РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017Справа №910/19731/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", м. Київ

до відповідача-1 Приватного підприємства "Моноліт Фудз", м. Київ

до відповідача-2 Приватного підприємства "Імпексагро", м. Київ

про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 249 933,03 грн.

Суддя Комарова О.С.

Представники сторін:

від позивача Пісний А.В. (представник за довіреністю)

від відповідача-1 не з'явились

від відповідача-2 не з'явились

В судовому засіданні 17 січня 2017 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик", 28 жовтня 2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 3/10615 від 27.10.2016 року до відповідача-1, Приватного підприємства "Моноліт Фудз", відповідача-2, Приватного підприємства "Імпексагро", про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 249 933,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач-2 в порушення умов кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року, з урахуванням договору про заміну позичальника (переведення боргу) № 33-47/1-08-ПБ від 16.07.2013 року своєчасно не виконав зобов'язання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами за період з листопада 2015 року по лютий 2016 року, виконання яких забезпечене договором поруки № 33-47/1-08/04 від 09.03.2016 року, у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду для захисту свого порушеного права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 року порушено провадження у справі № 910/19731/16 та призначено розгляд справи на 29.11.2016 року.

Судове засідання 29.11.2016 року не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Комарової О.С. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 року розгляд справи призначено на 13.12.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2016 року судом, за клопотанням представника позивача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, розгляд справи відкладено на 17.01.2017 року.

В судовому засіданні 17.01.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті спору.

Представники відповідачів-1, 2 у судове засідання 17.01.2017 року не з'явилися, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконали, про причини неявки до суду не повідомили, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Разом з цим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик", правонаступником якого є позивач (надалі - кредитор) та Приватним підприємством «Екстра Грейд» (надалі - позичальник) було укладено кредитний договір № 33-47/1-08 (надалі - кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого, кредитор надає позичальнику кредит в сумі 1 000 000,00 євро, що за курсом НБУ станом на 28.08.2008 року становить 7 155 645 грн. терміном погашення до 01 листопада 2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, відсоткова ставка за користування кредитом, наданим на умовах цього договору, встановлюється в розмірі 14,5% річних.

В пункті 4.1. кредитного договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору відсотки із розрахунку відсоткової ставки згідно п. 1.2. цього договору.

За умовами п. 4.2. кредитного договору, відсотки за користування кредитом розраховуються щомісячно за поточний календарний місяць з урахуванням фактичною періоду користування кредитом на фактичну суму заборгованості із врахуванням фактичної кількості днів у році (методом "факт/факт"). При розрахунках враховується перший день видачі кредиту і не враховується день повернення кредиту.

Пунктом 4.3. кредитного договору встановлено, що нараховані відсотки позичальник сплачує у валюті заборгованості за кредитом, наданим згідно договору, щомісяця не пізніше останнього банківського дня місяця. Остання сплата відсотків здійснюється разом з остаточним погашенням заборгованості по кредиту.

16 липня 2013 року між Приватним підприємством «Екстра Грейд» (надалі - первісний позичальник), Приватним підприємством "Імпексагро" (надалі - новий позичальник) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (надалі - кредитор) було укладено договір про заміну позичальника (переведення боргу) № 33-47/1-08-ПБ, відповідно до п. 1.1. якого, первісний позичальник передає, а новий позичальник приймає на себе зобов'язання первісного позичальника перед кредитором щодо повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, штрафів, пені, збитків та інших платежів за кредитним договором №33-47/1-08 від 28 серпня 2008 року та додатковими договорами до нього, надалі за текстом - кредитний договір. На момент підписання цього договору розмір основного зобов'язання (сума кредиту) становить 1 027 000,00 євро та в сумі 2 595 000,00 грн., заборгованість за процентами становить 16 143,60 євро та в сумі 79 982,88 грн. (далі за текстом - борг). Початкова сума кредиту за кредитним договором №33-47/1-08 від 28 серпня 2008 року становила 1 110 000,00 євро та в сумі 3 400 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.5. договору, протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня укладення цього договору первісний позичальник зобов'язаний передати новому позичальнику за актом приймання-передачі кредитний договір № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року (з усіма додатками та додатковими договорами до нього).

