РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2017Справа №910/22950/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна»

до Публічного акціонерного товариства «АЕРОБУД»

про стягнення 121 480,56 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Сапронов В.В. - представник за довіреністю № 234 від 31.12.2016

від відповідача Чекмарьов О.С. - представник за довіреністю № б/н від10.01.2017

В судовому засіданні 25.01.2017 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» до Публічного акціонерного товариства «АЕРОБУД» про стягнення 121 480,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між сторонами було укладено договір оперативної оренди обладнання № 385743 від 06.12.2013 на підставі якого позивач як орендодавець передав, а відповідач як орендар прийняв у тимчасове платне користування (оренду) будівельну опалубку Peri. Прийняття відповідачем в оренду будівельну опалубку підтверджується підписаними сторонами актів прийому-передачі № 00763-Р від 18.12.2013, № 00765-Р від 19.12.2013, № 00768-Р від 23.12.2013 та № 00788-Р від 27.12.2013. Термін дії договору неодноразово пролонгувався додатковими угодами. За доводами позивача, відповідачем не належно виконано зобов'язання за договором щодо повноти та вчасності орендних платежів, у зв'язку з чим у останнього утворився борг у розмірі 61 997,56 грн. За неналежне виконання договірних зобов'язань позивач також просить суд стягнути з відповідача 42 335,65 грн - пені, 14 320,02 грн - інфляційних втрат та 2827,33 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.12.2016 порушено провадження у справі № 910/22950/16 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 25.01.2017.

У судове засідання, призначене на 25.01.2017, з'явився представник позивача, який надав документи на виконання вимог ухвали суду позовні вимоги підтримав та надав пояснення по суті спору.

Представник відповідача у судовому засіданні надав заперечення на позовну заяву, відповідно до яких зазначив, що розмір штрафних санкцій є надмірно великим порівняно із сумою боргу. Також відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів спричинення матеріальної шкоди або будь-якої іншої шкоди внаслідок порушення з боку відповідача строку оплати за договором, а тому просив відмовити у позові повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

06 грудня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» (надалі - орендодавець/позивач) та Публічним акціонерного товариства «АЕРОБУД» (надалі - орендар/відповідач) було укладено договір № 385743 оперативної оренди обладнання (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору орендодавець надає орендарю у тимчасове оплатне користування (оренду) будівельну опалубку PERІ (в тому числі окремі елементи опалубки, спеціалізовану тару для її транспортування), іменовану надалі «обладнання», асортимент кількість і вартість якого вказуються в актах прийому-передачі, що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 2.1. договору передача обладнання в оренду (з оренди) здійснюється на підставі акту(ів) прийому-передачі.

Як вбачається із матеріалів справи на виконання умов договору сторонами підписано акти прийому-передачі № 00763-Р від 18.12.2013, № 00765-Р від 19.12.2013, № 00768-Р від 23.12.2013 та № 00788-Р від 27.12.2013, відповідно до яких орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду опалубку та елементи опалубки, кількість та вартість яких визначена в актах.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 січня 2014 року (в частині строку оренди обладнання і нарахування орендної плати), а частині повернення обладнання, оплати заборгованості з орендної плати та інших платежів - до повного виконання орендарем своїх обов'язків за цим договором. Продовження строків даного договору здійснюється шляхом підписання відповідної додаткової угоди до нього. У разі відсутності додаткової угоди про продовження строку дії даного договору він припиняє свою чинність у строк, зазначений у цьому пункті (п. 3.1. договору).

Матеріалами справи також підтверджується, що строк дії договору продовжувався за згодою сторін, додатковими угодами, зокрема: № 1 від 31.01.2014 - дію договору продовжено до 30.04.2014; № 2 від 30.04.2014 - дію договору продовжено до 30.06.2014; № 3 від 30.06.2014 - дію договору продовжено до 31.12.2014; № 4 від 01.01.2015 - дію договору продовжено до 28.02.2015; № 6 від 28.02.2015 - дію договору продовжено до 31.03.2015.

