ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р. Справа № 911/4751/15

Господарський суд Київської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Щоткін О.В., судді: Бабкіна В.М., Христенко О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Прокурора Києво-Святошинського району Київської області

до: 1. Києво-Святошинської районної ради Київської області

2. Селянського (фермерського) господарства Мрія,

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1. Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції

2. ОСОБА_1

3. ОСОБА_2

4. ОСОБА_3

5. ОСОБА_4

6. ОСОБА_5

про визнання незаконним та скасування рішення в частині, визнання недійсним акту на право постійного користування землею

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору

Товариства з обмеженою відповідальністю Зелена аквахвиля

до: 1. Києво-Святошинської районної ради Київської області

2. Селянського (фермерського) господарства Мрія

про визнання незаконним та скасування рішення в частині, визнання недійсним акту на право постійного користування землею

за участю представників сторін:

прокурор Підяш О.С., службове посвідчення № 028911 видане 17.09.2014;

відповідач 1 не зявився;

відповідач 2 1) ОСОБА_6, предст. за дов. від 10.01.2017;

2) ОСОБА_7, предст. за дов. від 10.01.2017;

третя особа 1 не зявився;

третя особа 2 не зявився;

третя особа 3 не зявився;

третя особа 4 не зявився;

третя особа 5 не зявився;

третя особа 6 ОСОБА_7, особисто;

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8, предст. за дов. від 05.01.2017;

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернувся прокурор Києво-Святошинського району Київської області (прокурор) до Києво-Святошинської районної ради Київської області (відповідач-1) та Селянського (фермерського) господарства Мрія (відповідач-2), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення в частині, визнання недійсним акту на право постійного користування землею; та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю Зелена аквахвиля до Києво-Святошинської районної ради Київської області і Селянського (фермерського) господарства Мрія про визнання незаконним та скасування рішення в частині, визнання недійсним акту на право постійного користування землею.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що оспорюване рішення Районної ради прийняте з порушенням статей 19,78,79 Земельного кодексу України від 18.12.1990 та статей 4,85,87-89 Водного кодексу України, оскільки на момент прийняття цього рішення на земельній ділянці знаходився водний обєкт. А тому прокурор вважає, що рішенням Ради і виданим на його підставі Державним актом на право постійного користування землею порушено інтереси держави на землі водного фонду, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель.

Києво-Святошинська районна рада Київської області проти позову прокурора, який аргументований посиланням на норми законодавства, що регулює порядок надання земель водного фонду, заперечувала, оскільки земельна ділянка оскаржуваним рішенням вилучалась у попереднього користувача і передавалась новому без зміни цільового призначення для ведення селянського (фермерського) господарства як земля сільськогосподарського призначення за нормами Земельного кодексу України, що рішення прийняте в межах повноважень районної ради, визначених частиною четвертою статті 31 Земельного кодексу України (в редакції 1992 року).

Селянське (фермерське) господарство Мрія проти позову прокурора заперечує з посиланням на те, що при прийнятті рішення Києво-Святошинської районної ради Київської області від 16.02.1999 №5-58 та видачі на його підставі Державного акту норми діючого законодавства не були порушені, оскільки земельна ділянка у 1992 надавалась попередньому голові ФГ Мрія ОСОБА_9 для організації селянського (фермерського) господарства, на цій ділянці до 1994 року проводились гірничі роботи без вилучення у постійного користувача і після рекультивації відновлена земельна ділянка площею 27,4га передана фермеру ОСОБА_9, що водний обєкт утворився в результаті проведення рекультивації земель, порушених при видобутку корисних копалин.

Товариство з обмеженою відповідальністю Зелена аквахвиля, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, також звернулась до суду з позовом до Києво-Святошинської районної ради Київської області і Селянського (фермерського) господарства Мрія про скасування рішення пятої сесії 23 скликання Києво-Святошинської районної ради Київської області від 16.02.1999 №5-58 в частині надання ОСОБА_2 в постійне користування земельної ділянки площею 50,0га та визнання недійсним Державного акту серії ІІІ-КВ №018998 від 10.09.2001, виданого ОСОБА_2 на право постійного користування землею для ведення селянського фермерського господарства (т. 1 арк.с. 213-216, т.2 арк.с. 76-80).

Товариство з обмеженою відповідальністю Зелена аквахвиля (далі - ТОВ Зелена аквахвиля) вважає, що зазначені рішення та Державний акт порушують права товариства на вільний доступ до водного обєкту, який знаходиться на спірній земельній ділянці і який по договору оренди №105 від 16.04.2013 між Києво-Святошинською районною державною адміністрацією і ТОВ Зелена аквахвиля переданий останньому в оренду, а також позбавляють товариство можливості отримати для обслуговування водойми прибережну захисну смугу.

