КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2017 р. Справа№ 910/11096/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача: Дзюбенко С.М. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Клюсова Т.М. - за належним чином оформленою довіреністю;

Мінченко Г.О. - за належним чином оформленою довіреністю;

від третьої особи: Нагорна А.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

від третьої особи-2: Айхнер Л.Ю. - за належним чином оформленою довіреністю;

від третьої особи-3: Брижатий С.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" та Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

на рішення господарського суду міста Києва від 15.08.2016 року у справі № 910/11096/16 (суддя - Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг"

до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

третя особа-1, із самостійними вимогами на предмет спору - Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

третя особа-2, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДО ЕНД КО КИЇВ"

третя особа-3, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс Аерохендлінг"

про визнання недійсним рішення № 19 від 14.04.2016 у справі № 905/44-р-02-05-15

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.08.2016 року у справі № 910/11096/16 (суддя - Бондарчук В.В.) у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" про визнання недійсним рішення № 19 від 14.04.2016 року у справі № 905/44-р-02-05-15 відмовлено повністю та у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" відмолено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва по справі № 910/11096/16 від 15.08.2016 року повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" повністю.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що рішення господарського суду міста Києва по справі № 910/11096/16 від 15.08.2016 року є незаконним та необґрунтованим.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями від 02.09.2016 року, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді -Скрипка І.М., Іоннікова І.А.

Не погоджуючись із рішенням суду, Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва по справі № 910/11096/16 від 15.08.2016 року та ухвалити постанову, якою позовні вимоги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" задовольнити, зокрема визнати недійсним рішення № 19 від 14.04.2016 року у справі № 905/44-р-02-05-15.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що під час винесення рішення від 15.08.2016 року у справі №910/11096, Господарським судом міста Києва неправильно застосовані норми матеріального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 02.09.2016 року, апеляційну скаргу передано на розгляд раніше визначеному складу колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді - Скрипка І.М., Іоннікова І.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2016 року зазначені апеляційні скарги прийнято до розгляду та об'єднано їх в одне апеляційне провадження.

В судовому засіданні оголошувались перерви.

07.11.2016 року судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням головуючого судді Гончарова С.А. у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.11.2016 року у зв'язку з перебування судді Скрипки І.М. на лікарняному, сформовано для розгляду зазначеної апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Гончаров С.А., судді Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2016 року колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та розгляд справи призначено на 14.12.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року відкладено розгляд справи на 20.12.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів та колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у судовому засіданні 20.12.2016 року оголошено перерву до 15.01.2017 року.

Третя особа-2, згідно з поданим до апеляційного суду 26.09.2016 року відзивом проти доводів апеляційної скарги заперечла, посилаючись на те, що правомірно встановлені та обґрунтовані Відповідачем та судом порушення законодавства призвели до бюджетних втрат, а також порушили права ряду суб'єктів господарювання, спираючись на наведені вище положення Закону України «Про оренду державного майна», Порядку проведення конкурсу на право оренди державного та комунального майна, затвердженого постановою КМ України № 906 від 31.089.2011 року, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням АМК України від 05.03.2002 року № 49-р та просить апеляційний суд оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" та Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" залишити без задоволення.

Відповідач, згідно з поданим до апеляційного суду 26.09.2016 року відзивом проти доводів апеляційної скарги заперечив, посилаючись на те, що господарським судом міста Києва повно та всебічно досліджено всі обставини справи, а апеляційна скарги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" не спростовує висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування рішення суду.

Фізична особа підприємець ОСОБА_8, згідно з поданим до апеляційного суду 14.12.2016 року клопотанням просить залучити її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, посилаючись на те, що рішення у справі № 910/11096/16 безпосередньо впливає на права ФОП ОСОБА_8, оскільки у випадку визнання вимоги Відділення про проведення нового конкурсу на право оренди приміщень терміналу «Д» Міжнародного аеропорту «Бориспіль» законною, ФОП ОСОБА_8 буде вимушена припинити господарську діяльність, розірвати трудові договори з працівниками з виплатою їм вихідної допомоги. Крім того, розірвання Договору суборенди призведе до заподіяння ФОП ОСОБА_8 значних збитків у вигляді неотриманих доходів та некомпенсованих витрат, пов'язаних з організацією діяльності на території Міжнародного аеропорту «Бориспіль».

