КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р. Справа№ 910/15459/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Агрикової О.В.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників (за первісним позовом):

від позивача: Мироновська А.О. - представник за довіреністю від 05.07.2016 року;

від відповідача: Шелефост Т.М. - представник за довіреністю від 31.12.2016 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 року

у справі № 910/15459/16 (суддя Смирнова Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Домініон.»

до Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес»

про стягнення 1 340 363, 20 грн.

за зустрічним позовом Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домініон.»

про стягнення 910 821, 50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Домініон." звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" 1 064 608, 54 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №13-07-2015/1 від 13.07.2015 в частині здійснення розрахунків за надані охоронні послуги за період з липня 2015 року по вересень 2016 року. Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивачем заявлено до стягнення суму пені, 3% річних та інфляційних втрат.

В ході розгляду справи, відповідач подав зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домініон." про відшкодування завданих збитків в розмірі 910 821, 50 грн.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що за умовами укладеного між сторонами договору, охорона зобов'язана здійснювати контроль за роботою вентиляторів пташників та негайно повідомляти замовника у разі вимкнення вентиляторів. Однак, несвоєчасне повідомлення охороною про відключення вентиляторів призвело до загибелі значної кількості птиці у переданих під охорону пташниках, чим було завдано замовнику реальних збитків у розмірі 108946,45 грн. (вартість загиблої птиці) та 801821,50 грн. упущеної вигоди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 року у справі № 910/15459/16 первісні позовні вимоги задоволено частково. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні первісних позовних вимог, зустрічний позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що факт зупинки вентиляторів пташників № 26 та № 27 10.08.2016 року о 18:30 год. та факт невчасного повідомлення охороною про таку зупинку є причинно-наслідковим зв'язком між поведінкою відповідача та збитками, завданими внаслідок цього. Крім того, договором про надання охоронних послуг не передбачено стягнення процентів за користування коштами, а договірні відносини між сторонами не підпадають під дію ст. 536 ЦК України.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» по справі № 910/15459/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Агрикова О.В., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року апеляційну скаргу по справі № 910/15459/16 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М.А., Агрикова О.В. та призначено до розгляду на 24.01.2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні 24.01.2017 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.01.2017 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 13.07.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Домініон." (охоронне агентство) та Приватною науково-виробничою компанією "Інтербізнес" (замовник) було укладено договір №13-07-2015/1 про надання охоронних послуг (надалі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору, охоронне агентство зобов'язується забезпечити недоторканність об'єкту охорони, що передається замовником під охорону згідно акту прийняття об'єкту під охорону, а замовник зобов'язується щомісячно сплачувати охоронному агентству встановлену цим договором плату.

За змістом п. 1.2 договору, об'єкт охорони - це будинок, споруда, приміщення (сукупність приміщень) чи ділянка місцевості, та майно на цій території чи в приміщенні, що передане та перебуває під охороною, відповідно до додатків до даного договору.

Згідно з п. 2.2 договору, об'єкт, який передається під охорону визначається в дислокації, що є додатком до договору та його невід'ємною частиною.

В додатку 1 до договору сторони погодили перелік об'єктів, які передаються під охорону, ПНВК "Інтербізнес" (Філія "Лозуватська птахофабрика") 53020, Дніпропетровська область, Криворізький район, село Лозуватка, вул. Чкалова, 29. До вказаного переліку включено, зокрема, постове приміщення, пташники №№1,2,3,4,5,6,12 у нічний час патрулювання території; яйцесклад, контроль відвантаження яйця; КПП №2 (тільки ворота) контроль вивозу посліду, відходів з території пташників №8,9,22; пташники №№15,16, бойня, ввоз-вивоз ТМЦ, входу-виходу працівників, в'їзду-виїзду Т/З; автотранспортний цех, склад ГСМ, тарний склад, контроль в'їзду-виїзду Т/З; кормоцех, вагова, контроль ввозу-вивозу комбікормів; склад довгострокового зберігання яйця, патрулювання території; пташники №№26,27 контроль ввозу-вивозу ТМЦ, входу-виходу працівників та відвідувачів, в'їзду-виїзду Т/З; пташники №№23,25, контроль вносу-виносу та ввозу-вивозу ТМЦ, входу-виходу працівників та відвідувачів, в'їзду-виїзду Т/З; птахоферма молодого поголів'я, пташники №№17,18,19,20,21, патрулювання території; КПП, КТП птахоферми молодого поголів'я, контроль вносу-виносу та ввозу-вивозу ТМЦ, входу-виходу працівників та відвідувачів, в'їзду-виїзду Т/З; патрулювання периметрів території кормоцеху, вагової, автотранспортного цеху, складу ГСМ, взаємодія з постами №№6,7 та надання їм допомоги у разі проникнення на об'єкти або нападу на співробітників охорони; патрулювання периметрів території пташників №№15,16, бойні, пташників №№17,18,19,20,21; взаємодія з постами №№5,11,12 та надання їм допомоги у разі проникнення на об'єкти або нападу на співробітників охорони.