Згідно з п. 4.1.1. договору орендна плата нараховується за повний календарний місяць по факту знаходження обладнання у орендаря (згідно актів прийому-передачі), а у разі використання обладнання не повний календарний місяць - орендна плата нараховується за фактичну (згідно п. 4.3. договору) кількість днів знаходження обладнання в оренді (згідно актів прийому-передачі).

Відповідно до п. 4.1.3, 4.1.4.орендодавець до 10 числа кожного місяця, наступного за оплачуваним (за яким нарахована орендна плата), направляє орендарю поштою (Цінним листом з описом вкладення) або кур'єром оригінал акту наданих послуг в двох примірниках. Орендар зобов'язаний підписати та повернути орендодавцю один підписаний оригінал акту наданих послуг до 20 числа місяця, наступного за оплачуваним (за який нарахована орендна плата). У разі неповернення (несвоєчасного повернення) підписаного акту наданих послуг і відсутності письмової вмотивованої відмови орендаря від підписання цього акта (із доданням відповідного розрахунку на підставі підписаних сторонами актів прийому-передачі обладнання), такий акт і сума орендної плати в грошовому виражені вважається беззастережно визнаними орендарем, а послуга є такою, що прийнята в повному обсязі (на вказану в акті суму).

Орендна плата сплачується орендарем протягом 26 календарних днів з моменту закінчення оплачуваного (за який нарахована орендна плата) місяця (п. 4.1.5. договору).

Ставка орендної плати (без ПДВ) за один місяць складає 3,00 % від вартості переданого в оренду обладнання (п. 4.2.1. договору).

Вартість наданого в оренду обладнання зазначається в додатках та актах прийому-передачі, що є невід'ємною частиною цього договору, і встановлюється для визначення розміру, зокрема щомісячної суми орендної плати (в грошовому вираженні) за передане обладнання (п. 4.2.3 договору).

Як вбачається із матеріалів справи, згідно з підписаними актами прийому-передачі, позивач передав, а відповідач прийняв обладнання, а саме:

за актом № 00763-Р від 18.12.2013 на суму 336 025,80 грн,

за актом № 00765-Р від 19.12.2013 на суму 161 564,00 грн,

за актом № 00768-Р від 23.12.2013 на суму 139 485,25 грн,

за актом № 00788-Р від 27.12.2013 на суму 196 225,30 грн.

За доводами позивача, ТОВ «Пері Україна» належним чином виконало зобов'язання за договором, що підтверджується актами прийому-передачі обладнання в оренду № 00763-Р від 18.12.2013, № 00765-Р від 19.12.2013, № 00768-Р від 23.12.2013, № 00788-Р від 27.12.2013 та актами виконаних робіт № 1465 від 31.12.2013. № 0095 від 31.01.2014, №0226 від 28.02.2014, № 0342 від 31.03.2014, № 0457 від 30.04.2014. № 0489 від 31.05.2014, № 0651 від 30.06.2014. № 0729 від 31.07.2014, № 0893 від 31.08.2014, № 0974 від 30.09.2014, № 1091 від 31.10.2014, № 30002116 від 30.10.2014, № 30002168 від 31.12.2014, № 30002306 від 31.01.2015, № 30002377 від 28.02.2015, № 30002541 від 31.03.2015. Проте відповідачем не вчасно та не у повному обсязі здійснено оплату за користування обладнання, у зв'язку з чим у відповідача утворився борг у сумі 61 997,56 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлялися претензії з вимогою погасити борг, які залишені з боку відповідача без задоволення.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання по сплаті орендних платежів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи (акти прийому передачі обладнання в оренду № 00763-Р від 18.12.2013, № 00765-Р від 19.12.2013, № 00768-Р від 23.12.2013, № 00788-Р від 27.12.2013 та акти виконаних робіт № 1465 від 31.12.2013. № 0095 від 31.01.2014, №0226 від 28.02.2014, № 0342 від 31.03.2014, № 0457 від 30.04.2014. № 0489 від 31.05.2014, № 0651 від 30.06.2014. № 0729 від 31.07.2014, № 0893 від 31.08.2014, № 0974 від 30.09.2014, № 1091 від 31.10.2014, № 30002116 від 30.10.2014, № 30002168 від 31.12.2014, № 30002306 від 31.01.2015, № 30002377 від 28.02.2015, № 30002541 від 31.03.2015) підтверджується факт передачі обумовленого п. 1.1 договору обладнання в оренду, користування відповідачем у період з грудня 2013 по березень 2015 та існування за відповідачем станом на момент звернення позивача до суду заборгованості зі сплати орендної плати в розмірі 61 997,56 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п.4.1.5. договору строк виконання грошового зобов'язання відповідача по сплаті орендної плати за договором на момент розгляду справи настав.