Наведені клопотання про залучення третьої особи судом не задоволено з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Наведені ФОП ОСОБА_8 обставини в обґрунтування необхідності залучення її до участі у справі в якості третьої особи не доводять, що рішення з даного спору може вплинути на їх права або обов'язки. Суд зауважує, що правовідносини стосуються саме правомірності винесення рішення Київським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України та ніяким чином не порушує прав ФОП ОСОБА_8, як суборендаря.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 25.11.2014 року на адресу ДП МА «Бориспіль» від ТОВ «Аерохендлінг» надійшла заява від 24.11.2014 № 12-378 щодо надання в оренду додаткової площі не більше 160 м2 в пасажирському терміналі «D», яка буде задіяна для організації комплексного обслуговування пасажирів в ДП МА «Бориспіль», терміном на 10 років, з правом можливої передачі в суборенду.

14.04.2016 адміністративною колегією Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 19 у справі № 905/44-р-02-05-15, яким визнано, що Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" займає монопольне (домінуюче) становище на ринку частин приміщень, які відповідно до статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" підприємство має право передавати в оренду, як таке, що на цьому ринку не має жодного конкурента. Визнано дії Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", які полягають у включенні до умов конкурсу на право оренди об'єктів державного майна - частин приміщень для організації комплексного обслуговування пасажирів (в тому числі для розміщення автоматів з продажу снекової продукції та гарячих напоїв) терміном на 10 років на 1-му, 2-му та 3-му поверхах пасажирського терміналу "D" загальною площею 157,5 м2 (2 Лоти) вимог, що не передбачені діючими нормативно-правовими актами та мають дискримінаційний характер, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50, пунктом 7 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку частин приміщень, які відповідно до статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" підприємство має право передавати в оренду, шляхом створення перешкод доступу на цей ринок інших суб'єктів господарювання.

Зобов'язано Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" усунути наслідки порушення, визначеного у пункті 2 резолютивної частини вказаного вище рішення, шляхом відновлення становища суб'єктів господарювання на ринку частин приміщень, які відповідно до статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" підприємство має право передавати в оренду, яке було порушене внаслідок встановлення підприємством дискримінаційних умов під час проведення конкурсу.

За порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накладено на Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Як зазначалось, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" полягають у визнанні недійсним рішення Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 19 від 14.04.2016 у справі № 905/44-р-02-05-15.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що рішення Відділення АМК не відповідає дійсним обставинам справи, зокрема, відповідачем не з'ясовано наявності в обігу взаємозамінного товару (приміщень для цілей комплексного обслуговування пасажирів), його обсягу на ринку та постачальників.

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося до Господарського суду міста Києва, як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору, із позовною заявою до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 19 від 14.04.2016 у справі № 905/44-р-02-05-15.

Позовні вимоги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення прийнято всупереч вимогам діючого законодавства.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що рішенням адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №19 від 14.04.2016 встановлено, що ДП "МА "Бориспіль" є суб'єктом господарювання у розумінні статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Господарські взаємовідносини між ДП "МА "Бориспіль", авіакомпаніями та іншими суб'єктами господарювання, контрагентами аеропорту здійснюються через укладення відповідних договорів на аеропортове, наземне обслуговування, обслуговування вантажів в аеропорту, оренди нежитлових приміщень тощо.

Нерухоме майно ДП МА "Бориспіль" належить до державної власності, тому процедура передачі його в оренду регулюється Законом України "Про оренду державного та комунального майна" (надалі - Закон). Згідно зі статтею 5 цього Закону орендодавцями відповідного нерухомого майна можуть бути: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області (РВ ФДМУ по Київській обл.) та підприємства, установи/організації - ДП "МА "Бориспіль" (щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна). Передача в оренду державного та комунального майна здійснюється орендодавцем виключно на конкурсних засадах. Основним критерієм визначення переможця є найбільший розмір орендної плати у разі обов'язкового забезпечення виконання інших умов конкурсу.

У рішенні відповідач зазначив, що реалізуючи надане Законом право та в інших випадках, ДП МА "Бориспіль" не є конкурентом органу влади - РВ ФДМУ по Київській області.

Отже, ДП "МА "Бориспіль", у розумінні пункту 10.3 Методики, не зазнає значної конкуренції на ринку частин приміщень, які відповідно до статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" підприємство має право передавати в оренду, оскільки завдяки своїй ринковій владі, яка полягає в наявності у нього особливих прав, передбачених Законом, має здатність не допускати, усувати чи обмежувати конкуренцію, зокрема обмежувати конкурентоспроможність інших суб'єктів господарювання чи ущемлювати їх інтереси.

Тому відповідач вказує, що ДП "МА "Бориспіль" є таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку частин приміщень, які відповідно до статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" підприємство має право передавати в оренду, як таке, що на цьому ринку не має жодного конкурента.

