ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р. Справа № 917/1552/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1 - за довіреністю від 20,12.2016р. № 3389/18,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (вх.№3328 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 15.11.2016р. у справі №917/1552/16,

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта", м. Полтава,

про стягнення 9472,46 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом, в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" на користь позивача страхове відшкодування за завдані збитки в розмірі 9472,46 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 15.11.2016р. у справі №917/1552/16 (суддя Іваницький О.Т.) відмовлено в позові повністю.

Не погодившись з рішенням господарського суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 15.11.2016р. у справі №917/1552/16 повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в розмірі 9472,46 грн.; витрати по сплаченому судовому збору покласти на відповідача.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" зазначає, що з урахуванням принципів змагальності й диспозитивності, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди постраждалому.

Разом з тим, на підтвердження факту пошкодження співробітниками відповідача застрахованого автомобіля "Renault", державний номерний знак НОМЕР_1 позивачем було надано копію висновку дільничного інспектора Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 09.10.2015р., яке є належним доказом на підтвердження вини заподіювача шкоди. На думку, апелянта, відсутність в матеріалах справи судового рішення, яким співробітник відповідача був притягнений до відповідальності за скоєння ДТП не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки в силу приписів ст. 35 Господарського процесуального кодексу України таке рішення є обов'язковим для суду, проте, не є єдиним доказом наявності вини.

Позивач вказує, що аналіз положень ч. 1 ст. 1172, ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України діє підстави для висновку, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" подано клопотання про забезпечення судового засідання в режимі відеоконференції (вх.№18 від 03.01.2017р.), в якому позивач просить забезпечити проведення судового засідання у справі № 917/1552/16, призначене на 17.01.2017р. на 10:30 год. у режимі відео конференції; визначити суд, відповідальний за проведення відео конференції під час призначеного судового засідання.

На підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.01.2017р. у зв'язку перебуванням у відпустці судді Бородіної Л.І. для вирішення клопотання про забезпечення судового засідання в режимі відеоконференції сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Пуль О.А.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.01.2017р. відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" про забезпечення в режимі відеоконференції (вх.№ 18 від 03.01.2017р.) судового засідання, яке відбудеться 17.01.2017р. о 10:30 годині, у зв'язку з відсутністю у Київського апеляційного господарського суду технічної можливості для проведення у зазначений час відеоконференцзв'язку з Харківським апеляційним господарським судом - з викладених вище підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" просить рішення господарського суду Полтавської області від 15.11.2016р. у справі № 917/1552/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (вх.№327від 12.01.2017р.).

В обґрунтування своєї позиції у справі відповідач зазначає, що висновок дільничного інспектора Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України від 09.10.2015р., за результатами якого позивач визнав пошкодження автомобіля страховим випадком, не є належним доказом, на підставі якого можна зробити висновки про те, що пошкодження майна сталось з вини працівника відповідача. При цьому, зазначаючи, що описова та мотивувальна частина висновку дільничного інспектора містить лише інформацію зазначену самим заявником ОСОБА_2 згідно своєї заяви та пояснень, наданих у відділенні поліції; будь-які дії щодо перевірки вказаної інформації не проводились, обставини події не встановлювались, огляд місця події відповідними уповноваженими працівниками поліції не проводились та процесуальне фіксування не здійснювалось, зазначений письмовий доказ жодним чином не доводить факту пошкодження автомобіля на території відділення саме працівником ТОВ "Нова пошта" під час виконання ним своїх функціональних обов'язків у робочий час.

Оскільки особу, яка спричинила пошкодження автомобіля та її вину у цьому пошкодженні на час розгляду справи не доведено у визначеному законом порядку, суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.01.2017р. у зв'язку перебуванням у відпустці судді Пуль О.А. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" подано клопотання, в якому просить відкласти розгляд справи Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аха Страхування" на рішення господарського суду Полтавської області від 15.11.2016р. у справі № 917/1552/16 на інший час та забезпечити участь представника відповідача в наступному засіданні в режимі відеоконференції в господарському суді Дніпропетровської області, що знаходиться за адресою: 49600, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка,1А (вх.№467від 17.01.2017р.).

