УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23.01.2017Справа № 910/963/17

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс - Груп"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про відшкодування 165 849,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Груп» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом б/н від 20.01.17 (вх. № суду 963/17 від 19.01.2017) до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування збитків. Судом встановлено, що вказана позовна заява підлягає поверненню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою посадове становище якої не вказано.

У відповідності до вимог статті 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником.

Згідно п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що позовна заява підлягає поверненню, коли в позовній заяві відсутні відомості про прізвище та посаду керівника юридичної особи або до позовної заяви не додано належних документів в підтвердження повноважень особи, що підписала цю заяву як представник позивача в господарському суді (ч. ч. 3-6 ст. 28 ГПК України).

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Недодержання вимог статей 54 і 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України (п. 3.3. Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

З матеріалів позовної заяви б/н від 20.01.2017р. вбачається, що позивачем не додано жодних доказів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_1, який підписав позовну заяву, діяти від імені позивача в якості директора (протокол, наказ, тощо).

Крім того, позивачем не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів,відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

Позивачем до позовної заяви долучено опис вкладення в цінний лист від 19.01.2017р. та квитанцію поштового відділення від 19.01.2017р. Судом встановлено, що в наданій поштовій квитанції вказаний поштовий індекс 03150, проте, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 23.01.2017р., індекс місцезнаходження відповідача є 03680, як зазначено у доданому позивачем описі вкладення, тому суд приходить до висновку, що в наданій поштовій квитанції від 19.01.2017р. зазначено не вірний поштовий індекс відповідача, що ставить під сумнів направлення позовної заяви на вірну адресу.

Крім того, додана до позовної заяви поштова квитанція від 19.01.2017р. та опис поштового вкладення від 19.01.2017р. не можуть вважатися належними доказами, оскільки з них не можливо дійти достовірного висновку про відправлення відповідачеві саме тієї копії позовної заяви з додатками, які надано до Господарського суду м. Києва, так як, датою приймання поштою відправлення є 19.01.2017р., а позовна заява б/н виготовлена 20.01.2017р., про що свідчить друкований напис на арк. №1 в верхньому лівому боці позовної заяви.

За наведених обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу, що витребування додаткових доказів з ініціативи господарського суду, а не за клопотанням сторін, які з різних причин не можуть подати ті чи інші докази, не передбачено статтею 38 Господарського процесуального кодексу України, та суперечить принципу змагальності, закріпленому в пункті 4 частини 2 статті 129 Конституції України та статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до Господарського суду м. Києва з позовом.

Суддя Л.Г. Пукшин