Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Іменем України
Р І Ш Е Н Н Я
"26" січня 2017 року Справа № 927/67/17
Предмет спору: про стягнення 10 092 грн.
Представники сторін:
від позивача: ОСОБА_3 - представник, довіреність б/н від 16.01.2017;
відповідача : ОСОБА_4 начальник юридичного управління, довіреність №31-25-0.6-1035/2-17 від 13.01.2017;
від третьої особи: ОСОБА_5 головний спеціаліст юридичного відділу, довіреність б/н від 03.01.2017.
Суддя Фетисова І.А.
Позивачем подано позов про стягнення з відповідача заборгованості по договору № 4/4 від 15.11.2013 року в розмірі 10 092,00 грн.
В судове засідання 17.01.2017 р. з'явився представник позивача. Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, уповноважених представників у судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
До початку судового засідання через канцелярію суду від третьої особи надійшло клопотання б/н від 17.01.2017 про розгляд справи без участі представника третьої особи. Представник позивача не заперечував проти задоволення такого клопотання. Суд задовольнив клопотання третьої особи про розгляд справи без участі її уповноваженого представника.
Окрім того, до початку судового засідання через канцелярію суду від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі №12-13/13/201 від 13.01.2017, які судом прийнято та залучено до матеріалів справи.
До початку судового засідання через канцелярію суду від представника ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області надійшло клопотання №9-25-0.6-1274/2-17 від 16.01.2017 про застосування до даного позову позовної давності та у зв'язку з цим відмовити у задоволенні позову. Клопотання обґрунтовано тим, що відповідно до умов спірного договору між сторонами було підписано акт надання послуг №07 від 28.11.2013, який свідчить про те, що позивачем надано послуги в повному обсязі. Тобто, роботи було прийнято 28.11.2013, а загальна позовна давність становить три роки.
Суд відклав розгляд даного клопотання по суті до наступного судового засідання.
Окрім того, до початку судового засідання через канцелярію суду від ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області надійшло клопотання №9-25-0.6-1272/2-17 від 16.01.2017 про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням представника у іншому судовому засіданні, окрім того у даному клопотанні представником відповідача зазначено про не визнання позовних вимог у повному обсязі.
На підтвердження обставин викладених у даному клопотанні ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області додано копію доручення на представника та копіями повістки від 05.12.2016 Чернігівського районного суду Чернігівської області та копії ухвали Господарського суду Чернігівської області від 14.12.2016, як докази перебування представника в іншому судовому засіданні.
Представник позивача не заперечував проти задоволення такого клопотання.
Суд задовольнив клопотання про відкладення розгляду справи та з огляду на формування клопотання ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області вважає за необхідне витребувати у позивача та ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області докази правонаступництва відповідача по справі.
В судове засідання 26.01.2017 року зявилися уповноважені представники позивача, відповідача та третьої особи.
Представником позивача було подано заперечення б/н від 26.01.2017 на клопотання відповідача щодо застосування позовної давності, в якому представник позивача просить відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Дані заперечення обґрунтовані тим, що відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України та Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.
Вказані заперечення судом прийнято та залучено до матеріалів справи.
Представником відповідача було подано заперечення по справі б/н від 26.01.2017 разом з додатками, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зважаючи, що позивачем не обґрунтовано подання позову саме до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, встановлення спірним договором порядку розрахунку за надані послуги лише при наявному бюджетному фінансуванні, яке з моменту виконанням позивачем робіт і по теперішній час відсутні та поданням позивачем позову після спливу строку позовних вимог.
Вказані заперечення судом прийнято та залучено до матеріалів справи.
Представником третьої особи було подано письмові пояснення на позовну заяву №12-13/26/385 від 25.01.2017, в яких зазначено про відсутність поважних причин у позивача для пропуску строків позовної давності.
Вказані письмові пояснення судом прийнято та залучено до матеріалів справи.
Представник позивача виклав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.
Представник третьої особи надав пояснення по суті спору.
Розглянувши подані матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, заслухавши представників позивача, відповідача та третьої особи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру постановлено реорганізувати територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2. Згідно додатку 2 Перелік територіальних органів Держземагентства, які реорганізуються під колонкою Найменування територіального органу Держгеокадастру, який утворюється значиться ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Чернігівській області, а в колонці Найменування територіального органу Держземагентства, який реорганізується - ОСОБА_1 управління Держземагентства у Чернігівській області.