Розглянувши заявлені відповідачем клопотання, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач не надав належного обґрунтування причин, з якими пов'язана об'єктивна неможливість відповідача забезпечити участь в судовому засіданні його представника, а також доказів на підтвердження існування відповідних обставин.

Враховуючи явку в судове засіданні представника позивача (апелянта), а також викладення правової позиції відповідача щодо спірних правовідносин у відзиві на апеляційну скаргу, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволення клопотання ТОВ "Нова пошта" про відкладення розгляду справи та забезпечення участі представника відповідача в режимі відео конференції.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд рішення господарського суду Полтавської області від 15.11.2016р. у справі №917/1552/16 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в розмірі 9472,46 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, правова позиції щодо заявлених апеляційних вимог викладена у відзиві на апеляційну скаргу. Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів дійшла висновку за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши правильність застосування господарським судом Полтавської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

26.02.2015 р. між ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" та ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" (Далі - страхувальник) укладено Поліс № 174а5юб до Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту № 03/12/2014 від 03.12.2014р. (Далі -Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме автомобілем НОМЕР_2.

Як вказує позивач, 25.09.2015р. у м. Львові по вул. Пластовій 7, на території відділення № 2 ТОВ "Нова пошта", працівниками відділення штабелером було пошкоджено застрахований транспортний засіб "Renault" д.н.з. НОМЕР_1.

Позивач стверджує, що у зв'язку з названою подією ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" було завдано шкоду в розмірі 9472,46 грн., що підтверджується рахунком - фактурою №ТОВ00182 від 02.10.2015р. на проведення ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля НОМЕР_2.

З матеріалів вбачається, що позивач визнав вказаний випадок страховим і на підставі зібраних документів останнім було розраховано та виплачено страхове відшкодування у розмірі 9472,46 грн., які були перераховані на станцію технічного обслуговування ТОВ "Ю.Р.К." для здійснення ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля НОМЕР_3, що підтверджується платіжним дорученням №200666 від 12.10.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що відповідно до висновку дільничного інспектора Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України від 09.10.2015р. вказане пошкодження автомобіля НОМЕР_3, було завдано працівниками відділення № 2 ТОВ "Нова пошта" у м. Львові по вул. Пластовій 7.

Позивачем на адресу ТОВ "Нова пошта" було направлено претензію за вих. №14036/УБК від 23.06.2016р. з вимогою сплатити розмір завданої шкоди на користь позивача, яку було отримано відповідачем 04.07.2016р.

Зважаючи на те, що зазначені вимоги відповідачем виконані не було, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось з даним позовом до господарського суду.

Відповідно до норм ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно якої страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Договір страхування є підставою виникнення цивільно-правових відносин, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України "Про страхування" і іншими нормативно-правовими актами.

За умовами цього договору ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" взяло на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п.п. 22.2 цього договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості.

До страхових ризиків відносяться:

"Викрадення" - незаконне заволодіння ТЗ під час його знаходження в будь-якому місці в будь-який час, з урахуванням умов, вказаних в розділі 16 цього Договору.

"Збитки внаслідок ДТП" - будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП;

"Збитки внаслідок інших подій" - викрадення окремих складових частин ТЗ чи додаткового обладнання, вказаного в розділі 6 Договору, а також пошкодження або знищення (повна загибель) ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання, вказаного в розділі 6 Договору, внаслідок протиправних дій третіх осіб, передбачених Кримінальним кодексом України; пошкодження або знищення (повна загибель) ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання, вказаного в розділі б Договору, внаслідок стихійного лиха (бурі, урагану, смерчу, повені, затоплення, паводку, зливи, граду, селю, землетрусу, зсуву, оповзню, осідання грунту, обвалу лавини, незвичайних для даної місцевості морозів та великих снігопадів, дії ґрунтових вод, шторму, цунамі, удару блискавки та інших надзвичайних явищ природи), пожежі або вибуху, нападу тварин, падіння предметів на ТЗ (дерев, снігу, льоду, стовпів, рекламних щитів та ін.), попадання каміння або інших предметів, що відлетіли з-під коліс ТЗ, зовнішнього фізичного впливу інших випадкових, раптових та непередбачуваних подій (окрім вказаних в п. 25.2.1, 25.2.2 Договору), якщо такі події не є виключенням зі страхових випадків згідно з умовами розділу ЗО цього Договору (розділ 25 Договору).