Відповідач у рішенні дійшов висновку, що пунктом 5 Порядку не передбачено умов, визначених ДП "МА "Бориспіль", зокрема наявність у потенційного орендаря: сертифікатів відповідності забезпечення обслуговування пасажирів; укладених з авіакомпаніями договорів або попередніх договорів на харчування пасажирів при затримці авіарейсів в аеропорту Бориспіль; досвіду роботи в міжнародних аеропортах протягом строку не менше трьох років; фінансової можливості виконання умов договору.

Тобто, визначені ДП "МА "Бориспіль" інші умови Конкурсу не передбачені, як обов'язкові умови діючим законодавством України, зокрема Порядком, та мають погоджуватись з органом, уповноваженим управляти відповідним державним майном.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що умовами конкурсу є:

- стартовий розмір орендної плати;

- ефективне використання об'єкта оренди за цільовим призначенням (у разі оренди цілісного майнового комплексу - відповідно до напряму виробничої діяльності підприємства);

- дотримання вимог щодо експлуатації об'єкта;

- компенсація переможцем конкурсу витрат, пов'язаних з проведенням незалежної оцінки об'єкта оренди, опублікуванням оголошення про конкурс у відповідних засобах масової інформації (у разі відсутності бюджетного фінансування таких витрат).

Умови конкурсу можуть також передбачати зобов'язання щодо:

- виконання певних видів ремонтних робіт;

- виконання встановлених для підприємства мобілізаційних завдань;

- виготовлення продукції в обсягах, необхідних для задоволення потреб регіону;

- збереження (створення) нових робочих місць;

- вжиття заходів для захисту навколишнього природного середовища з метою

- дотримання екологічних норм експлуатації об'єкта;

- створення безпечних умов праці;

- дотримання умов належного утримання об'єктів соціально-культурного призначення.

Інші умови включаються до умов конкурсу з урахуванням пропозицій органу, уповноваженого управляти відповідним державним майном.

Відповідно до Правил сертифікації аеропортів, затверджених наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 13.06.2006 року № 407 (надалі - Правила), Правила використовуються для сертифікації технологічних процесів, виробничих структур, організаційних та технічних систем і засобів виробництва з метою підтвердження їх відповідності вимогам чинного законодавства та нормативних документів України, спрямованих на забезпечення безпеки польотів, авіаційної безпеки, екологічної безпеки та охорони праці на об'єктах, призначених для приймання та відправлення повітряних суден, обслуговування авіаційних перевезень та авіаційних робіт.

В додатку 1 Правил визначено види аеропортової діяльності, які підлягають сертифікації, в тому числі забезпечення обслуговування пасажирів, багажу, пошти і вантажів - комплекс заходів в аеропорту щодо реєстрації та оформлення пасажирів, їх посадки та висадки, оформлення перевізної документації, обробки багажу, пошти і вантажів, їх навантаження (розвантаження) на борт (з борту) повітряного судна з метою їх перевезення за заявленим маршрутом за умови дотримання вимог авіаційної безпеки, безпеки польотів, забезпечення перевезення небезпечних та спеціальних вантажів, захисту здоров'я пасажирів.

Тобто, такий вид діяльності, як організація та надання послуг закладами харчування та банківськими установами не підлягають обов'язковій сертифікації Державною авіаційною службою.

Суд вказує, що відповідачем вірно проведено дослідження доказів у справі та законно встановлено, що вищевказані умови Конкурсу є необґрунтованими та безпідставними, оскільки обмежують кількість потенційних учасників Конкурсу та є дискримінаційними по відношенню до можливих претендентів для участі в Конкурсі.

Додатковим аргументом щодо неврахування ДП "МА "Бориспіль" пропозицій та зауважень Мініфраструктури є той факт, що за результатами Конкурсу було укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності з ТОВ "Аерохендлінг" в якому, всупереч забороні Міністерства інфраструктури України, у пункті 6.5 було зазначено, що орендар має право здавати майно в суборенду на строк, що не перевищує дію цього договору.

У відповідь на питання про надання ґрунтовних пояснень щодо встановлення додаткової вимоги до учасників Конкурсу (Лот 1), зокрема наявності у потенційного орендаря досвіду роботи в міжнародних аеропортах протягом строку не менше трьох років (із зазначенням абзацу, пункту, частини, статті нормативно-правових актів) ДП "МА "Бориспіль" повідомило, що дана вимога відповідає практиці Мінінфраструктури, як уповноваженого органу управління при наданні дозволу на право передачі в оренду нерухомого майна, що знаходиться на балансі підприємства, на тривалий строк.