29.07.2013 року на підставі акту прийому-передачі документів Приватне підприємство «Екстра Грейд», як первісний позичальник, передало, а Приватне підприємство "Імпексагро", як новий позичальник, прийняло кредитний договір № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року (з усіма додатками та додатковими договорами до нього).

В подальшому, договором № 34 від 30.04.2015 року про внесення змін до кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року внесено зміни до кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року та викладено пункт 1.1. кредитного договору редакції, банк відкриває позичальнику відкличну відновлювану мультивалютну кредитну лінію з лімітом кредитування у сумі: 1 012 000,00 євро; 3 256 000,00 грн., терміном повернення до 29 квітня 2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Договором № 35 від 19.06.2015 року про внесення змін до кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року внесено зміни до кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року та викладено пункт 1.2. кредитного договору редакції, відсоткова ставка за користування кредитними коштами,наданими на умовах цього договору встановлюється: за кредитними коштами в євро - в розмірі 12,75 % річних по 30 червня 2015 року, а починаючи з 01 липня 2015 року - в розмірі 13% річних; за кредитними коштами в гривні - в розмірі 27 % річних по 30 червня 2015 року, а починаючи з 01 липня 2015 року - в розмір30% річних.

При цьому, в пункті 2 договором № 36 від 29.02.2016 року про внесення змін до кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року внесено зміни до кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року встановлено, що позичальник зобов'язаний сплатити проценти за кредитом в євро та в національній валюті за (листопад-грудень) 2015 року та за січень 2016 року - до 31.03.2016 року. Проценти нараховані за звітні місяці, що не вказані вище сплачуються позичальником у встановленому кредитним договором порядку - щомісяця, в термін не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем їх нарахування; остання сплата відсотків здійснюється одночасно з повним погашенням кредиту.

Для забезпечення виконання кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року, 09.03.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (надалі - банк), Приватним підприємством "Імпексагро" (надалі - позичальник) та Приватним підприємством "Моноліт Фудз" (надалі -поручитель) було укладено договір поруки № 33-47/1-08/04 (надалі - договір поруки), відповідно до п. 1.1 якого, поручитель зобов'язується перед банком нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань перед банком в сумі 289 933,03 грн. по погашенню - сплаті процентів за кредитом в національній валюті за: листопад-грудень) 2015; (січень-лютий) 2016 в термін до 31.03.2016, відповідно до кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року зі змінами та доповненнями до нього (далі - «кредитний договір») в сумі 982 000,00 євро та 3 090 428,13 грн., укладеного між банком та позичальником кінцевим терміном погашення 29 квітня 2016 року, належних за користування кредитом процентів з розрахунку: 13% річних (в євро); 30% річних (в гривні).

Позивач зазначає, що в період з 09.03.2016 року по 06.05.2016 року відповідач-1 частково сплатив заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами в сумі 40 000,00 грн.

Внаслідок несплати відповідачем-2 договірних зобов'язань в частині непогашення відсотків за користування кредитними коштами, 12.05.2016 року позивач звернувся до відповідача-1 з повідомленням № 47/8/1565 від 11.05.2016 року про порушення зобов'язань за кредитним договором № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року в частині сплати відсотків за кредитом в розмірі 249 933,03 грн. (копія міститься в матеріалах справи).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачі-1, 2 в порушення умов кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року та договору поруки № 33-47/1-08/04 від 09.03.2016 року допустили прострочення виконання договірних зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим у відповідачів-1, 2 наявна заборгованість перед позивачем в сумі 249 933,03 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ст.20 Цивільного кодексу України).