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов'язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони. Це стосується відповідача, який мав довести суду, що він зобов'язання за договором суборенди виконав своєчасно та в повному обсязі, відповідно до їх умов.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за договором № 385743 оперативної оренди обладнання, в той час як наявні в матеріалах справи докази свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо внесення орендної плати своєчасно та в повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на день вирішення спору складає 61 997,56 грн.

А відтак позовні вимоги позивач в частині стягнення основної суми заборгованості за договором у розмірі 61 997,56 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 42 335,65 грн - пені, 14 320,02 грн - інфляційних втрат та 2827,33 грн - 3% річних, нарахованих з 27.02.2015 по 01.11.2016.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 7.1. договору передбачено, що у разі несвоєчасної сплати орендної плати орендар сплачує пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій здійснюється протягом всього строку загальної позовної давності (три роки) (п. 7.9. договору).

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 6 Цивільного кодексу України передбачено право сторін укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право відступити в договорі від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або суті правовідносин сторін.

Оскільки умовами договору сторони погодили нарахування штрафних санкцій протягом всього строку загальної позовної давності (три роки), суд вважає правомірними нарахування позивачем пені за період з 27.02.2015 по 01.11.2016.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо сплати орендних платежів, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 42 335,65 грн інфляційні втрати у розмірі 14 320,02 грн та 3% річних у розмірі 2827,33 грн за обґрунтованими розрахунками позивача, з яким погоджується суд.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання за договором.

За таких обставин, позовні вимоги позивача є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню повністю.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Заперечення відповідача, наведенні у відзиві, не підтверджуються належними та допустимими доказами, та спростовуються матеріалами справи.

Крім цього, суд зазначає, що розмір стягуваної пені - 42 335,65 грн. не є надмірно великим порівняно з основною сумою заборгованості - 61 997,56 грн.

Також суд зазначає, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено існування підстав та винятковості випадку для реалізації судом права на зменшення розміру пені, факту неспіврозмірності пені, умови щодо нарахування якої обумовлено сторонами у п.п. 7.1, 7.9. договору.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АЕРОБУД» (03148, м. Київ, вул.. Пшенична, буд. 4; ідентифікаційний код 21598792) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» (07400, Київська область, м. Бровари, вул.. Об'їзна дорога, буд. 60; ідентифікаційний код 31032954) заборгованість за договором у сумі 61 997 (шістдесят одна тисяча дев'ятсот дев'яносто сім) грн 56 грн, пеню у розмірі 42 335 (сорок дві тисячі триста тридцять п'ять) грн 65 коп.,; інфляційні втрати у розмірі 14 320 (чотирнадцять тисяч триста двадцять) грн 02 коп.; 3% річних у розмірі 2 827 (дві тисячі вісімсот двадцять сім) грн 33 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 822 (одна тисяча вісімсот двадцять дві) грн 21 коп.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.01.2017.

Суддя Пукшин Л.Г.