При цьому, належного обґрунтування такої умови із посиланням на нормативно-правові документи надано не було, що також свідчить про її дискримінаційний характер.

Щодо встановлення вимоги внесення потенційним орендарем авансу-гарантії укладення договору в сумі 2,3 млн. грн., ДП "МА "Бориспіль" повідомило, що враховуючи великий попит на право оренди нерухомого майна в аеропорту та досвід проведення конкурсів РВ ФДМУ по Київській області, коли у випадках проведення конкурсу за принципом аукціону учасниками конкурсу пропонувався необґрунтований фінансовими можливостями розмір орендної плати та, як результат, відмова від підписання договору, комісією було прийнято рішення щодо попереднього внесення претендентом авансу-гарантії укладення договору (однак, підтверджуючих документів цього факту до Відділення не надано). Конкурс проводиться з використанням відкритості пропонування розміру орендної плати за принципом аукціону. Основним критерієм визначення переможця є найбільший розмір орендної плати у разі обов'язкового забезпечення виконання основних та інших умов конкурсу.

Пунктом 3.10 типового договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 № 1774, передбачено зобов'язання Орендаря щодо сплати орендної плати у вигляді завдатку у розмірі, не меншому ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць (останні місяці) оренди. Крім того, статтею 782 Цивільного кодексу України передбачено право наймодавця відмовитися від договору найму, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

При цьому, відповідно до розрахованих стартових орендних ставок за базовий місяць розрахунку, зазначених, зокрема в "Інформації ДП "МА "Бориспіль" про проведення конкурсу на право укладення договору оренди нерухомого державного майна, розмір плати по лоту 1 становить 137 658,95 грн., по Лоту 2 - 9 600 грн.

Отже, за відповідними розрахунками вимога "внесення потенційним орендарем авансу - гарантії укладення договору в сумі 2,3 млн. грн." по Лоту 1, у 16,7 раз перевищує реальну потребу у забезпеченні авансом; та "внесення потенційним орендарем авансу - гарантії укладення договору в сумі 0,1 млн. грн." по Лоту 2, у 10,4 раз перевищує реальну потребу у забезпеченні авансом.

Наведене свідчить, що зазначені умови Конкурсу є необґрунтовано завищеними та тягнуть додаткове фінансове навантаження на потенційних учасників Конкурсів, обмежуючи їх кількість, та містять дискримінаційний характер відносно можливих претендентів для участі в Конкурсах.

Таким чином, оскільки ТОВ "Аерохендлінг" (суб'єкт господарювання, який ще до офіційного оголошення про намір передати в оренду частини приміщень на першому, другому та третьому поверхах пасажирського терміналу "D", зокрема в січні 2015 року, звернувся до ДП МА "Бориспіль" з ініціативою оформлення оренди площі у пасажирському терміналі "D") залишилось єдиним претендентом, конкурсні пропозиції якого визнано такими, що відповідають умовам конкурсу, аукціон з визначення розміру орендної плати, відповідно до Порядку не проводився, і з ТОВ "Аерохендлінг" було укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 16.04.2015 № 495.

Відповідач, дослідивши підняті питання, вважав, що умови Конкурсу, які обмежують кількість потенційних учасників конкурсу, є дискримінаційними по відношенню до можливих претендентів для участі в конкурсі, розроблені ДП МА "Бориспіль" під певного учасника, ТОВ "Аерохендлінг", створили перешкоди у доступі на відповідний ринок інших суб'єктів господарювання, тому що тільки цей суб'єкт господарювання відповідав усім умовам Конкурсу (зокрема, Лоту 1), та, уникнувши аукціону з визначення розміру орендної плати (змагального процесу між потенційними конкурентами, наслідком якого є збільшення розміру орендної плати) уклав договір на 10 років з підприємством за мінімальними цінами.

За висновком Відділення АМК, дії ДП "МА "Бориспіль", які полягають у включенні до умов конкурсу на право оренди об'єктів державного майна - частин приміщень для організації комплексного обслуговування пасажирів (в тому числі для розміщення автоматів з продажу снекової продукції та гарячих напоїв) терміном на 10 років на 1-му, 2-му та 3-му поверхах пасажирського терміналу "D" загальною площею 157,5 м2 (2 Лоти) вимог, що не передбачені діючими нормативно-правовими актами та мають дискримінаційний характер, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, пунктом 7 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку частини приміщень, які відповідно до статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" Підприємство має право передавати в оренду, шляхом створення перешкод у доступі на цей ринок інших суб'єктів господарювання.

