресурсів України як центрального органу виконавчої влади, який реалізовує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства. Судом не досліджувались документи, які підтверджують надання земельної ділянки в складі земель площею 24157,7 га для потреб оборони як авіаційний полігон. Адже земельна ділянка з кадастровим номером :05:006:0174 відповідно до відомостей Державного земельного кадастру за цільовим призначенням належить до земель лісогосподарського призначення для ведення лісового господарства і пов'язаних з ним послуг. Однак, квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинського, як суб'єкт господарювання не являється спеціалізованим державним лісогосподарським підприємством та не може мати на праві постійного користування земельну ділянку для ведення лісового господарства. Судом першої інстанції при розгляді справи не було враховано вимоги статті 16 ГПК України щодо виключної підсудності.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 16 грудня 2016 року у справі №903/643/16 було прийнято до провадження апеляційну скаргу позивача 2 та призначено дату судового засідання на 25 січня 2017 року.

Від третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинського надійшли заперечення №2225 від 27 грудня 2016 року на апеляційну скаргу, відповідно до яких останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. Просить проводити розгляд справи за відсутності представника КЕВ м.Володимир-Волинського.

Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області було подано клопотання №9-3-0.6-215/2-17 від 11 січня 2017 року де зазначено про розгляд справи без їх участі та додатково повідомлено, що позиція третьої особи по даній справі викладена в суді першої інстанції, а тому питання щодо врегулювання спору залишають на розсуд суду.

24 січня 2017 року від відповідача - Волинської обласної державної адміністрації надійшло клопотання №457/41/2-17 від 24 січня 2017 року про розгляд справи без участі представника.

Безпосередньо в судовому засіданні представник позивача 2 повністю підтримав вимоги і доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представники позивача 1, відповідача, третьої особи 2 та третьої особи 3 в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином /а.с. 147-152/.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача 2 та третьої особи 1, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи позов у справі заявлено до Волинської обласної державної адміністрації.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24 жовтня 2011 року "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам України" (з наступними змінами) передбачено, що у вирішенні питань, пов'язаних з прийняттям позовних заяв, господарським судам слід розрізняти поняття підвідомчості і підсудності справ.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України. Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду (статті 13, 15 і 16 ГПК).

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України встановлено виключну підсудність справ.

За приписами частини 5 статті 16 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах, у яких відповідачем є вищий чи центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються господарським судом міста Києва.

Відповідно до пункту 20.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24 жовтня 2011 року "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам України" (з наступними змінами), якщо відповідачем у справі є орган, зазначений у частині п'ятій статті 16 ГПК, то така справа у будь-якому разі підлягає розгляду у господарському суді міста Києва.

Проте, приймаючи справу до провадження та в подальшому розглядаючи її й приймаючи рішення, господарський суд Волинської області на вказані приписи законодавства уваги не звернув та не врахував, що відповідачем у даній справі є Волинська обласна державна адміністрація, у зв'язку з чим, за приписами статті 16 Господарського процесуального кодексу України, справа повинна розглядатися господарським судом міста Києва.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо рішення прийнято господарським судом з порушенням правил виключної підсудності.

Пунктом 20.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24 жовтня 2011 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що у разі коли непідсудність справи даному місцевому господарському суду виявлено під час апеляційного чи касаційного перегляду судового рішення і останнє в зв'язку з цим скасовується, то матеріали справи підлягають поверненню до місцевого господарського суду, який прийняв рішення, для виконання ним вимог частини першої статті 17 ГПК України, про що зазначається в резолютивній частині постанови апеляційної чи касаційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, рішення господарського суду Волинської області від 21 листопада 2016 року у справі №903/643/16 підлягає скасуванню, а справа направленню до господарського суду Волинської області для виконання приписів статті 17 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 15, 16, 101, 103, пунктом 4 частини 1 статті 104, пунктом 7 частини 3 статті 104, 105 ГПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Ковельське лісове господарство" задоволити, рішення господарського суду Волинської області від 21 листопада 2016 року у справі №903/643/16 скасувати.

Справу №903/643/16 направити до господарського суду Волинської області для виконання приписів статті 17 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Огороднік К.М.