Пунктом 2.3 договору визначено, що охорона об'єкта здійснюється у дні і години, вказані у дислокації (додаток №1 до договору) та згідно інструкції по охороні об'єкта замовника (додаток №2). Система охорони, регламент несення служби на постах об'єкту та дислокація постів спільно визначається охоронним агентством та замовником.

Колегією суддів встановлено, що за правовою природою укладений між сторонами договір є договором охорони.

Відповідно до ст. 978 Цивільного кодексу України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

У відповідності до п.п. 7.1 - 7.3 договору, вартість людино/години на об'єкті охорони складає 17 грн/год. Охоронне агентство забезпечує надання послуг одночасним перебуванням на об'єкті охорони 13 охоронців. Загальна сума щомісячної плати за даним договором складає 161772,00 грн в т.ч. ПДВ.

Така ж вартість послуг погоджена сторонами у протоколі узгодження договірної ціни на надання послуг з охорони об'єкта (додаток 3 до договору).

Відповідно до п. 7.4 договору, оплату щомісячної суми договору, за перший місяць надання послуг, здійснюється два рази - до 20 числа звітного місяця і до 10 числа місяця, що слідує за звітним, а в подальшому оплату щомісячної суми Ддоговору здійснюється до 10 числа місяця, що слідує за звітним.

За змістом п. 7.5 договору, охоронне агентство зобов'язано, за перший місяць надання послуг, надати замовникові акти про надання охоронних послуг до 17 числа звітного місяця та до 2 числа місяця, наступного за звітним, а в подальшому до 2 числа місяця наступного за звітним. Замовник зобов'язаний протягом 5 робочих днів розглянути поданий акт та

підписати його. У разі не підписання замовником акту протягом встановленого строку,

такі послуги вважаються наданими належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору у період з липня 2015 року по вересень 2016 року, Товариством з обмеженою відповідальністю "Домініон." було надано Приватній науково-виробничій компанії "Інтербізнес" послуги з охорони на загальну суму 2 275 584,00 грн.

Відповідачем в рахунок оплати послуг, наданий у вказаний період, було сплачено 1 246 372,00 грн.

Звертаючись до суду першої інсатнції позивач просить суд стягнути з відповідача решут вартості наданих послуг у розмірі 1 029 212, 00 грн.

На підтвердження факту надання послуг, позивачем надано до матеріалів справи акти надання послуг: №176 від 31.07.2015 на суму 100776,00 грн, №200 від 31.08.2015 на суму 161772,00 грн, №238 від 30.09.2015 на суму 161772,00 грн, №271 від 31.10.2015 на суму 161772,00 грн, №305 від 30.11.2015 на суму 71772,00 грн, №317 від 31.12.2015 на суму 161772,00 грн, №7 від 31.01.2016 на суму 161772,00 грн, №49 від 29.02.2016 на суму 161772,00 грн, №105 від 31.03.2016 на суму 161772,00 грн, №145 від 30.04.2016 на суму 161772,00 грн, №163 від 31.05.2016 на суму 161772,00 грн, №195 від 30.06.2016 на суму 161772,00 грн, від 31.07.2016 на суму 161772,00 грн, №315 від 31.08.2016 на суму 161772,00 грн, №350 від 30.09.2016 на суму 161772,00 грн.

Вказані акти, окрім акта надання послуг №315 від 31.08.2016, підписані представниками обох сторін, скріплені печатками підприємств, будь-яких заперечень щодо якості наданих послуг за липень 2015 року - липень 2016 року та вересень 2016 року відповідачем надано не було.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що у серпні 2016 року передбачені договором послуги надані позивачем неналежним чином, з порушенням умов договору, що призвело до завдання відповідачу збитків.

Так, відповідач зазначає, що 10.08.2016 у зв'язку з пошкодженням кабелю біля КТП №7 відбулося займання трави, про що охоронним агентством не було повідомлено представника замовника, чим порушено умови п. 3.6 договору.

У зв'язку з пошкодженням кабелю біля КТП №7 о 18:30 відбулося відключення вентиляторів пташників №26,27. Охоронне агентство повідомило замовника про відключення вентиляторів тільки о 22:50, чим порушило умови п. 3.11 договору. Несвоєчасне повідомлення про відключення вентиляторів призвело до загибелі значної кількості птиці в пташниках №26,27.