Відповідно до ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 228 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути (замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Приписами статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у правовідносинах щодо відшкодування витрат, понесених у зв'язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування, відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

До Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування майна, переходить право вимоги матеріального відшкодування до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, тобто на момент переходу прав уже наявне порушене право, яке дозволяє особі звертатись безпосередньо до суду за його захистом.

Згідно з п. 4 Розяснення Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994р. №02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" для правильного вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов'язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України). Виходячи з цього, відповідно до статті 1172 ЦК України позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.

Якщо шкоду заподіяно джерелом підвищеної небезпеки, його володілець несе відповідальність перед потерпілим і у тому разі, коли це є наслідком вини осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах або експлуатують таке джерело на підставах, передбачених Законом.

При цьому, встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Судова колегія зазначає, що, як у випадку невиконання договору, так і за зобов'язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка завдала шкоду (статті 614 та 1166 ЦК України). Однак щодо зобов'язань, які виникають внаслідок заподіяння шкоди, є виняток з цього загального правила, тобто коли обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на особу без її вини (статті 1173, 1174, 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) преюдиціальне значення для господарського суду мають вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, щодо певних подій та ким вони вчинені або рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, щодо фактів, які встановлені судом. В інших випадках питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справ, у тому числі матеріалів слідчих органів. Рішення господарського суду не може обґрунтовуватись тільки довідкою органу ДАІ або постановою про відмову у порушенні кримінальної справи.

Так, відповідно до ст. 62 Конституції України ст. 17 Кримінально-процесуального кодексу України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Згідно з частиною четвертою статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

Зважаючи на те, що ТОВ "Нова пошта" не підтверджує обставину пошкодження транспортного засобу "Renault". д.н.з. НОМЕР_1 своїм працівником, яка сталась 25.09.2015р. на території відділення № 2 у м. Львові по вул. Пластова, 7, обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови доведення позивачем всіх складових елементів правопорушення у сукупності: дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина саме зазначеної особи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на висновок дільничного інспектора Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України від 09.10.2015р. (а.с. 52), за результатами якого позивач визнав пошкодження автомобіля страховим випадком.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судова колегія зазначає, що вказаний документ не є належним доказом в розумінні статті 43 ГПК України на підтвердження обставин завдання шкоди транспортному засобу, на які посилається ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" у позові, оскільки складений лише 09.10.2015р. на підставі наданої гр. ОСОБА_2 письмової заяви за відсутності виходу на місце події, без належного фіксування обставин її виникнення.

При цьому, висновок дільничного інспектора не містить відомостей про джерело завдання шкоди (віднесення його до джерела підвищеної небезпеки), його власника, фізичної особи, якій на відповідній правовій основі його було ввірено та в наслідок дій якої заподіяно шкоду зазначеному вище транспортному засобу, повязаність вказаної особи з ТОВ "Нова пошта" трудовими правовідносинами, на підставі встановлення яких можна зробити висновки про те, що пошкодження майна сталася з вини саме працівника ТОВ "Нова пошта".

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ч. 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказом на підтвердження наявності вини у заподіювача шкоди в даному випадку може бути вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які, з огляду на приписи ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, матиме преюдиційне значення для даної справи.

Позивачем не надано судового рішення у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, якими встановлено винну особу у заподіянні шкоди транспортному засобу "Renault". д.н.з. НОМЕР_1, 25.09.2015 р. у м. Львові по вул. Пластовій 7, на території відділення № 2 ТОВ "Нова пошта".

За таких обставин, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" не доведено суб'єкта заподіяння шкоди, а також його вини у завданні збитків, як обов'язкових складових елементів, за наявності яких має мути встановлено правопорушення, за вчинення якого можу бути стягнуто збитки.

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов юридично мотивованого висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 9472,46 грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції позивачем не було подано належних та переконливих доказів в підтвердження заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення, викладені у апеляційній скарзі позивача на рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення місцевого господарського суду у справі № 917/1552/16 прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області від 15.11.2016р. у справі № 917/1552/16 залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 15.11.2016р. у справі №917/1552/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 23.01.2017р.

Головуючий суддя Лакіза В.В.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Здоровко Л.М.