Рішенням господарського суду Київської області від 21.12.2015р. в позові Прокурору Києво-Святошинського району Київської області відмовлено повністю. В позові Товариству з обмеженою відповідальністю Зелена аквахвиля також відмовлено.

Зазначене рішення залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2016.

Не погоджуючись з вищезазначеними рішеннями, перший заступник прокурора Київської області та товариство з обмеженою відповідальністю "Зелена аквахвиля" звернулись до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, де просили прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.07.2016 касаційні скарги задоволено частково, постанову від 12.05.2016 Київського апеляційного господарського суду та рішення від 21.12.2015 господарського суду Київської скасовано та справу передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції зазначив, що господарськими судами:

- безпідставно не застосовано положення ст.ст. 1,4 Водного кодексу України, ст. 78 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та не враховано, що на момент передачі земельної ділянки озеро площею 16,6896 га вже існувало.

- не досліджено чи відноситься фермерське господарство «Мрія» до організацій, яким згідно ст. 85 Водного кодексу України можливе надання в постійне користування земельних ділянок водного фонду;

- не встановлено чи передували прийняттю спірного рішення пятої сесії 23 скликання Києво-Святошинської районної ради Київської області №5-58 від 16.02.1999 розроблення та погодження технічної документації та чи укладався договір оренди водного фонду.

- не досліджено з яких підстав, передбачених законодавством, земельна ділянка, площею 50,0 га вилучена з користування ОСОБА_9 та передана члену фермерського господарства дочці ОСОБА_2, оскільки даною статтею передбачено право фермера передати земельну ділянку у користування (оренду тощо);

- не зясовано питання щодо права розпорядження Києво-Святошинською Райрадою спірною земельною ділянкою на момент винесення спірного рішення.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.08.2016, на підставі Протоколу автоматизованого розподілу, справу № 911/4751/15 прийнято до провадження суддею Щоткіним О.В. та розгляд справи призначено на 19.09.2016. Зазначеною ухвалою зобовязано сторін надати пояснення з урахуванням вказівок, викладених в постанові Вищого господарського суду України від 20.07.2016.

Через канцелярію суду 19.09.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю Зелена аквахвиля подано заяву про зміну предмету позову та збільшення розміру позовних вимог, відповідно до прохальної частини якої останній просить суд: скасувати рішення 5 сесії XXII скликання Києво-Святошинської районної ради народних депутатів Київської області від 16.02.1999 року № 5-58 в частині надання ОСОБА_2 в постійне користування земельної ділянки площею 50,0 га.; визнати недійсним Державний акт серії ІІІ-КВ № 018998 від 10.09.2001 року, виданий ОСОБА_2 на право постійного користування землею для ведення селянського фермерського господарства; скасувати розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 18.03.2010 «Про передачі у власність земельних ділянок 5-ти громадянам ОСОБА_10 фермерського господарства «Мрія» для ведення фермерсього господарства в адміністративних межах Горенської сільської ради» № 2019; визнати недійсними державні акти на право власності, видані на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 18.03.2010 (т.5, а.с.2-8). Вказана заява залучена до матеріалів справи.

Через канцелярію суду 19.09.2016 надійшла заява відповідача-2 про застосування строків позовної давності, яка прийнята до розгляду та залучена до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 19.09.2016 розгляд справи було відкладено на 28.09.2016, у звязку з усним клопотанням сторін.

27.09.2016 від СФГ «Мрія» до суду були подані додаткові документи для залучення до матеріалів справи, зокрема, копії постанови та рішень судів (т. 5, а.с. 82-113).

27.09.2016 від ТОВ «Зелена аквахвиля» надійшло заперечення на подану відповідачем-2 заяву про застосування строків позовної давності. Також третьою особою з самостійними вимогами подано до суду пояснення з урахуванням вказівок, викладених в постанові ВГСУ від 20.07.2016 (т. 5, а.с. 119-123). Зазначені документи залучені до матеріалів справи.

28.09.2016 СФГ «Мрія» надало пояснення з приводу заявленого третьою особою з самостійними вимогами позову з урахуванням заяви про зміну предмету позову та збільшенням розміру позовних вимог. В поданих поясненнях відповідач-2 вказав на те, що ТОВ «Зелена аквахвиля» предявляючи таку заяву та змінюючи предмет позову одночасно змінює і підстави, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому з посиланням на ст. 62 ГПК України просить відмовити в задоволенні даної заяви (т.5, а.с. 125-127).