Так, за твердженням відповідача, відповідно до акту №896 на вибуття птиці (падіж) від 11.08.2016, було виявлено кількість падежу птиці з пташників №26,27 у кількості 2990 гол.; вартість загиблої птиці становить 108946,45 грн. У зв'язку із загибеллю птиці замовник недоотримав 629415 шт. яєць, а тому, за твердженням позивача, вартість недоотриманої виручки (упущеної вигоди) від реалізації яєць становить 801 875, 05 грн.

За змістом ч. 1 ст. 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; розміру збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відповідно до п. 3.10 договору, до обов'язків охорони належить, зокрема, обов'язок здійснювати контроль за роботою вентиляторів пташників шляхом огляду за жетонною системою, не рідше 1 разу на годину, про що вести відповідний журнал.

Охорона зобов'язана у разі вимкнення вентиляторів пташників негайно повідомляти про це замовника за екстреним телефоном з фіксацією факта дзвінка у журналі чергувань. У разі несвоєчасного повідомлення, яке потягло за собою падіж птиці, охоронне агентство відшкодовує замовникові всі збитки, спричинені таким падежем, згідно п.5.1 договору.

Відповідно до п.п. 5.1.4 п. 5.1 договору, охоронне агентство несе повну матеріальну відповідальність за збитки, спричинені внаслідок неналежного виконання ним своїх зобов'язань щодо своєчасного повідомлення замовника про зупинку вентиляційної системи пташників, виникнення пожеж або інших обставин, про які охоронне агентство мало б повідомити замовника для уникнення спричинення шкоди ТМЦ замовника.

За приписами п.п. 5.3, 5.4 договору, відшкодування замовнику заподіяних з вини охоронного агентства збитків здійснюється за поданням замовника із зазначенням розміру збитків, або по постанові органу слідства або рішення суду, який встановив факт крадіжки, грабежу, розбою, знищення або пошкодження майна сторонніми особами, котрі проникли на об'єкт, що охороняється, або внаслідок пожежі. Відшкодування замовнику заподіяних з вини охоронного агентства збитків здійснюється на підставі двостороннього акту, складеного уповноваженими представниками охоронного агентства та замовника. Розмір збитків повинен бути підтверджений відповідними документами, передбаченими нормативними документами, що регулюють питання проведення інвентаризації, затвердженими Міністерством Фінансів України та іншими уповноваженими на це державними органами, і розрахунками вартості викрадених, знищених чи пошкоджених товарно-матеріальних цінностей. У разі якщо охоронне агентство ухиляється від складання двостороннього акту з замовником, такий акт складається замовником в односторонньому порядку. Складений акт є підставою для оплати та/або стягнення збитків.

Так, колегією суддів встановлено, що за даними такого журналу охорони від 10.08.2016 року, зупинку вентиляторів у пташниках №26, 27 охороною було виявлено 10.08.2016 у проміжок часу з 22 год. 40 хв. до 22 год. 45 хв., про що одразу повідомлено замовника.

Стверджуючи, що роботу відповідних вентиляторів було зупинено о 18 год. 30 хв., і як наслідок - вказуючи на несвоєчасність повідомлення охороною про вимкнення вентиляторів та порушення умов договору, відповідач посилається на Роздруківку навантажень електроенергії по підприємству, наданою Криворізьким РЕМ ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго".

Однак, колегією суддів встановлено, що у вказаній роздруківці наведена інформація щодо навантаження електроенергії по всьому об'єкту "виробництво" філії "Лозуватська птахофабрика" ПНВК "Інтербізнес" в цілому, без деталізації даних по навантаженню щодо окремих приміщень (в тому числі і пташників №26, 27).

Крім того, як вбачається із зазначеної роздруківки 10.08.2016 року у проміжок часу з 18:00 год. до 20:00 год. тиск у вентиляторах становив 143-147. Зазначені показники тиску були наявні і в інші періоди часу.

Відтак, наведені у роздруківці дані не можуть свідчити про те, що о 18 год. 30 хв. відбулося вимкнення вентиляторів.

Колегія суддів також зазначає, що відповідачем надано акт патологоанатомічного розтину по пташникам №26, 27 від 11.08.2016, в якому зазначено, що причиною загибелі птиці є тепловий стрес та недостатність кисню на верхніх ярусах, що могло бути зумовлено відсутністю вентиляції пташника протягом більш ніж 3 години.

Так, як вбачається із журналу обходу території, обхід території 10.08.2016 року був здійснений з 21 год. 40 хв. до 22 год 00 хв. Наступний обхід було здійснено у проміжку часу з 22 год. 20 хв. до 22 год. 40 хв., після чого і було повідомлено факт вимкнення вентиляторів.

Водночас, як вбачається із акту від 16.08.2016 року робота вентиляторів відновилася після ремонту об 01 год. 00 хв.

Інших належних та допустимих доказів того, коли відновилася робота вентиляторів відповідач суду не надав.

Крім того, із журналу обходу території вбачається, що ремонтні роботи у пташнику № 27 закінчені об 01 год. 55 хв.