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

При цьому, слід наголосити, що способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Так, відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною першою статті 509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з відповідними приписами ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 року №234 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "КБ "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 року №463 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "КБ "Хрещатик" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенка І.І. строком на 1 місяць з 05 квітня 2016 року по 04 травня 2016 року (включно).

Згідно із зазначеним рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ "КБ "Хрещатик" запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 1 місяць з 05 квітня 2016 до 04 травня 2016 (включно).

Рішенням № 560 від 21.04.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Хрещатик" продовжене з 05 травня 2016 року до 04 червня 2016 року включно.

Окрім того, відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 року № 46-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 913 від 03.06.2016 року про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Хрещатик" з 06.06.2016 року по 05.06.2018 року включно та делеговано повноваження ліквідатора уповноваженій особі Фонду Костенко І.І. строком на 2 роки з 06.06.2016 року по 05.06.2018 року включно.

Зазначена інформація також відображена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua) та Національного банку України (http://www.bank.gov.ua).

Як вже було встановлено судом, 28 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик", правонаступником якого є позивач (надалі - кредитор) та Приватним підприємством «Екстра Грейд» (надалі - позичальник) було укладено кредитний договір № 33-47/1-08 (надалі - кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого, кредитор надає позичальнику кредит в сумі 1 000 000,00 євро, що за курсом НБУ станом на 28.08.2008 року становить 7 155 645 грн. терміном погашення до 01 листопада 2008 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

16 липня 2013 року між Приватним підприємством «Екстра Грейд» (надалі - первісний позичальник), Приватним підприємством "Імпексагро" (надалі - новий позичальник) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (надалі - кредитор) було укладено договір про заміну позичальника (переведення боргу) № 33-47/1-08-ПБ, відповідно до п. 1.1. якого, первісний позичальник передає, а новий позичальник приймає на себе зобов'язання первісного позичальника перед кредитором щодо повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, штрафів, пені, збитків та інших платежів за кредитним договором №33-47/1-08 від 28 серпня 2008 року та додатковими договорами до нього, надалі за текстом - кредитний договір. На момент підписання цього договору розмір основного зобов'язання (сума кредиту) становить 1 027 000,00 євро та в сумі 2 595 000,00 грн., заборгованість за процентами становить 16 143,60 євро та в сумі 79 982,88 грн. (далі за текстом - борг). Початкова сума кредиту за кредитним договором №33-47/1-08 від 28 серпня 2008 року становила 1 110 000,00 євро та в сумі 3 400 000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Частиною 1 ст. 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором № 34 від 30.04.2015 року про внесення змін до кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року внесено зміни до кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року та викладено пункт 1.1. кредитного договору редакції, банк відкриває позичальнику відкличну відновлювану мультивалютну кредитну лінію з лімітом кредитування у сумі: 1 012 000,00 євро; 3 256 000,00 грн., терміном повернення до 29 квітня 2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Також, договором № 35 від 19.06.2015 року про внесення змін до кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року внесено зміни до кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року та викладено пункт 1.2. кредитного договору редакції, відсоткова ставка за користування кредитними коштами,наданими на умовах цього договору встановлюється: за кредитними коштами в євро - в розмірі 12,75 % річних по 30 червня 2015 року, а починаючи з 01 липня 2015 року - в розмірі 13% річних; за кредитними коштами в гривні - в розмірі 27 % річних по 30 червня 2015 року, а починаючи з 01 липня 2015 року - в розмір30% річних.

При цьому, в пункті 2 договором № 36 від 29.02.2016 року про внесення змін до кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року внесено зміни до кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року встановлено, що позичальник зобов'язаний сплатити проценти за кредитом в євро та в національній валюті за (листопад-грудень) 2015 року та за січень 2016 року - до 31.03.2016 року. Проценти нараховані за звітні місяці, що не вказані вище сплачуються позичальником у встановленому кредитним договором порядку - щомісяця, в термін не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем їх нарахування; остання сплата відсотків здійснюється одночасно з повним погашенням кредиту.