Ухвалою суду від 28.09.2016, за результатами розгляду у судовому засіданні заяви ТОВ Зелена аквахвиля про збільшення розміру позовних вимог, було відмовлено у прийнятті зазначеної заяви.

Ухвалою суду від 28.09.2016 строк вирішення спору було продовжено на 15 днів та розгляд справи відкладено на 17.10.2016.

17.10.2016 прокурор подав власні письмові пояснення з викладенням позиції на подану відповідачем-2 заяву про застосування строків позовної давності, яку вважає необґрунтованою та просить відмовити в її задоволенні. (т. 5, а.с 171-172).

На адресу суду від представника СФГ «Мрія» було подано відзив з додатковим викладенням правової позиції стосовно призначення спірної земельної ділянки загальною площею 50,0 га та надання її в користування саме СФГ «Мрія», а не безпосередньо громадянину ОСОБА_9, а тому, на його думку, її подальша передача іншому учаснику СФГ дочці ОСОБА_9 ОСОБА_2 без зміни цільового призначення, є правомірною та не суперечить нормам законодавства (т.5, а.с. 174-177).

Ухвалою суду від 17.10.2016 розгляд справи було відкладено на 31.10.2016.

24.10.2016 відповідач-2 подав додаткові письмові пояснення з приводу заявленої раніше заяви про застосування строків позовної даності, яку просить задовольнити та відмовити прокурору з цих підстав в задоволенні позовних вимог (т. 5, а.с. 190-209).

Крім того, СФГ «Мрія» подано до суду клопотання про залучення до матеріалів справи науково-правового висновку доктора юридичних наук, члена-кореспондента НАПрН України ОСОБА_11 щодо наукового тлумачення і практичного застосування окремих норм Земельного кодексу України, Водного Кодексу України,ЗУ «Про фермерське господарство» (т. 5, а.с.193-194).

Ухвалою суду від 31.10.2016 призначено колегіальний розгляд справи № 911/4751/15 та на підставі протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів призначено наступний склад: головуючий суддя Щоткін О.В., судді Бабкіна В.М., Христенко О.О.

Ухвалою від 02.11.2016 прийнято вказану справу до провадження у колегіальному складі та призначено до розгляду на 02.12.2016р.

24.11.2016 на адресу суду від ТОВ «Зелена хвиля» подано власний висновок науково-практичної експертизи при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України від 30.11.2015 № 126/116-е, на дослідження якого були поставлені наступні питання: чи відповідає п. 2 рішення 5-58 від 16.02.1999 Києво-Святошинської районної ради вимогам законодавства, що було чинним на момент його прийняття та чи були наявні у Києво-Святошинської районної державної адміністрації повноваження на укладання договору оренди водного фонду № 105 від 16.04.2013. Зазначений висновок залучено до матеріалів справи (т.6, а.с.5-21).

29.11.2016 від третьої особи з самостійними вимогами також надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи листа ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та викопіювання з Проекту формування території і встановлення меж Горенської сільської ради. (т. 6, а.с.23-26).

Ухвалами суду від 02.12.2016,13.12.2016,17.01.2017 розгляд справи відкладався.

На підставі ухвали від 13.12.2016 строк вирішення спору було продовжено на 15 днів.

В судовому засіданні 24.01.2017 учасники процесу повторно озвучили свої вимоги та заперечення із обґрунтуванням та посиланням на норми законодавства; додаткових доказів та пояснень в судовому засіданні подано не було.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи те, що дослідження доказів, яких достатньо для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору закінчено, за результатами розгляду матеріалів справи та наданих пояснень учасників позовного провадження, враховуючи вказівки викладені в постанові Вищого господарського суду України, колегія суддів керуючись нормами статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 24.01.2017 оголосила вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

встановив:

Пунктом ІІ рішення пятої сесії 23 скликання Києво-Святошинської районної ради Київської області від 16.02.1999 №5-58 вирішено вилучити з користування фермера ОСОБА_9 земельну ділянку площею 50,0га (8,6га ріллі, 5,6га пасовищ, 36,4га інших земель) та надати її члену фермерського господарства дочці ОСОБА_2 за його згодою без зміни цільового призначення для ведення селянського (фермерського) господарства (т. 1 арк., а.с. 30).

На підставі цього рішення громадянці ОСОБА_2 був виданий Державний акт на право постійного користування землею ІІІ-КВ № 018998 від 10.09.2001, яким посвідчене право постійного користування земельною ділянкою площею 50,0 га, яка розташована на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району, для ведення селянського (фермерського) господарства (том 1 арк.с. 31).

У подальшому до цього Державного акту була внесена інформація про зміни в землекористуванні на підставі розпорядження Києво-Святошинської РДА №2019 від 18.03.2010, відповідно до якого площа земельної ділянки зменшилась на 22,4117га.