За таких обставин, суд першої інстанції вважав, що рішення Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 19 від 14.04.2016 у справі № 905/44-р-02-05-15 прийнято у відповідності з чинним законодавством України.

Проте, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками, викладеними у рішенні місцевого господарського суду, та вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції», суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо:

- на цьому ринку у нього немає жодного конкурента;

- не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Згідно з п. 1.3 Методики, метою визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку є отримання необхідної інформації для прийняття рішень з питань розвитку і захисту економічної конкуренції.

Відповідно до п. 2.1. Методики, визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання може включати в себе такі дії, зокрема:

Складання переліку товарів (робіт, послуг), щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище суб'єкта господарювання і які мають ознаки одного товару. товарної групи.

Складання переліку основних продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товарів (товарних груп).

Визначення товарних меж ринку.

Визначення територіальних (географічних) меж ринку.

Відповідач визначив товар як частини приміщень терміналу «D», які відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Підприємство має право передавати в оренду, для цілей організації комплексного обслуговування пасажирів та розміщення банкоматів, що були предметом конкурсу.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендодавцями є підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.

Приписами ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», визначено, що товар - будь-який предмет господарського обороту, в тому числі продукція, роботи, послуги, документи, що підтверджують зобов'язання та права (зокрема цінні папери).

Згідно з п. 4.1 Методики, перелік товарів, щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище суб'єкта господарювання, складається з товарів (товарних груп), які обертаються в Україні чи на відповідній частині її території і які мають для продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів, користувачів) ознаки одного (подібного, аналогічного) товару (товарної групи).

При визначенні товару Відповідачем не враховані вимоги п. 4.1 Методики щодо ознак одного (подібного, аналогічного) товару, а отже, невірно визначено товар щодо якого визначається монопольне становище.

Всупереч приписам Методики, Відповідач визначив товар на підставі права ДП МА «Бориспіль» передавати в оренду майно до 200 м2 та права власності ДП МА «Бориспіль».

При визначенні товару Відповідачем не було взято до уваги, що крім терміналу «D» у власності ДП МА «Бориспіль» перебувають будівлі та споруди загальною площею 1 179 898,2 м2.

Загальна площа терміналів «В», «F» та «D» ДП МА «Бориспіль», відповідно до свідоцтв про право власності на нерухоме майно, становить 163 338,4 м2. При цьому, загальна площа будівлі пасажирського терміналу «D» складає 109 054,2 м2.

Крім цього, Відповідачу повідомлялося, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (далі - РВ ФДМУ) відповідно до укладених договорів оренди нерухомого майна передано в оренду суб'єктам господарювання 7 793,33 м2 частин приміщень, що знаходяться в терміналі «D». Частина договорів, укладених РВ ФДМУ з суб'єктами господарювання, передбачає право орендаря на передачу орендованого майна в суборенду, що значно розширює перелік товарів.

Зокрема, РВ ФДМУ укладено 13 договорів оренди приміщень в терміналі «D» з ТОВ «Росінтер Аеро Україна» (в подальшому змінено назву на ТОВ «Аеро Ресторантс») загальною площею 2 541,3 м2, якими передбачено право передачі орендованого майна в суборенду.

На підставі договорів суборенди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, укладених між ТОВ «Аеро Ресторантс» та ТОВ «Шоколадниця України», останнє отримало в суборенду частини приміщень терміналу «D» загальною площею 840,0 м2.

Також, судом першої інстанції не враховано, що листом від 28.11.2014 року ДП МА «Бориспіль» повідомляло ТОВ «Аерохендлінг» про можливість надання в оренду частин приміщень в терміналі «D» загальною площею 1055,8 м2. Враховуючи, що ДП МА «Бориспіль» проводився Конкурс на передачу в оренду приміщень терміналу «D» загальною площею 157,2 м2, а отже, залишалося непереданими в оренду частини приміщень загальною площею 897,8 м2.

Зазначені обставини вказують, що товар має значно ширші межі, ніж 200 м2, як визначено Відповідачем. Але зазначені обставини не враховані ані Відповідачем, ані судом першої інстанції.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні товару Відповідачем не враховані вимоги п. 4.1 Методики щодо ознак одного (подібного, аналогічного) товару, а отже, невірно визначено товар щодо якого визначається монопольне становище.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендодавцями є підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.

Відповідно до п.п. (а) п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», Фонд державного майна України щодо нерухомого майна виступає відповідно до законодавства орендодавцем державного майна.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», суб'єктами господарювання визнаються також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю в частині їх діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності.

Таким чином, РВ ФДМУ має право на передачу в оренду нерухомого майна, що належить ДП МА «Бориспіль» без обмеження за площею, а отже, являється продавцем товару (право передачі в оренду державного майна).

