ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р. Справа № 914/1946/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Орлан ОСОБА_2 б/н від 10.11.2016 (вх. № ЛАГС 01-05/5574/16 від 29.11.2016)

на рішення Господарського суду Львівської області від 03.11.2016

у справі № 914/1946/16 (суддя Король М.Р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Орлан ОСОБА_2, м. Київ

до відповідача-1 Служби автомобільних доріг у Львівській області, м. Львів

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю Техно-Буд-Центр, м. Тернопіль

про стягнення 93096,60 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявились.

від відповідача- 1: ОСОБА_3 представник (довіреність від 10.01.2017 № 01н-89/18).

від відповідача- 2: не зявились.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.11.2016 у справі № 914/1946/16 (суддя Король М.Р.) відмовлено в позові Товариства з обмеженою відповідальністю Орлан ОСОБА_2, м. Київ до відповідача-1 Служби автомобільних доріг у Львівській області, м. Львів до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю Техно-Буд-Центр, м. Тернопіль про стягнення 93096,60 грн. шкоди.

Позивач ТОВ Орлан ОСОБА_2, не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 03.11.2016 у справі № 914/1946/16 і прийняти нове рішення, яким задоволити позов в повному обсязі.

Скаржник посилається зокрема на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд не врахував наступного:

- постанова Пустомитівського районного суду про закриття провадження в адміністративній справі була мотивована тим, що обовязок по експлуатаційному утриманню автомобільних доріг покладено на Відповідача-2, проте не спростовано факту наявності на покритті дороги вибоїн та руйнувань;

- не притягнення до адміністративної відповідальності посадової особи Служби автомобільних доріг немає правового значення для вирішення даного спору та не може тягти за собою відмову в задоволенні позову;

- в акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі цілком правомірно зазначено, що представник підрозділу з експлуатації доріг не зявився;

- зазначення в графі схеми місця ДТП від 17.03.2016 «ОСОБА_3 пригоди»: «наїзд на перешкоду» підтверджує причинно-наслідковий зв'язок між пошкодженнями, що отримав транспортний засіб, та вибоїнами на автомобільній дорозі;

- відповідно до положень Закону України «Про автомобільні дороги», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» № 198 від 30.03.1994, Відповідач-1 як орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за стан автомобільних доріг та контролює якість робіт, що виконуються підрядними організаціями.

У поданому 12.12.2016 суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу від 12.12.2016 вих. № 014-6329/18-05 Відповідач-1 просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - без змін, а з підстав його правомірності та обґрунтованості.

16 січня 2017 року на адресу суду апеляційної інстанції від Відповідач-2 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, а також заперечення на апеляційну скаргу від 11.01.2017, в яких просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - без змін, а з підстав його правомірності та обґрунтованості. Зокрема , Відповідач-2 зазначає про те, що він не був повідомлений про факт ДТП, оскільки було відсутнє повідомлення Позивача про здійснення ДТП на ділянці автомобільної дороги державного значення Н-02 Львів-Тернопіль протягом 17-18 березня 2016 року.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.12.2016 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Орлан ОСОБА_2 б/н від 10.11.2016 (вх. № ЛАГС 01-05/5574/16 від 29.11.2016) на рішення Господарського суду Львівської області від 03.11.2016 у справі № 914/1946/16 та призначено до розгляду в судовому засіданні 13.12.2016.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 розгляд апеляційної скарги відкладено на 17.01.2017.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 у звязку із перебуванням судді Гриців В.М. у відпустці та тимчасовою непрацездатністю судді Кордюк Г.Т., враховуючи п. 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 25 від 02.04.2015, розгляд справи № 914/1946/16 призначено на 31.01.2017.

Позивач участі свого уповноваженого представника в судове засідання 31.01.2017 не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання.

З огляду на те, що Позивач належним чином повідомлений про час, місце розгляду апеляційної скарги, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника Скаржника.

Станом на 31.01.2017 додаткових доказів та клопотань про відкладення розгляду справи не поступало, а відтак судова колегія ухвалила розглядати справу по наявних у ній матеріалах.

У судове засідання 31.01.2017 зявився представник Відповідача-1, навів свої доводи та міркування з приводу поданої апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 31.01.2017 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

У відповідності до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. ОСОБА_4 докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, оцінивши зібрані по них докази, заслухавши пояснення представника Відповідача-1, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку що рішення Господарського суду Львівської області від 03.11.2016 у справі № 914/1946/16 підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2016 на автодорозі Львів-Тернопіль в напрямку м. Львова, приблизно о 19 год. на 75 км+100м (перед селом Зарваниця) сталася ДТП, а саме, при зустрічному розїзді з іншим транспортом, автопоїзд АА3125ТС/АА3435ХТ під керуванням ОСОБА_5, правим колесом влетів в ряд глибоких ям, що займали значну частину смуги. В результаті наїзду на ями, тягач Renault, держ. №АА3125ТС отримав технічні пошкодження.

