номер провадження справи 32/153/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017 Справа № 908/3050/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю РІФ СІЧ (69002, м. Запоріжжя, вул. Крива бухта, буд. 102)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Агропромислова компанія (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Кірова, буд. 175)

про стягнення 163407,98 грн.

Суддя колодій Н.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 23.01.2017р.

від відповідача: не зявився.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми 163407,98 грн., з яких: сума 143772,68 грн. основний борг, сума 17923,30 грн. пеня, сума 1712,00 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.11.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/3050/16, присвоєно справі номер провадження 32/153/16, з призначенням судового засідання на 07.12.2016 р.

Ухвалою від 07.12.2016 р. строк розгляду справи за клопотанням позивача, в порядку ст. 69 ГПК України, продовжений. Розгляд справи відкладено до 23.01.2017 р.

23.01.2017р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, на підставі ст.ст. 549, 610, 611, 625, 692 ЦК України, ст. ст. 193, 229, 232 ГК України, ст. ст. 22, 54 ГПК України просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, витребувані документи та письмовий відзив не надав. Про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, ухвала суду направлялась на адресу вказану в позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ОСОБА_1 акціонерному товариству Агропромислова компанія, 72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Кірова, буд. 175.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно зі ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

24.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «РІФ СІЧ» та ПрАТ «Агропромислова компанія» було укладено Договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 31914947 (далі - Договір), за умовами якого ТОВ «РІФ СІЧ» (продавець) зобов'язалось здійснити поставку нафтопродуктів, а ПрАТ «Агропромислова компанія» (покупець) зобов'язалось прийняти їх та оплатити.

Відповідно до п. 3.2. Договору, оплата за кожну партію товару здійснюється покупцем не пізніше 5 календарних днів від дати виникнення у покупця права власності на партію товару відповідно до п. 3.3. Договору. Згідно з п. 3.3. Договору право власності на партію товару переходить до покупця з дати поставки партії товару, яка зазначена в видаткових накладних та/або актах приймання-передачі.

Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця (п.3.4 Договору).

Відповідно до п. 6.1 договору він вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2016р., а у відношенні умов розрахунків та відповідальності до повного виконання сторонами обовязків за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивач за видатковими накладними № 250205 від 25.02.2016р., № 170303 від 17.03.2016р., № 40401 від 04.04.2016р., № 50406 від 05.04.2016р., № 220401 від 22.04.2016р., № 270405 від 27.04.2016р., № 280401 від 28.04.2016р., № 130502 від 13.05.2016р., № 40601 від 04.06.2016р. поставив відповідачу товар на загальну суму 2 520 997,18 гривень.

Факт поставки підтверджується самими видатковими накладними, які підписані обома сторонами, та товарно-транспортними накладними № 250205 від 25.02.2016р., № 170303 від 17.03.2016р., № 040401 від 04.04.2016р., № 50406 від 05.04.2016р., № 220401 від 22.04.2016р., № 280401 від 28.04.2016р., № 130502 від 13.05.2016р., № 040601 від 04.06.2016р. Відповідач, в свою чергу, договірних зобов'язань належним чином не виконав, оплату за отриманий товар здійснено частково на суму 2377224,50 грн. Несплаченою залишилась сума 143772,68 грн.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

27.09.2016р. на адресу ПрАТ «Агропромислова компанія» було направлено претензію № 1 з вимогою сплатити заборгованість на користь ТОВ «РІФ СІЧ».

Відповідач доказів належного виконання зобовязання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми не надав.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за договором купівлі продажу нафтопродуктів № 31914947 від 24.02.2016р. в розмірі 143772,68грн. підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 143772,68грн. боргу за поставлений товар є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 17923,30 грн. за видатковою накладною від 04.06.2016р. № 040601 за загальний період з 09.06.2016р. по 13.11.2016р.

Відповідно до вимог Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань № 543/96-ВР від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.1 договору сторони визначили, що у випадку порушення строків оплати, зазначених у п. 3.2 даного договору, відповідач сплачує постачальнику пеню в розмірі діючої подвійної ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за весь період заборгованості. Пеня нараховується позивачем за кожний день прострочки від суми невиконаного грошового зобовязання за весь період заборгованості.

Перевіривши розрахунок пені, суд вважає за необхідне, не змінюючи період нарахування пені, коригувати розрахунок в частині визначення розміру, а саме: за загальний період з 09.06.2016р. по 13.11.2016р. сума пені становить 17917,54 грн.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань в сумі 17923,30грн, підлягають частковому задоволенні в розмірі 17917,54 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 09.06.2016р. по 13.11.2016р. в розмірі 1712,00 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

З приписів розділу 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» вбачається, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд встановив, що розрахунок здійснено вірно, 3 % річних підлягають стягненню в сумі 1712,00 грн. за загальний період з 09.06.2016р. по 13.11.2016р. (з урахуванням здійснених відповідачем оплат).

Таким чином, до стягнення підлягає сума 1712,00 грн. 3% річних та сума 17917,54 грн. пені.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Агропромислова компанія (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Кірова, буд. 175, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю РІФ СІЧ (69002, м. Запоріжжя, вул. Крива бухта, буд. 102, ) суму 143 772 (сто сорок три тисячі сімсот сімдесят дві) грн. 68 коп. основного боргу, суму 17917 (сімнадцять тисяч девятсот сімнадцять) грн. 54 коп. пені, суму 1712 (одна сімсот дванадцять) грн. 00 коп. - 3% річних, суму 2451 (дві тисячі чотириста пятдесят одну) грн. 03 коп. витрат зі сплати судового збору. Видати наказ.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 26 січня 2017 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.