Окрім того, з поданих позивачем документів, а саме наказу Державного агентства земельних ресурсів України №11 від 28.01.2016 Про затвердження передавального акта Головного управління Держземагенства у Чернігівській області та додатків до нього вбачаються про передачу первинної бухгалтерської документації від Головного управління Держземагенства у Чернігівській області до Головного управління Держгеокадастру у Чернівській області.
А тому, враховуючи приписи ст. 25 ГПК України, судом замінено відповідача з Головного управління Держземагенства у Чернігівській області на правонаступника ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у у Чернігівській області.
Судом встановлено, що 15.11.2013 року сторонами укладено договір № 4/4, згідно п. 1.1 якого виконавець (позивач) зобовязується у 2013 році надати замовнику (відповідачу) послуги, а замовник прийняти і оплатити такі послуги.
Відповідно до п. 1.2. найменування послуг: 71.12.3 послуги геологічні, геофізичні та повязані з ними вишукувальні та консультаційні послуги (71.12.35 послуги картографічні (створення цифрових карт))), Лот 4 створення цифрової векторної карти по Борзнянському району, методом векторизації сканованих зображень топографічних карт масштабу 1:10 000 та (або) видавничих оригіналів карт (рельєф).
Пунктом 3.1. визначено ціну договору 10 092,00 грн. у відповідності з протоколом узгодження договірної ціни (додаток 2 до договору) та кошторисом (додаток 3 до договору).
Розрахунки по договору здійснюються на підставі ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України та наявного бюджетного фінансування. Оплата по договору здійснюється після передачі виконаних послуг замовнику та підписання сторонами акту приймання передачі (п. 4.1-4.2 договору).
Згідно п. 5.2 договору результати наданих послуг виконавець оформлює, відповідно до вимог зазначених в технічному завданні (додаток 1 до договору) та надає замовнику акти наданих послуг та цифрові векторні карти, отримані шляхом векторизації сканованих зображень матеріалів. Форма акта наданих послуг затверджена додатком 5 до договору. Складання актів наданих послуг здійснюється відповідно до технічного завдання. ( додаток 1 до договору).
Виконавець може надати замовнику акти наданих послуг за фактично надані послуги до 05 числа місяця наступного за звітним, останній акт до 01 грудня 2013 р. Замовник протягом 3 робочих днів з дня одержання акту наданих послуг, зобовязаний направити виконавцеві підписаний акт наданих послуг або мотивовану відмову від прийняття наданих послуг. Послуги, які зазначаються в акті наданих послуг та надаються за умовами договору, вважаються виконаними з моменту підписання сторонами актів наданих послуг, що є підставою для здійснення розрахунків ( п. 5.3, 5.4, 5.9 договору) .
Таким чином, суд приходить до висновку, що оплату послуг за умовами договору, сторони повязують з подією, а саме фактом підписання акту наданих послуг.
Згідно п 6.3.1 договору виконавець зобовязаний забезпечити надання послуг у строки, встановлені договором, а згідно п. 6.1.1 договору замовник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість наданих послуг.
Додатком 4 до договору також затверджений календарний план на послуги із створення цифрової векторної карти по Борзнянському району, методом векторизації сканованих зображень топографічних карт масштабу 1:10 000 та (або) видавничих оригіналів карт (рельєф).
28.11.2013 року сторони підписали та скріпили печатками акт надання послуг за договором від 15.11.2013 року № 4/4. Згідно акту позивачем були надані послуги на суму 10 092,00 грн.
Згідно накладної від 28 листопада 2013 року виконавець здав документацію по наданим послугам, а замовник її отримав. Накладна підписана обома сторонами.
Замовник не має претензій до наданих Виконавцем послуг, послуги прийняв, однак на момент розгляду справи послуги відповідачем не оплачені.
Таким чином, момент підписання 28.11.2013 року є подією в наслідок якого, відповідач мав оплатити 29.11.2013 року послуги позивача, в звязку з чим прострочку відповідача у виконанні грошового зобовязання слід відлічувати з 30.11.2013 року.
З письмових пояснень третьої особи вбачається, що 29.11.2013 року відповідачем було вчинено дії по реєстрації бюджетних зобовязань від 28.11.2013 року №99, до яких включено договір №4/4 від 15.11.2013 року .
Наведені обставини та дії відповідача свідчать про обізнаність відповідача про порядок та строки виконання грошового обовязку саме після підписання акту прийняття послуг позивача.