Отже, навіть якщо припустити, що вентилятори відновили свою роботу об 01 год. 00 хв., то вони могли не працювати 3 години (з моменту останнього обходу до виявлення факту вимкнення вентиляторів об 22 год. 00 хв. до 01 год. 00 хв.), а тому твердження відповідача про те, що падіж птиці відбувся у зв'язку із невчасним повідомленням охорони про вимкнення вентиляторів є необгрунтованим.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів складаня відповідного акту про падіж птиці в момент виявленння 10.08.2016 року.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, оскільки, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями або бездіяльністю відповідача та падіжем птиці, в тому числі не надано доказів порушення 10.08.2016 року охороною умов договору та несвоєчасність повідомлення про відключення вентиляторів у пташниках №26,27, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що зустрічні позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Домініон." збитків у розмірі 910821,50 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Заперечуючи проти первісних позовних вимог, відповідач зазначає, що акт наданих послуг №315 від 31.08.2016 року, ним підписаний не був, а тому підстав для нарахування заборгованості у сумі 161 772, 00 грн. відсутні.

Водночас, колегія суддів зазначає, що пунктом 7.3 договору встановлена загальну сума щомісячної плати за даним договором у розмірі 161 772, 00 грн.

При цьому, порядок оплати щомісячної плати встановлений п. 7.4 договору та не залежить від підписання сторонами актів наданих послуг.

Так, враховуючи, що відповідачем не доведено факту неналежного виконання позивачем охоронних послуг, наданих в період з липня 2015 року по вересень 2016 року на підставі договору №13-07-2015/1 від 13.07.2015, а також не надано доказів погашення заборгованості у добровільному порядку, вимоги позивача про стягнення з Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" основної заборгованості у розмірі 1029212,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 55446,44 грн, 3% річних у розмірі 19329,99 грн та пеню у розмірі 236374,77 грн.

Колегією суддів встановлено, що вартість наданих послуг згідно актів за липень 2015 року - лютий 2016 року була сплачена відповідачем в повному обсязі, однак, розрахунки за надані послуги здійснювалися відповідачем з порушенням встановленого п. 7.4 договору. Оплата послуг, наданих в березні 2016 року здійснена відповідачем частково - на суму 103192,00 грн. Послуги охорони, надані позивачем за період з квітня по вересень 2016 року, відповідачем не оплачені взагалі.

Отже, відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов'язання, дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з положеннями ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 5.9 договору визначено, що у випадку несвоєчасної сплати замовником вартості послуг охоронного агентства згідно договору, замовник зобов'язаний сплатити охоронному агентству пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши перерахунок пені наданий позивачем, колегією суддів встановлено, що при здійсненні розрахунку суми пені за прострочення виконання зобов'язання з оплати послуг, наданих у лютому та березні 2016 року, позивачем не враховано положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України стосовно того, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що розмір пені становить 236 190, 19 грн. та підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заперечуючи протии стягнення 3% річних відповідач зазначає, що позивач, а ні в заявах про збільшення позовних вимог, а ні в заявах про зменшення позову не вимагав стягнути з відповідача 3%річних, а вимагав стягнути проценти за користування коштами, а отже стягнення 3% річних є необгрунтованим.

Водночас, колегія суддів зазначає, що позивач подаючи, зокрема заяву про збільшення позовних вимог від 12.09.2016 року, зазначає про здійснення перерахунку 3% річних з посиланням на ст. 625 ЦК України.

При цьому, в заяві про збільшення позовних вимог від 01.11.2016 року позивач зазначає, ним повторно здійснено перерахунок 3% річних.

Враховуючи вказане, колегія суддів зазначає, що твердження відповідача про те, що відповідач не заявляв вимоги про стягнення 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України є безпідставними.

Так, здійснюючи перерахунок інфляційних втрат колегією суддів встановлено, що позивачем не враховано, що в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині інфляційних втрат підлягають задоовленню у сумі 41 040, 16 грн., а 3% річних - у розмірі 19 329,99 грн за розрахунком позивача, перевіреним судом.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на послуги адвоката у розмірі 80000,00 грн.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум. За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 N 6-рп/2013 у справі N 1-4/2013 (п. 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України",)

На підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката позивачем надано суду: договір про надання правової допомоги №01-07/1 від 01.07.2016 та додаткову угоду до нього, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №5316 від 28.09.2012, ордер серії АА №022845 від 08.08.2016, платіжне доручення №602 від 03.11.2016 на суму 80000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл сум судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, надані позивачем на підтвердження витрат на послуги адвоката, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо обмеження заявленої до стягнення суми витрат на послуги адвоката до 45 000, 00 грн.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 року у справі № 910/15459/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 року у справі № 910/15459/16 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/15459/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

О.В. Агрикова