Відповідача повідомлялося, що загальна площа всіх будівель і споруд ДП МА «Бориспіль» становить 1 179 898,2 м2. Відповідно до укладених договорів оренди нерухомого майна загальна площа ДП МА «Бориспіль», яка передана в оренду РВ ФДМУ складає 22 740,48 м2. При цьому, загальна площа будівлі пасажирського терміналу «D» складає 109 054,2 м2 з яких, відповідно до укладених договорів оренди нерухомого майна, 7 793,33 м2 передано в оренду РВ ФДМУ.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» ДП МА «Бориспіль» є лише орендодавцем щодо нерухомого майна загальна площа якого не перевищує 200 м2.

Крім цього, Відповідачем не враховано, що інші суб'єкти господарювання мають право передавати орендоване майно в суборенду, що значно збільшує коло продавців.

Зазначені обставини не враховані судом першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, вбачається, що ДП МА «Бориспіль» не є єдиним суб'єктом господарювання (продавцем), який визначає обіг товару, а отже, дані обставини свідчать про наявність конкуренції.

Відповідач визначає товарні межі ринку як частини приміщень, які відповідно до статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Підприємство має право передавати в оренду.

Колегія суддів вважає, що Київським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України неправильно визначені товарні межі ринку з огляду на наступне.

Пунктом 1.3. Методики надано визначення товарним межам ринку - товар (товарна група), сукупність схожих, однорідних предметів господарського обороту, в межах якої споживач за звичайних умов може перейти від споживання певного виду предметів господарського обороту до споживання іншого.

Відповідно до п. 5.1. Методики, товарні межі ринку визначаються шляхом формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп). Формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп) здійснюється із переліку товарів, які мають для продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів, користувачів) ознаки одного (подібного, аналогічного) товару (товарної групи), за показниками взаємозамінності.

Отже, з метою встановлення товарних меж ринку Відповідач мав дослідити товарну групу, яка формується із взаємозамінних товарів (частин приміщень), які мають для покупців ознаки подібності.

Під час розгляду справи Відповідач мав з'ясувати наявність взаємозамінних товарів, тобто встановити зокрема наявність вільних площ в аеропорту «Бориспіль», наявність у орендодавців права на передачу в суборенду орендованого майна та відповідно реалізація такого права і т.п.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП МА «Бориспіль» надавало Відповідачу інформацію про наявність вільних площ в аеропорту «Бориспіль», що підтверджує наявність взаємозамінного товару.

Зазначені обставини Відповідачем не досліджувалися, а отже товарні межі ринку встановлені всупереч приписам Методики.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, судом першої інстанції, невірно визначені перелік товарів, щодо якого визначається монопольне становище, товарні межі ринку, а також не встановлено перелік продавців товару, а отже, помилково встановлено, що ДП МА «Бориспіль» займає монопольне (домінуюче) становище на ринку частин приміщень, які відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» підприємство має право передавати в оренду, як таке, що на цьому ринку у нього немає жодного конкурента.

Крім того, Вищий господарський суд України при розгляді спорів суб'єктів господарювання з органами Антимонопольного комітету України дійшов висновку, що підприємство не може бути монополістом на власній території. Зокрема, зазначені висновки встановлені постановою Вищого господарського суду України від 27.01.2015 року у справі № 922/2580/14, постановою Вищого господарського суду України від 13.10.2015 року у справі № 922/2846/14.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо непогодження умов конкурсу з Міністерством інфраструктури України з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 Порядку проведення конкурсу на право оренди державного майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 № 906 (далі - Порядок), інші умови включаються до умов конкурсу з урахуванням пропозицій органу, уповноваженого управляти відповідним державним майном.

Пунктом 2 Порядку визначено, що конкурс на право оренди державного майна проводить конкурсна комісія (далі - «Комісія»), що утворюється орендодавцем.

Відповідно до пункту 8 Порядку, до складу Комісії входять представники орендодавця та органу, уповноваженого управляти відповідним державним майном.

Згідно з п. 10 Порядку, основними завданнями комісії, зокрема, є визначення умов та строку проведення конкурсу.

При цьому, нормами Порядку чи іншими нормативно-правовими актами не визначено іншої форми та порядку прийняття рішень, надання пропозицій або погоджень умов конкурсу з органом, уповноваженого управляти відповідним державним майном, окрім як на засіданні Комісії.