На місці ДТП (на 75 км+100м на автодорозі Львів-Тернопіль) 17.03.2016 старшим інспектором з дорожнього нагляду Золочівського ВП ГУНП України у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6З була складена схема ДТП, з якої вбачається, що вибоїни з якими зіткнувся Renault Premium 410/19, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходяться за 32 км від місця ДТП (Т. І, а.с. 17-18).

Відповідно до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (75 км+100 м автодороги Львів-Тернопіль) від 18.03.2016, складеного інспектором з дорожнього нагляду Золочівського ВП ГУНП України у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6, в присутності двох свідків, визнано незадовільною ділянку покриття проїзної частини, яка містить три вибоїни глибиною 0,12, 0,15, 0,15 м (Т.І, а.с. 15-16).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 25.03.2016 ОСОБА_7, працюючи заступником начальника Служби автомобільних доріг у Львівській області, будучи відповідальною особо, не вжив заходів по забезпеченню безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільної дороги Н-02 Львів-Тернопіль, не вжив заходів щодо створення заборони та обмеження при виявленні умов, які загрожують безпеці руху (Т. І, а.с. 14).

За результатами розгляду адміністративного матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 постановою Золочівського районного суду Львівської області у справі № 445/955/16-п від 10.06.2016 було закрито провадження у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КпАП (Т. І., а.с. 60).

Відповідно до звіту № 25416 від 29.03.2016 про оцінку автомобіля Renault Premium 410/19, реєстраційний номер НОМЕР_1, проведеного сертифікованим субєктом оціночної діяльності ДП «Експерт ОСОБА_8» (сертифікат №16379/14 від 29.04.2014) вартість відновлювального ремонту складає 93 095,60 грн.

Відтак Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Відповідачів 93 095,60 грн. вартості відновлювального ремонту.

Згідно з ст. 10 Закону України "Про автомобільні дороги" державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Згідно з ст. 24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Статтею 13 Закону "Про автомобільні дороги" орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг належить, зокрема передача права на експлуатаційне утримання доріг іншим юридичним особам.

На виконання вказаних вимог закону, 30.03.2015 між Відповідачами було укладено договір на поточний дрібний ремонт та експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Львівської області: Н-02 Львів-Тернопіль, км 11+257 84+073; Р-39 Броди-Тернопіль, км 0+000 31+586, який, з врахуванням п.2 укладеної між Відповідачами ОСОБА_4 угоди №7 від 31.12.2015, та укладеного 07.04.2016 між Відповідачем-1 та ТОВ АВАКС ПРОФ договору № 13-04/16, діяв до 06.04.2016 включно.

Згідно пункту 8.3. договору на поточний дрібний ремонт та експлуатаційне утримання автомобільних доріг, відповідальність за неякісне надання послуг, недоліки при наданні послуг та бездіяльність, які призвели до дорожньо-транспортних пригод несе підрядник (Відповідач-2 у справі). Відповідальність за неналежне експлуатаційне утримання та незадовільний експлуатаційний стан автомобільних доріг, виявлені недоліки та незабезпечення безпеки дорожнього руху для транспортних засобів при наданні послуг з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення несе підрядник (Відповідач-2 у справі) згідно умов даного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

При цьому, під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Відповідач-2 є належним відповідачем в даній справі.

Загальні підстави позадоговірної відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення:

- протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи;

- шкідливого результату такої поведінки - шкоди (збитків);

- причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками;

- вини особи, яка заподіяла шкоду.

У разі відсутності, хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає (аналогічна позиція викладена в постановах ВГСУ від 27.07.2016 у справі № 908/2966/13, від 25.05.2016 у справі №916/3621/15).

З матеріалів справи, зокрема, з вищевказаних протоколу, акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 18.03.2016 та схеми місця ДТП від 17.03.2016 не вбачається, що пошкодження транспортного засобу Renault Premium 410.19 реєстраційний номер НОМЕР_1 відбулося внаслідок наїзду на вибоїни, що зображені на схемі місця ДТП за 32 км до транспортного засобу (Т.І., а.с. 17), а відтак належними доказами не підтверджено наявності причинно-наслідкового звязку між неналежним утриманням Відповідачем-2 зазначеної вище автомобільної дороги (протиправною поведінкою Відповідача-2) та отриманням транспортним засобом відповідних пошкоджень (шкідливого результату поведінки Відповідача-2 шкоди (збитків), що є підставою для відмови в позові.

