ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

23.01.2017р. Справа № 905/2844/16

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А.

розглянувши матеріали за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрелектромережбуд», Донецька область, м. Бахмут

про: відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2016р. у справі №905/2844/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Дон», м. Полтава

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрелектромережбуд», Донецька область, м. Бахмут

про: стягнення заборгованості у розмірі 331750,06 грн.

За участю представників сторін:

від позивача (стягувач): ОСОБА_1 за довіреністю від 30.06.2016р.;

від відповідача (заявник): не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 23.12.2015р. по справі № Рішенням господарського суду Донецької області від 07.12.2016р. по справі №905/2844/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Дон», м. Полтава до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрелектромережбуд», Донецька область, м. Бахмут про стягнення заборгованості у розмірі 331750,06 грн. основного боргу задоволені частково.

19.12.2016р. на виконання рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2016р. виданий відповідний наказ.

13.01.2017р. на адресу суду від відповідача по справі надійшла заява про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2016р. у справі №905/2844/16 строком на 12 (дванадцять) місяців.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.01.2017р. заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 23.01.2017р.

Представник відповідача (заявника) в судове засідання не зявився. Документів витребуваних ухвалою від 16.01.2017р. не надав.

Представник позивача (стягувача) у судовому засіданні заперечує проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2016р. у справі №905/2844/16. Через канцелярію суду надав заперечення від 23.01.2017р., в яких просить залишити без задоволення заяву про відстрочення виконання рішення на 12 (дванадцять) місяців.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив відсутність підстав для задоволення заяви про надання відстрочення виконання судового рішення, виходячи з наступного.

Згідно з п.1. ст. 121 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, може у виняткових випадках, відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п.7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Отже, виходячи із наведеного, законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Слід мати на увазі, що ГПК не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК.

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення заявник посилається виключно на важкий фінансовий стан, накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках підприємства, проведення антитерористичної операції (надалі АТО) у Донецькій області, що впливає на загальну економічну ситуацію в місті, можливість своєчасно виконувати зобовязання перед контрагентами, витрачання коштів на незаплановані випадки (поновлення зруйнованого майна, допомога в проведенні АТО).

Згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Однак наведені боржником підстави для відстрочення судового рішення не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для відстрочення виконання судового рішення, оскільки кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового стану свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб'єкта підприємницької діяльності, який уклав з ним договір.

Термін відстрочення виконання рішення строком на 12 (дванадцять) місяців, запропонований боржниками, не є обґрунтованим будь-якими певними обставинами, заявник не надав доказів на підтвердження доводів, що впродовж терміну відстрочення поліпшиться їхня господарська діяльність та фінансове становище.

При вирішенні заяви судом також враховується, що спір виник з вини боржника, наявність інфляційних процесів в економіці України негативно впливають на фінансовий стан стягувача який тривалий час не може отримати передбачену договором плату, боржником не подано доказів про відсутність коштів на його рахунках та майна, за рахунок якого можливо виконати судове рішення.

За змістом наведеної норми, розстрочення є правом, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Приймаючи до уваги викладене вище, а також враховуючи необхідність дотримання балансу інтересів сторін, зокрема, інфляційні процесі в економіці держави із знецінення грошових коштів, що підлягають стягненню на користь стягувача в даній справі впродовж запропонованого боржником значного строку відстрочення, суд відмовляє у задоволенні заяви.

Керуючись положеннями ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрелектромережбуд», Донецька область, м. Бахмут про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2016р. у справі №905/2844/16 відмовити.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т. 050-144-78-99