Відповідно до наказу в.о генерального директора ДП МА «Бориспіль» від 24.11.2014 року № 01-07-1159 «Про створення колегіальних органів» (із змінами внесеними наказом від 26.01.2015 року № 01-07-23), створено комісію з проведення конкурсу на право оренди державного нерухомого та рухомого майна ДП МА «Бориспіль». Пунктом 3.1 зазначеного наказу затверджений склад комісії, до якого серед інших членів входить представник органу, уповноваженого управляти майном (Міністерства інфраструктури України).

Комісією з проведення конкурсу на право оренди державного нерухомого (до 200 кв. м) та рухомого майна ДП МА «Бориспіль» шляхом голосування було прийнято рішення щодо доповнення умов конкурсу розділом «Інші умови».

До складу комісії, крім представників ДП МА «Бориспіль», входив також головний спеціаліст відділу структурних перетворень та договірної роботи Департаменту державної власності Міністерства інфраструктури України, якого було призначено Мінінфраструктури України відповідним вихідним листом від 16.03.2015 № 2928/16/10-15.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що додатковим аргументом щодо неврахування пропозицій та зауважень Мінінфраструктури є той факт, що за результатами Конкурсу було укладено договір оренди індивідуального визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності з ТОВ «Аерохендлінг» в якому, всупереч забороні Міністерства інфраструктури України, у пункті 6.5 було зазначено, що орендар має право здавати майно в суборенду на строк, що не перевищує дію цього договору, оскільки він є необгрунтованим та суперечить нормам матеріального права з огляду на наступне.

Приписами ч. 2 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що у разі надходження до орендодавця заяви про оренду нерухомого майна, орендодавець надсилає копії матеріалів органу, уповноваженому управляти відповідним майном.

Листом від 31.01.2015 року № 01-22/1-90 Третя особа звернулася до Міністерства інфраструктури України з проханням погодити пропозиції ДП МА «Бориспіль» до проекту договору оренди та надати кандидатуру від Міністерства інфраструктури України до складу комісії з проведення конкурсу. Зазначений лист Міністерство інфраструктури України отримало 02.02.2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає подані йому матеріали і протягом п'ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про умови договору оренди або про відмову в укладенні договору оренди. Якщо орендодавець не одержав у встановлений термін висновків органу, уповноваженого управляти державним майном (Міністерства інфраструктури України), дозволу, відмови, укладення договору оренди вважається з цими органами погодженим.

Міністерство інфраструктури України протягом п'ятнадцяти днів, тобто до 17.02.2016 року, не надало ДП МА «Бориспіль» відповіді на лист від 31.01.2015 № 01-22/1-90. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», вважається, що Міністерство інфраструктури України погодило укладення договору оренди без будь-яких обмежень.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що «Інші умови конкурсу» на право оренди майна носять дискримінаційний характер по відношенню до можливих учасників конкурсу, то колегія суддів спростовує з огляду на наступне.

25.03.2015 року ДП МА «Бориспіль» у державному інформаційному виданні «Відомості приватизації» №12 (861) опубліковане оголошення про проведення конкурсу на право укладення договору оренди державного нерухомого майна (далі - Оголошення), а саме «частини приміщень на 1-му, 2-му та 3-му поверхах пасажирського терміналу «D» загальною площею 152,5 м2 для цілей організації комплексного обслуговування пасажирів».

Cуд першої інстанції дійшов хибного висновку, що вимога щодо наявності у орендаря сертифікату відповідності забезпечення обслуговування пасажирів є дискримінаційною, оскільки такий вид діяльності як організація надання послуг закладами харчування та банківськими установами не підлягають обов'язковій сертифікації Державною авіаційною службою України.

Цільовим призначенням об'єкту оренди за лотом № 1 є організація комплексного обслуговування авіапасажирів.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Повітряного кодексу України, у випадку затримки авіарейсів (через заміну повітряного судна або інших причин) на дві і більше години, пасажирам надаються відповідні послуги, в тому числі харчування та прохолоджуючі напої.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Повітряного кодексу України, суб'єкти авіаційної діяльності, які надають послуги з наземного обслуговування, що підлягають обов'язковій сертифікації, провадять свою діяльність на території аеропорту та аеродрому на підставі відповідного сертифіката, виданого уповноваженим органом з питань цивільної авіації, а також договору, укладеного з експлуатантом аеропорту (аеродрому).

Відповідно до пункту 2.1.5 Правил сертифікації аеропортів, затверджених наказом Державіаслужби України від 13.06.2006 року № 407 (далі - Правила сертифікації) види аеропортової діяльності, що піддягають сертифікацій наведені в Додатку 1, яким визначеного обов'язковій сертифікації підлягають послуги із забезпечення обслуговування пасажирів, багажу, пошти та вантажів.