Обставина про те, що пошкодження транспортного засобу Renault Premium 410.19 реєстраційний номер НОМЕР_1 відбулося внаслідок наїзду на вибоїни, що зображені на схемі місця ДТП від 17.03.2016 за 32 км до транспортного засобу, тобто місця де було оформлено ДТП, підтверджується також матеріалами справи (окрім схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.03.2016), з яких вбачається, що 18.03.2016 о 17 год. 55 хв. від Золочівського ВП ГУНП України у Львівській області було зафіксовано телефонний дзвінок повідомлення щодо ямковості на дорозі Львів-Тернопіль (с. Словіта) та зазначено про необхідність участі представника Відповідача-1 (Т. І., а.с. 194).

У звязку з вищенаведеним судова колегія зазначає, що акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 18.03.2016 не є належними та допустимим доказом у даній справі, оскільки у ньому зафіксовані вибоїни на 75 км +100 м автодороги Львів-Тернопіль, а відповідно до схеми місця ДТП від 17.03.2016 наїзд транспортним засобом Renault Premium 410.19 реєстраційний номер НОМЕР_1 на вибоїни відбувся на автодорозі Львів-Тернопіль за 32 км від місця оформлення ДТП.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, працівники дорожньої організації на місце ДТП 17.03.2016 не викликалися, не приймали участі в обстеженні ділянки дороги - Львів Тернопіль на 75 км+100 м, а також не підписували схеми та акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами вибоїн.

Крім того, судова колегія зазначає, що доданою до матеріалів справи постановою Золочівського районного суду Львівської області у справі № 445/955/16-п від 10.06.2016 не встановлено вини службової особи Відповідача-1. Відповідальною особою за утримання в належному стані відповідної ділянки дороги є Відповідач-2, вина якого також не встановлена.

Тобто, судом першої інстанції не встановлена наявність вини Відповідача-2 у заподіянні шкоди в результаті ДТП.

Як зазначалося вище, відповідно до звіту № 25416 від 29.03.2016 про оцінку автомобіля Renault Premium 410/19, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість відновлювального ремонту складає 93 095,60 грн.

У схемі місця ДТП зазначено перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу Renault Premium 410.19 реєстраційний номер НОМЕР_1, отриманих унаслідок ДТП, а саме: загнутий диск переднього правого колеса, витік рідини, тріщина маховика.

Натомість, у абз.1 п.3.2 звіту № 254/16 від 29.03.2016 зазначено, що наданий для оцінки автомобіль НОМЕР_2 має пошкодження для усунення яких потрібний відновлювальний ремонт обсягом.

Відповідно протоколу огляду транспортного засобу від 24.03.2016 № 254/16, доданого до звіту, транспортний засіб Renault Premium 410.19 реєстраційний номер НОМЕР_1, картер маховика, який є тріснутий в правій частині, потребує заміни (Т.І, а.с. 19).

При цьому, додатки, які зазначені в звіті № 254/16 від 29.03.2016 фототаблиці 3 шт., фотографій 26 шт., Позивачем до матеріалів справи не додано.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, зокрема, про вину Відповідача-2 в нанесенні заявленої до відшкодування матеріальної шкоди та причинного зв'язку між видом та вартістю завданої шкоди та неправомірною бездіяльністю Відповідача-2, апеляційна інстанція погоджується з обґрунтованим висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання Скаржника на те, що зазначення в графі схеми місця ДТП від 17.03.2016 «ОСОБА_7 пригоди»: «наїзд на перешкоду» підтверджує причинно-наслідковий зв'язок між пошкодженнями, що отримав транспортний засіб, та вибоїнами на автомобільній дорозі не є підтверджені належними та допустимими доказами у справі, оскільки як вбачається з матеріалів справи, зокрема тих доказів, які були подані суду Позивачем, наїзд на перешкоду мав місце за 32 км від місця оформлення ДТП, що не дає суду дійти однозначного висновку про наявність причинно-наслідкового зв'язку між пошкодженнями, що отримав транспортний засіб та вибоїнами на автомобільній дорозі, які зафіксовані за 32 км від місця оформлення ДТП.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33, 34 ГПК України, Апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Орлан ОСОБА_2 б/н від 10.11.2016 (вх. № ЛАГС 01-05/5574/16 від 29.11.2016) залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 03.11.2016 у справі № 914/1946/16 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 02.02.2017.

Головуючий суддя Л.Л. Давид

Суддя Г.Т.Кордюк

Суддя В.М. Гриців