ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2017 року Справа № 904/5902/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Широбокова Л.П., Сизько І.А.

секретар судового засідання Абадей М.О.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №2605,2606 від 03.11.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №б/н від 01.08.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2016р. у справі №904/5902/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВВАТ", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 103500 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2016р. у справі №904/5902/16 (суддя Рудь І.А.) відмовлено в позові Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВВАТ" про стягнення пені в сумі 103500,00 грн. за період з 16.04.2015р. по 31.08.2015р. від вартості невиконаних відповідачем ремонтних робіт з капітального ремонту екскаватора на суму 150000,00 грн. за договором №ЦУПП-01/0001/15 від 05.01.2015р.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що з вимогами про стягнення з відповідача пені, нарахованої за період з 16.04.2015р. по 25.05.2015р. позивач звернувся до суду після закінчення перебігу терміну встановленого ст.258 Цивільного кодексу України, із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності позивач до суду не звертався, доказів пропущення строку позовної давності з поважних причин позивачем до матеріалів справи не надано. З огляду на встановлені обставини справи, наведені приписи законодавства та подану відповідачем заяву про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності, позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 29250,00 грн., нарахованої позивачем за період з 16.04.2015р. по 25.05.2015р. задоволенню не підлягають. Вимоги позивача про стягнення з ТОВ "ЮВВАТ" пені за період з 26.05.2015р. по 31.08.2015р. в сумі 74250,00 грн., господарський суд визнав безпідставними, оскільки на час нарахування пені у зазначеній сумі спірний договір припинив свою дію, у зв'язку з його розірванням позивачем в односторонньому порядку.

Позивач (ПАТ "Укрзалізниця" в особі філії "ЦУП" ПАТ "Укрзалізниця"), не погодившись з рішенням місцевого господарського суду подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржене рішення є невмотивованим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2016р. у справі №904/5902/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що у даній справі предметом спору є стягнення пені за договором про виконання робіт, де сторони передбачили термін виконання таких робіт з моменту отримання заявки до 01.03.2015р. Вказує, оскільки відповідач не виконав свого зобов'язання у строк, передбачений договором, відтак день порушення права позивача - 01.03.2015р. і з цієї дати протягом 6 місяців нараховані санкції відповідно до ст.232 Господарського кодексу України. З посиланням на норми ч.ч.2-3 ст.653, ч.4 ст.631, 599 Цивільного кодексу України, позивач вказує, що сам лише факт закінчення строку дії договору не може розцінюватися як підстава для звільнення боржника від відповідальності, зокрема, за несвоєчасне виконання зобов'язання щодо поставки. Отже, пеня у зв'язку з цим має стягуватися незалежно від закінчення терміну дії договору. Також наводить і правову позицію в постановах Верховного Суду України від 23.09.2015р. у справі №6-1206ц15 (2-2090), від 25.11.2014р. у справі №3-181гс14 (911/4235/13), де зазначено, що чинне законодавство не пов'язує закінчення строку дії договору з припиненням грошового зобов'язання боржника і не виключає його відповідальність за порушення строків розрахунків. Крім того вважає, що не відповідає дійсності твердження господарського суду про те, що докази на підтвердження складання та підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт сторонами до матеріалів справи не надано, бо до клопотання позивача від 21.09.2016р. додано та міститься в матеріалах справи копія акту виконаних робіт №1, затвердженого 23.05.2016р. Філією "ЦУП" ПАТ "Укрзалізниця", а оригінал даного акту надавався представником позивача для огляду в судовому засіданні 29.09.2016р.

Відповідач (ТОВ "ЮВВАТ") у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами позивача. Вказує, що в період з 15.04.2015р. по 18.05.2015р. з вини Замовника Виконавець не міг виконати роботи по електричній частині екскаватора, тому вважає, що при виконанні робіт позивачем порушено умови договору, що призвело до збільшення строку виконання ремонтних робіт. Крім того вказує на те, що позивачем не підтверджена база (сума), з якої позивач виходив, нараховуючи штрафні санкції, та не доведено, які саме роботи не були виконані та не зазначена вартість невиконаних робіт. Звертає увагу на те, що судом встановлено той факт, що Договір №ЦУВВ-01/000115 від 05.01.2015р. був достроково в односторонньому порядку розірваний за ініціативою позивача з 25.05.2015р., проте позивач не враховує наслідків цього. Вважає, що доводи позивача на те, що зобов'язання повинні виконуватися після закінчення дії договору до повного їх виконання, із посиланням на правові висновки Верховного Суду України, є безпідставними, так як в цих висновках зазначено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, але не зазначено, що виконавець повинен сплачувати штраф після розірвання договору, тим паче, що договір розірвано з ініціативи замовника.

В судових засіданнях представник позивача підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, а представник відповідача заперечував на задоволенні апеляційної скарги з підстав, наведених у його відзиві.

За результатами перегляду справи в судовому засіданні 30.01.2017р. Дніпропетровським апеляційним господарським судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, Державне підприємство "Управління промислових підприємств Укрзалізниці", правонаступником якого є ПАТ "Укрзалізниця" (Замовник) і Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮВВАТ" (Виконавець) уклали договір за №ЦУПП-01/0001/15 від 05.01.2015р., за яким Виконавець зобов'язався виконати Замовнику роботи зазначені в Специфікації, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи.

Найменування (номенклатура, асортимент) робіт: роботи з капітального ремонту екскаватора ЕКГ-5А (інв. №01) згідно Специфікації №1, яка являється невід'ємною частиною даного договору (п. 1.2.).

Відповідно до п. 5.1. договору Виконавець зобов'язався виконати роботи з капітального ремонту екскаватора ЕКГ-5 А в повному обсязі в термін 45 календарних днів з моменту отримання заявки від Замовника.

Місце виконання робіт: ВСП "Бехівське кар'єроуправління" ДП УПП УЗ, с. Сокорики, Коростенського р-ну, Житомирської області, вул. Вокзальна, 5.

Передбачено п. 5.3. і п. 5.4. договору, що роботи вважаються виконаними повністю після підписання акту прийому-передачі виконаних робіт Замовником, або уповноваженою ним особою. Прийом-передача виконаних робіт виконується на території Замовника.

Виконавець в присутності та за участю Замовника або уповноваженого ним представника виконують приймання відремонтованого екскаватора ЕКГ-5А, після цього сторони підписують акт прийому-передачі виконаних робіт.

Пунктом 10.1. договору встановлено, що він набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2015р. в частині виконання робіт згідно Специфікації №1.

05.01.2015р. Замовником було прийнято заявку на виконання капітального ремонту екскаватора ЕКГ-5 А на Бехівському кар'єроуправлінні.

Як вбачається з матеріалів справи роботи з капітального ремонту екскаватора у строк, визначений п. 5.1. договору, тобто до 19.02.2015р. виконані Замовником не були.

Листом від 26.02.2015р. №ЦУПП 8/666 позивач збільшив термін виконання ремонтних робіт по екскаватору ЕКГ-5А на Бехівському кар'єроуправлінні, визначивши кінцевим терміном виконання робіт - 01.03.2015р. та зазначив, що в порушення умов Договору станом на 25.02.2015р. виконання робіт складає 50% від загального об'єму.

Як вбачається з постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.12.2015р. у справі №904/4364/15 між ПАТ "Українська залізниця" та ТОВ "ЮВВАТ" вже розглядався спір, предметом якого було стягнення грошових коштів в сумі 209 842,50 грн., з яких 124192,50 пеня, 85650,00 грн. штраф, а позовні вимоги за цим позовом були мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору підряду від 05.01.2015р. №ЦУПП-01/0001/15, а саме порушенням строків виконання робіт з капітального ремонту екскаватора ЕКГ-5 А (інв. 01), згідно специфікації №1 до Договору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.12.2015р. було скасоване частково рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2015 року у справі №904/4364/15 та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з ТОВ "ЮВВАТ" на користь ПАТ "Українська залізниця" 34500,00 грн. пені, 15000,00 штраф.

Як зазначено в постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.12.2015р. у справі №904/4364/15, при розрахунку пені позивач виходив з вартості невиконаних робіт за Договором підряду від 05.01.2015р. №ЦУПП-01/0001/15 у сумі 150000,00 грн. станом на 01.03.2015р. З урахуванням встановлених у цій справі обставин, суд вважав за можливе при встановленні вартості несвоєчастно виконаних підрядних послатися на ОСОБА_3 №1 від 24.02.2015р., складений комісією ДП "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України", з яким погоджувався й відповідач, відповідно до якого вартість невиконаних робіт становить 150000,00 грн. З урахуванням визначеного позивачем періоду прострочення виконання зобов'язання (з 01.03.2015р. по 15.04.2015р, 46 днів), колегія суддів дійшла до висновку, що до стягнення підлягає пеняв розмірі 34500,00 грн.