Цільовим призначенням об'єкту оренди за лотом № 1, що виставлявся на конкурс, є організація комплексного обслуговування авіапасажирів, до якого, серед іншого, належать послуги: зустрічі та супроводження пасажирів; організації харчування авіапасажирів, в тому числі у випадках затримки рейсів; підношення багажу та ручної поклажі; пакування багажу; приймання оплати за послуги.

При цьому, послуги із зустрічі та супроводження пасажирів, підношення багажу та ручної поклажі, приймання оплати за послуги належать до комплексу послуг з обслуговування пасажирів та відповідно піддягають обов'язковій сертифікації.

Таким чином, потенційний орендар, з врахуванням цільового використання та специфіки надання послуг, зобов'язаний мати сертифікат відповідності забезпечення обслуговування пасажирів.

Як зазначалось, приміщення площею 152,5 кв.м. передавалися в оренду з метою забезпечення комплексного обслуговування пасажирів, в тому числі й надання послуг з забезпеченням харчуванням та прохолодними напоями пасажирів, рейси яких затримуються.

Згідно з ч. 1 ст. 106 Повітряного кодексу України, у випадку затримки авіарейсів (через заміну повітряного судна або інших причин) на дві і більше години, пасажирам надаються відповідні послуги, в тому числі харчування та прохолоджуючі напої.

Відповідно до п. 1 глави 4 розділу XVI Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 № 735 (далі - Правила перевезень), у випадку затримки рейсу перевізник повинен надати пасажирам за встановленими ним нормами харчування та прохолодні напої.

Надання пасажирам харчування та прохолодних напоїв при затримці рейсів здійснюється за рахунок перевізника (авіакомпанії), рейс якого затримується.

З урахуванням того, що забезпечення пасажирів харчуванням та прохолодними напоями, у випадку затримки рейсу є виключним обов'язком перевізника, умова щодо наявності у потенційного орендаря укладених з авіакомпаніями договорів або попередніх договорів на харчування пасажирів при затримці авіарейсів в аеропорту «Бориспіль» є законною та обґрунтованою.

Суд погоджується з думкою позивача, що умова конкурсу щодо наявності фінансової спроможності виконання договору є загальнопоширеним кваліфікаційним критерієм в будь-яких сферах та відповідною господарською практикою.

Так, організатор конкурсу може вимагати певні гарантії, як укладення договору переможцем конкурсу, так і гарантії виконання умов договору, що буде укладений за результатами конкурсу.

Умова конкурсу щодо внесення потенційним орендарем авансу - гарантії укладення договору в сумі 2,3 млн. грн. (Лот 1) та 0,1 млн. грн. (Лот 2) є обгрунтованою, оскільки розмір авансу не є меншим за розмір орендної плати за місяць, при визначенні суми авансу-гарантії укладання договору Комісія спиралася на статтю 782 Цивільного кодексу України (право наймодавця відмовитися від договору найму, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд).

Таким чином, встановлені ДП МА «Бориспіль» та Міністерством інфраструктури України «Інші умови конкурсу» повністю відповідали нормам чинного законодавства, звичаям ділового обороту та не були дискримінаційними для потенційних орендарів.

Враховуючи вищезазначене, вбачається, що Київським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з'ясованні обставини, які мають значення для справи, а його висновки не відповідають, викладеним у рішенні № 19 від 14.04.2016 року, обставинам справи, а тому рішення Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.04.2016 року № 19 у справі № 905/44-р-02-05-15 має бути визнане недійсним.

З огляду на таке, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" та Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи (п. 3).

З огляду на викладені вище обставини, з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 15.08.2016 року у справі № 910/11096/16 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" та Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" підлягають задоволенню в позовному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" на рішення господарського суду міста Києва від 15.08.2016 року у справі № 910/11096/16 - задовольнити.

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення господарського суду міста Києва від 15.08.2016 року у справі № 910/11096/16 - задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 15.08.2016 року у справі № 910/11096/16 - скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" - задовольнити.

Позовні вимоги третьої особи, із самостійними вимогами на предмет спору Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" - задовольнити.

Визнати недійсним рішення Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 19 від 14.04.2016 року у справі № 905/44-р-02-05-15.

Стягнути з Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" (08300, Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт, ) витрати зі сплати судового збору за подання позивної заяви в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" (08300, Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт, ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) грн. 80 коп.

Стягнути з Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08307, Київська область, м. Бориспіль, ) витрати зі сплати судового збору за подання позивної заяви в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08307, Київська область, м. Бориспіль, ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) грн. 80 коп.

Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова