РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017Справа №910/21541/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське"

про стягнення збитків у сумі 13 792,00 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (відповідач) збитків у сумі 13792,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" на підставі договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0969788.941 від 27.07.2016 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу Toyota, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське" позивач просить стягнути з останнього збитки у розмірі 13792,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 порушено провадження по справі № 910/21541/16 та призначено її до розгляду на 20.12.2016.

09.12.2016 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла витребувана судом інформація.

09.12.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання, в якому позивач просить суд здійснювати розгляд справи 20.12.2016 за відсутності представника позивача. Також разом із вказаним клопотанням позивач надав документи до матеріалів справи.

В судове засідання 20.12.2016 представники сторін не з'явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 розгляд справи №910/21541/16 на підставі ст. 77 ГПК України відкладено на 17.01.2017.

06.01.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання, в якому позивач просить суд здійснювати розгляд справи, призначений на 17.01.2017 за відсутності представника позивача. Також разом із вказаним клопотанням позивач надав акт виконаних ремонтних робіт автомобіля Ford, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

12.01.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач частково заперечив позовні вимоги та зазначив, що ціна нової складової частини та вартості складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 9612,25 грн.

В судове засідання 17.01.2017 представники сторін не з'явились.

Враховуючи, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 17.01.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки № 724020 про дорожньо-транспортну пригоду, 04.08.2016 по вул. Соборна в с. Софіївська Борщагівка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Toyota, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та Ford, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу Toyota, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 п. 13.1. Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 04.08.2016, підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 31.08.2016 (справа №759/11316/16-п).

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент ДТП, на підставі договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №0969788 від 27.07.2016, укладеного з ТОВ "ЕЛКО Україна" (страхувальник) майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземного транспортного засобу Ford, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 були застраховані в позивача (строк дії договору з 02.08.2016 по 01.08.2017).

Відповідно до рахунку №165 від 16.08.2016 вартість відновлювального ремонту застрахованого у позивача транспортного засобу становить 14907,00 грн.

Згідно із страховим актом № 0889.206.16.01.01 від 26.09.2016 за вищевказаним страховим випадком позивачем визначено, що до виплати підлягає страхове відшкодування у розмірі 13792,00 грн.

Звітом №467 від 27.09.2016 про оцінку автомобіля Ford, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 визначено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Ford, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 14433,46 грн., матеріальний збиток, завданий власникові вказаного транспортного засобу складає 9989,33 грн.

Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 13792,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №21296 від 03.10.2016.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Toyota, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5303831, термін дії з 15.09.2015 по 14.09.2016).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом Toyota, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована у відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача збитків у сумі 13792,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №046.0969788.941 від 27.07.2016, внаслідок настання 04.08.2016 страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 13792,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №21296 від 03.10.2016.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Отже, на підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Позивач, виплативши страхове відшкодування страхувальнику (шляхом перерахування коштів на рахунок ремонтної організації), отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Toyota, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АЕ/5303831, обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, розмір страхового відшкодування, що підлягав сплаті за договором добровільного страхування наземного транспорту, визначався позивачем на підставі рахунку №165 від 16.08.2016 виданого ремонтною організацією.

Посилання відповідача на необхідність вирахування коефіцієнту фізичного зносу та здійснення оцінки завданої шкоди визнаються судом необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, стаття 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює правовідносини між відповідачем як страховиком та його застрахованою особою, а не між відповідачем як особою, зобов'язаною відшкодувати збитки за винну особу, та позивачем як особою, яка відшкодувала збитки постраждалій особі, що спростовує посилання відповідача на положення даної норми в обґрунтування своїх заперечень щодо необхідності визначення зносу пошкодженого транспортного засобу.

Як встановлено судом вище, правовідносини позивача - ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" і страхувальника - ТОВ "ЕЛКО Україна" виникли на підставі договору добровільного страхування, а тому вказані правовідносини не регулюються нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Закон України "Про страхування" не містить положень, які б покладали на страховика за договором добровільного страхування обов'язок здійснювати проведення суб'єктами оціночної діяльності оцінки заподіяної шкоди, завданої при ДТП транспортному засобу, та які б ставили необхідність відшкодування шкоди у залежність від проведення такої оцінки.

За таких обставин, позивач визначив розмір страхового відшкодування без вирахування коефіцієнта фізичного зносу, що узгоджується із умовами договору приписами Закону України "Про страхування".

Суд зазначає, що Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу. Звіт про оцінку транспортного засобу є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 15.04.2015 у справі №3-50гс15) та Вищого господарського суду України (постанови від 26.09.2016 у справі №910/26829/15, від 19.10.2016 у справі № 910/7108/16, від 10.08.2016 у справі №910/1187/16, від 14.09.2016 у справі № 910/3650/16.

Разом з тим, вартість ремонтних робіт автомобіля Ford, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 за рахунком №165 від 19.10.2016 (на підставі якого здійснено вирахування страхового відшкодування) у розмірі 14907,00 грн. підтверджена актом прийому-передачі виконаних робіт №102 від 19.10.2016.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у сумі страхового відшкодування в розмірі 13792,00 грн., тобто у межах фактичних затрат.

Враховуючи те, що згідно із положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про страхування", до позивача в межах фактичних затрат перейшло право вимоги до відповідача, оскільки матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на суму 13792,00 грн., суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення страхового відшкодування у межах фактичних затрат.

Згідно із ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Полісом №АЕ/5303831 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., франшиза за даним полісом - 0,00 грн.

Отже, до відшкодування підлягає сума у розмірі 13792,00 грн., яка заявлена позивачем.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" збитків у сумі 13792,00 грн., у зв'язку із чим, суд задовольняє позов повністю.

Судовий збір за розгляд справи у розмірі 1378,00 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (01033, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 38-Б; ідентифікаційний код 25186738) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (02160, м. Київ, проспект Соборності, будинок 19; ідентифікаційний код 30968986) збитки у сумі 13792,00 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 20.01.2017.

Суддя С.О. Турчин