Крім того, для забезпечення виконання кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року, 09.03.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (надалі - банк), Приватним підприємством "Імпексагро" (надалі - позичальник) та Приватним підприємством "Моноліт Фудз" (надалі -поручитель) було укладено договір поруки № 33-47/1-08/04 (надалі - договір поруки), відповідно до п. 1.1 якого, поручитель зобов'язується перед банком нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань перед банком в сумі 289 933,03 грн. по погашенню - сплаті процентів за кредитом в національній валюті за: листопад-грудень) 2015; (січень-лютий) 2016 в термін до 31.03.2016, відповідно до кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року зі змінами та доповненнями до нього (далі - «кредитний договір») в сумі 982 000,00 євро та 3 090 428,13 грн., укладеного між банком та позичальником кінцевим терміном погашення 29 квітня 2016 року, належних за користування кредитом процентів з розрахунку: 13% річних (в євро); 30% річних (в гривні).

Відповідно до вимог ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Положеннями ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як стверджує позивач, в період з 09.03.2016 року по 06.05.2016 року відповідач-1 частково сплатив заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами в сумі 40 000,00 грн.

Внаслідок несплати відповідачем-2 договірних зобов'язань в частині непогашення відсотків за користування кредитними коштами, 12.05.2016 року позивач звернувся до відповідача-1 з повідомленням № 47/8/1565 від 11.05.2016 року про порушення зобов'язань за кредитним договором № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року в частині сплати відсотків за кредитом в розмірі 249 933,03 грн. (копія міститься в матеріалах справи).

Так, позивач вказує, що відповідачами-1, 2 були порушені зобов'язання за кредитним договором № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року та за договором поруки № 33-47/1-08/04 від 09.03.2016 року в частині своєчасного погашення заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами в сумі 249 933,03 грн.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження погашення відповідачами-1, 2 Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Хрещатик" заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами в сумі 249 933,03 грн.

Отже, відповідно до вищезазначеного, суд дійшов висновку, що відповідачі-1, 2, в порушення вищенаведених норм Цивільного кодексу України, умов кредитного договору № 33-47/1-08 від 28.08.2008 року та договору поруки № 33-47/1-08/04 від 09.03.2016 року, не сплатили відсотки за користування кредитними коштами в сумі 249 933,03 грн., тобто не виконали свої зобов'язання належним чином.

За умовами ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Як встановлено судом, відповідачі не скористалися наданими їм ст. 22 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного разу не з'явились у судові засідання, про дату і місце проведення яких були повідомлені належним чином, доказів на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у них обов'язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надали.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів-1, 2 солідарно заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами в сумі 249 933,03 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів-1, 2 в рівних долях.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Приватного підприємства "Моноліт Фудз" (; адреса: 03026, м. Київ. вул. Червонопрапорна, 169) та Приватного підприємства "Імпексагро" (; адреса: 18007, м. Черкаси, вул. Гоголя, 137, оф. 20) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" (; адреса: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 8-А) заборгованості по сплаті відсотків за період з листопада 2015 року по лютий 2016 року - 249 933,03 грн. (двісті сорок дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять три гривні 03 копійки). Видати наказ.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Моноліт Фудз" (; адреса: 03026, м. Київ. вул. Червонопрапорна, 169) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" (; адреса: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 8-А) судовий збір - 1874,50 грн. (одна тисяча вісімсот сімдесят чотири гривні 50 копійок). Видати наказ.

4. Стягнути з Приватного підприємства "Імпексагро" (; адреса: 18007, м. Черкаси, вул. Гоголя, 137, оф. 20) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" (; адреса: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 8-А) судовий збір - 1874,50 грн. (одна тисяча вісімсот сімдесят чотири гривні 50 копійок). Видати наказ.

5. Копію рішення надіслати відповідачам-1, 2 у справі №910/19731/16.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 23.01.2017 року.

Суддя О.С. Комарова