У липні 2016 року позивач вдруге звернувся до місцевого господарського суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача пені у сумі 103500,00 грн.за період з 16.04.2015р. - 31.08.2015р.

Відтак причиною спору є питання наявності у відповідача невиконаних зобов'язань з оплати пені у зв'язку з простроченням виконання робіт за означеним вище договором підряду на ремонт екскаватор, які вже були предметом розгляду в іншій судовій справі, але за інший період прострочки.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює обов'язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обов'язок виконувати господарські зобов'язання належним чином покладено на суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин і ст. 193 Господарського кодексу України.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 846 Цивільного кодексу України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом ні у визначений п. 5.1. договору строк до 19.02.2015р., ні у подовжений сторонами строк до 01.03.2015р. ремонтні роботи екскаватора відповідачем не були виконані. Дана обставина підтверджується актом №1 від 24.02.2015р., складеним комісією ДП "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" про невиконання робіт по ремонту електричної частини екскаватора та листуванням сторін.

В листах №18/05 від 18.05.2015р. №40 від 25.05.2015р., №26/05 від 26.05.2015р., та №31/07/1 від 31.07.2015р. (а.с.83, 86-88 т.1) відповідач посилається на закінчені ремонтні роботи, окрім робіт з ремонту електричної частини екскаватору, які були неможливі з причини тимчасового демонтування позивачем 15.04.2015р. (тобто після 01.03.2015р.) силового кабелю на термін 10 календарних днів, але який не було повернуто у строк.

При цьому, з листа відповідача №31/07/1 від 31.07.2015р. вбачається, що повністю роботи з ремонту екскаватора були виконані після 18.05.2015р., про що відповідач повідомив позивача шляхом направлення 22.05.2015р. на адресу позивача акту приймання-передачі виконаних робіт.

13.08.2015р. комісією з представників сторін був складений ОСОБА_3 обстеження технічного стану екскаватора. За висновком комісії згідно укладеного договору роботи по Специфікації №1 були виконані в загальному обсязі на 95%. Цей акт містить зауваження до виконаних робіт.

ОСОБА_3 виконаних робіт на капітальний ремонт екскаватора ЕКГ-5А інв. №000001, згідно договору №ЦУПП-01/0001/15 від 05.01.2015р., був підписаний сторонами без зауважень і застережень та затверджений філією позивача лише 23.05.2016р. При цьому в акті також зазначено, що роботи по капітальному ремонту екскаватора були виконані із порушенням строків виконання робіт, визначених п. 5.1. договору.

Отже, наведені обставини свідчать про безспірне порушення відповідачем строків виконання робіт. Разом із цим матеріалами справи підтверджено, що зі сторони позивача мали місце дії (демонтаж силового електрокабелю), які спричинили затримки у виконання підрядних робіт, а обсяг виконаних робіт поступово змінювався (збільшувався) протягом спірного періоду в ході виконання робіт.

Відповідно до положень ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 3 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом у вигляді сплати неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

За визначенням ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З приписів ст. 230 Господарського кодексу України пеня є штрафною санкцією, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Сторонами у п. 7.2. договору погоджено, що у разі невиконання чи несвоєчасного виконання робіт Виконавець сплачує Замовнику пеню в розмірі 0,5% від вартості невиконаних робіт за кожен день прострочення.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, своїм листом від 13.05.2015р. №ЦУПП8/2460 (а.с. 84 т.1) позивач повідомив відповідача про одностороннє розірвання договору від 05.01.2015р. №ЦУПП-01/0001/15 з 25.05.2015р., а в подальшому також підтвердив свою відмову від подальшого виконання цього договору в листі від 14.07.2015р. за №ЦУПП-8/3133 (а.с. 85 т.1).

Згідно ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються в договорі підряду.

За приписами ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

За приписами ч. 3 ст. 849 Цивільного кодексу України, якщо під час виконання робіт стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України, замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Право позивача на одностороннє розірвання договору передбачено п. 6.2.1. Договору, за умовами якого Замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов'язань Виконавцем, повідомивши його про це письмово за 10 календарних днів.

Місцевий господарський суд враховуючи лист позивача №ЦУПП8/2460 від 13.05.2015р. про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку на підставі п.6.2.1. договору, визнав факт розірвання договору з 25.05.2015р. та вказав, що у зв'язку з цим нарахуванню підлягає пеня за період з 16.04.2015р. по 25.05.2015р.

Таким чином, позивач, користуючись наданим йому чинним законодавством та умовами договору правом, вчинив дію (правочин), яка була спрямована на припинення цивільних прав та обов'язків за вказаним договором підряду (ст. 202 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 653 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

За встановлених вище обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що правовим наслідком дій позивача, спрямованих на односторонню відмову від означеного договору підряду, є припинення його дії з 25.05.2015р.

Також в силу наведених приписів ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України, правовим наслідком односторонньої відмови позивача (замовника) від означеного договору підряду, є зокрема, обов'язок сплатити відповідачеві (підрядникові) плату за виконану частину роботи.

Надані до матеріалів справи докази свідчать, що за станом на 22.05.2015р. відповідач повідомляв позивача про виконання робіт, обсяг яких становив 95% від передбачених кошторисом до означеного договору підряду, а в подальшому за станом на 23.05.2016р. між сторонами був складений двосторонній акт, яким засвідчено 100% обсягу передбачених кошторисом робіт за договором підряду, але з порушенням обумовлених строків їх виконання.

Таким чином, одностороння відмова позивача від договору підряду та припинення цього договору з 25.05.2015р., відповідно до чинного законодавства, не звільняє його, як замовника, від здійснення оплати відповідачеві (підрядникові) за фактично виконані ним роботи.

Що стосується зобовязань відповідача зі сплати пені за прострочення виконання робіт за означеним договором підряду, то колегія суддів доходить висновку, що господарським судом правильно визначено, що нарахована позивачем пеня після 25.05.2015р. (після розірвання договору) не може бути стягнута з відповідача у зв'язку з припиненням дії цього договору, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору, зобов'язання сторін припиняються.

Відтак, оскільки з 25.05.2015р. договір підряду слід вважати розірваним, то у відповідача припиняється основне зобов'язання з подальшого виконання робіт, а отже, з 26.05.2015р. відповідач не може нести відповідальність за прострочення цих зобов'язань (того їх обсягу, який не був виконаний станом на 25.05.2015р.). Тобто у зв'язку з припиненням основного зобов'язання, з моменту його припинення не виникає додаткових зобов'язань, які є похідними.

Тому, за встановлених судом обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені в сумі 74250,00 грн. за період з 26.05.2015р. по 31.08.2015р. задоволенню не підлягають через їх безпідставність.

Наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи, зокрема й посилання на правові позиції в постановах Верховного Суду України від 23.09.2015р. у справі №6-1206ц15 (2-2090) та від 25.11.2014р. у справі №3-181гс14 (№911/4235/13), які приймались зі спорів, які не є подібними до правовідносин, які мають місце в даній справі, - не можуть слугувати підставою для скасування оскарженого у даній справі судового рішення.

Відносно позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 29250,00 грн., нарахованої за період з 16.04.2015р. по 25.05.2015р., колегія суддів погоджується з доводами позивача, що у зв'язку з розірванням дії договору підряду до моменту припинення дії договору у відповідача виникли зобов'язання зі сплати пені у такому розмірі, оскільки відповідач, посилаючись на поступове збільшення обсягу робіт (до 95% за станом на 18.05.2015р.) та відповідне зменшення бази для нарахування пені належних доказів щодо дійсних обсягів цих робіт на кожну дату в спірному періоді (в динаміці) - суду не надав.

Разом із цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 29250,00 грн., нарахованої за період з 16.04.2015р. по 25.05.2015р., оскільки виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду, про застосування наслідків якого відповідач відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України заявив до ухвалення судом рішення по суті спору.

Так, відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Встановивши, що позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення неустойки 08.07.2016р. (штемпель відділення поштового зв'язку на поштовому конверті), місцевий господарський суд правильно дійшов висновку про сплив строку позовної давності для стягнення пені, нарахованої з 16.04.2015р. по 08.07.2016р.

Згідно ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позивач не подав обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку позовної давності і у суду були відсутні підстави, відповідно до ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України, визнати поважними причини пропуску позовної давності, зроблена відповідачем заява про застосування наслідків спливу позовної давності є правомірною підставою для відмови позивачеві у позові про стягнення суми пені в сумі 29250,00 грн., нарахованої за період з 16.04.2015р. по 25.05.2015р.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржене рішення місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2016р. у справі №904/5902/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено 01.02.2017р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.А. Сизько