РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2017Справа №910/22197/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО УКРАЇНА"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про відшкодування шкоди в розмірі 12 250 грн 34 коп.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Прохорова О.В., за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва надійшли позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО УКРАЇНА" (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в розмірі 12 250 грн 34 коп.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.12.2016 було порушено провадження у справі № 910/22197/16, розгляд справи призначено на 21.12.2016.

Судове засідання 21.12.2016 не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Нечая О.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.12.2016 було призначено розгляд справи на 18.01.2017.

18.01.2017 представником відповідача через відділ діловодства господарського суду міста Києва подано відзив на позовні заяву.

У судове засідання 18.01.2017 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 18.01.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2016 між ОСОБА_2 (далі - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" (далі - позивач) було укладено Договір страхування № 310510587.15 (далі - Договір), відповідно до якого позивачем були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля марки "Тойота", державний номерний знак НОМЕР_1.

11.02.2016 о 10 год. 40 хв. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2, в м. Києві, по вул. Ломоносова, 52/3, рухаючись заднім ходом не переконався в безпечності руху та здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_1, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.03.2016 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до Рахунку-фактури № СМУ00008579 від 14.04.2014, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження при вищезазначеній ДТП, складає 12 250,34 грн.

Позивачем було складено та підписано страховий акт № 139259 від 14.04.2016, згідно з яким пошкодження автомобіля марки «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_1, визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 12 250,34 грн.

На підставі сформованого страхового акту № 139259 від 14.04.2016 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 12 250,34 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 2818 від 18.04.2016 на суму 12 250,34 грн.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат (затрат) переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» (далі - відповідач), згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/3585679.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, на підставі вищезазначених норм та у зв'язку з укладенням Полісу № АЕ/3585679 відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2.

Враховуючи те, що цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння вищезазначеної ДТП було застраховано відповідачем, що підтверджується полісом № АЕ/3585679, відповідач згідно з статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" зобов'язаний в межах ліміту відповідальності виплатити страхове відшкодування позивачу.

Відповідач у своєму відзиві зазначає про безпідставність відшкодування відповідачем вартості робіт щодо захисту днища, консервування внутрішньої порожнини та інше в сумі 358,33 грн та вартість мийки в сумі 93,33 грн. На думку відповідача, витрати на дані роботи не пов'язані із ДТП та пошкодженням автомобіля.

Відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Саміт Моторз Україна» № СМУ00008579 від 14.04.2016 вартість ремонту автомобіля марки «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, з урахуванням обладнання, деталей, запасних частин та матеріалів, використаних в ході виконання ремонтних робіт та ПДВ (20%) складає 12 250,34 грн. Вказана сума і була перерахована позивачем на рахунок СТО в якості страхового відшкодування за Договором.

Судом також встановлено, що позивач направив на адресу відповідача заяву на виплату страхового відшкодування вих. № 087675 від 14.06.2016.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав вказану вище заяву, проте, в порушення приписів Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не здійснив власний розрахунок суми страхового відшкодування за вищевказаним страховим випадком та не виплатив позивачу страхове відшкодування. Доказів зворотного відповідачем суду не надано.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак вищевикладені доводи відповідача є необґрунтованими та до уваги суду не беруться.

Крім того, відповідач зазначає, що страхове відшкодування має бути зменшено на розмір франшизи, передбаченої полісом № АЕ/3585679.

Згідно з абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Полісом № АЕ/3585679 встановлено франшизу в розмірі 500,00 грн.

Позивачем не враховано франшизу, встановлену Полісом № АЕ/3585679, при визначенні розміру позовних вимог.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 12 250,34 грн підлягають частковому задоволенню в розмірі 11 750,34 грн (12 250,34 грн - виплачена позивачем сума страхового відшкодування, за мінусом франшизи - 500 грн, встановленої Полісом № АЕ/3585679).

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77; ідентифікаційний код: 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО УКРАЇНА" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33; ідентифікаційний код: 16285602) страхове відшкодування в розмірі 11 750 (одинадцять тисяч сімсот п'ятдесят) грн 34 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77; ідентифікаційний код: 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО УКРАЇНА" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33; ідентифікаційний код: 16285602) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн 76 коп.

Повне рішення складено 27.01.2017.

Суддя О.В. Нечай