В свою чергу позивачем було направлено Головному управлінню Держземагенства у Чернігівській області та Головному управлінню державної казначейської служби України у Чернігівській області повторну вимогу про сплату боргу №9-7/172 від 03.06.2014, яку останніми було отримано 05.06.2014, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Окрім того, у судовому засіданні представник відповідача підтвердив факт отримання визначених у Договорі послуг та відсутність будь-яких заперечень щодо якості таких послуг.
При цьому, відповідач 17.01.2017 р. подав до суду клопотання з проханням відмовити в задоволенні позову з урахуванням строку позовної давності.
Так, відповідач вказує на те, що між сторонами, на виконання умов договору, 28.11.2013 р. було підписано акт надання послуг № 7, який свідчить про те, що виконавцем були надані послуги в повному обсязі, а замовником були прийняті в повному обсязі. Відповідач також зазначає, що враховуючи трирічний строку позовної давності, позивач здійснив пропуск такого строку при зверненні за захистом порушеного права до суду.
Приписами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 903 ЦКУ визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Приписами цивільного кодексу України та постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» встановлено наступне.
Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3Господарського кодексу України, далі - ГК України).
Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного.
Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).
У ЦК України встановлено як загальну, тривалістю у три роки (стаття 257), так і спеціальну позовну давність (стаття 258), скорочену або більш тривалу порівняно із загальною. Спеціальна позовна давність підлягає застосуванню лише у випадках, прямо передбачених законом.
Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. В частинах 1 та 5 статті 261 ЦК України вказано, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.
З урахуванням положення частини четвертої статті 51 ГПК днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).
За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.
Так, матеріалами справи підтверджується наявність зазначеної у позовній заяві заборгованості відповідача. Таким чином, надавши послуги, позивач вчинив належні дії, а відповідач, в свою чергу, прийняв такі послуги, але не здійснив їх оплату, чим порушив умови договору № 65 від 22.10.2016 р. та, відповідно, права позивача.
При цьому, позивач подав позовну заяву до суду 29.12.2016 р., про що свідчить штемпеля підприємства звязку на конверті, вкладенням до якого була позовна заява та додатки до неї.
Натомість, відповідно до норм ст. 264 Цивільного кодексу України встановлено, що Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Окрім того, п. 4.4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів встановлено, зокрема, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір;
В свою чергу в матеріалах справи наявна копія акту звірки взаєморозрахунків позивача та Головного управління Держземагенства у Чернігівській області за період з 01.10.2013 по 08.09.2014 підписаний головним бухгалтером позивача та заступником начальника Головного управління Держземагенства у Чернігівській області ОСОБА_6 та головним бухгалтером ГУ ОСОБА_7.
На запитання суду щодо наявності повноважень у ОСОБА_6 на підписання такого акту, представник відповідача зазначив, що вказана особа дійсно мала повноваження на підписання акту звіряння взаєморозрахунків, а отже і визнання заборгованості за головним управлінням.
Отже, у звязку з підписанням сторонами акту звіряння взаєморозрахунків відбулося переривання строку позовної давності, новий строк позовної давності починає обчислюватися з 09.09.2014, а тому заява про застосування строку позовної давності визнається судом необґрунтованою й судом відмовлено відповідачу у задоволені такої заяви.
Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідач доказів повної оплати суду отриманих послуг не надав та заперечив заявлений позов, в звязку з чим суд зазначає наступне:
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов'язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Частина 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.
Окрім того, статтею 1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального право відношення, від його виконання належним чином.
Таким чином, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати підрядних робіт.
Аналогічна правова позиція наведена в Постановах Вищого господарського суду №914/1760/13 від 13.11.2013р., №913/851/13 від 05.08.2013р., рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р..
Також, в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446 вказується на те, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на черговий рік, не виправдовує бездіяльність установи яка фінансується з державного бюджету, і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.
При цьому, судом береться до уваги п.1.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013, в якому Вищий господарський суд України зазначив, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).
Слід зазначити, що кредиторська заборгованість була передана відповідачу за розподільчим балансом, існує на теперішній час, зареєстрована в казначейській службі, а тому заперечення відповідача та третьої особи судом визнаються не обґрунтованими .
Відповідно до вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, зобовязання повинні виконуватись належним чином в установлений строк.
Оскільки відповідач, в порушення ст. 525,526,615 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобовязання по оплаті своєчасно не виконав, заявлений позов підлягає задоволенню, судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача з огляду на приписи ст.49 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 525,526,615, 901,903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 22, 27, 25, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд
2. Позов задовольнити повністю.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Повне рішення підписано 26.01.2017 року
Суддя І.А.Фетисова