Так, розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області №2019 від 18.03.2010 припинено право постійного користування фермерського господарства Мрія в адміністративних межах Горенської сільської ради на земельну ділянку загальною площею 22,4117га, що перебувала в постійному користуванні СФГ Мрія, і земельні ділянки загальною площею 22,4117га передані безоплатно 5-ти членам СФГ Мрія для ведення фермерського господарства, а саме згідно додатку: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (після одруження змінила прізвище на ОСОБА_7), цим особам видано державні акти встановленого зразка на право власності щодо земельних ділянок (т. 1, а.с. 33).

Відповідно до ОСОБА_6 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.01.2015 земельна ділянка кадастровий номер :03:008:5007, місце розташування Київська область, Києво-Святошинський район, Горенська сільська рада, цільове призначення: 01.02, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки ведення фермерського господарства, форма власності державна, площа 25,5422га, перебуває у постійному користуванні ОСОБА_2, документ, що посвідчує право Державний акт від 10.09.2001 ІІІ-КВ №018998 (т. 1 арк.с. 83-87).

У додатку до цього ОСОБА_6 згідно експлікації земельних угідь значиться площа земельної ділянки під штучним водосховищем 16,6896га.

Згідно списку громадян, яким надаються земельні ділянки для організації селянського (фермерського) господарства в Києво-Святошинському районі, який є додатком № 1 до рішення Києво-Святошинської районної Ради народних депутатів від 15.10.1992, земельна ділянка площею 50,0га була надана громадянину ОСОБА_9 у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства, 20.11.1992 складено акт перенесення в натуру меж наданої земельної ділянки гр. ОСОБА_9 під організацію селянського (фермерського) господарства (том 1 арк.с. 76-78).

Відповідно до цих документів надана громадянину ОСОБА_9 земельна ділянка площею 50,0га складалась з ріллі 6,6га, пасовищ 5,0га, лісових площ 0,5га, деревно-чагарникових насаджень 0,8га, каналів 1,4га, громад. дворів 0,4га, шляхів 0,3га, карєрів 32,7га, інші 0,3га.

При цьому, в Акті перенесення в натуру меж земельної ділянки гр. ОСОБА_9 під організацію селянського (фермерського) господарства від 20.11.1992 вказано, що до користування землями, зайнятими під карєр, можна приступати після повного вироблення сировини та його рекультивації.

Як вбачається з Акту про передачу рекультивованої землі, порушеної гірничими роботами від 14.12.1994, затвердженого директором Ірпінського комбінату Прогрес, фермеру ОСОБА_9 для сільськогосподарського виробництва була передана відновлена в порядку рекультивації земля площею 27,4га, з них: рілля 10,5га, озеро 16,9га, яка була тимчасово використана комбінатом під глиняний карєр (т. 1 арк.с. 79-80).

Згідно ч. 3 Водогосподарського паспорту водойми площею 17,0 га на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (Характеристика сучасного стану гідротехнічних споруд. Чаша водойми), - водойма замкненого типу розташована за межами населеного пункту на північно-західній околиці с. Горенка в заплаві р. Ірпінь, яка утворилась шляхом затоплення існуючого глиняного карєру. Живлення водойми відбувається за рахунок притоку ґрунтових вод (т. 1, а.с. 41).

Відповідно до ст. 4 Водного кодексу України та ст. 78 Земельного кодексу України (в редакціях чинних на момент виділення земель), до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, сформований природою або створений штучно об'єкт ландшафту чи геологічна структура, де зосереджуються води, є водним об'єктом; водойма безстічний або із сповільненим стоком поверхневий об'єкт.

Факт знаходження на момент передачі на земельній ділянці, яка передана в постійне користування ОСОБА_2, водного обєкту підтверджуються актом обстеження щодо наявності водойми в межах земельної ділянки, яка відведена гр. ОСОБА_2 в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства в межах Горенської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області за 2013 рік, листом Ірпінського міжрайонного управління водного господарства від травня 2006 року №118 "Про обстеження земельної ділянки зі ставком, загальною площею 25,3085 га, в межах Горенської сільської ради Києво-Святошинського району, обраної для надання в оренду СФГ "Мрія" (т.1, а.с. 34-35) та актом дешифрування місцевості №0508 від 30.06.2015 (т. 3, а.с 213-216). Зокрема, згідно схеми дешифрування (вихідних супутникових даних) чітко прослідковується, що згідно знімку від 11.05.1993, озеро вже існувало.

Таким чином, вищенаведене свідчить, що на момент прийняття спірного рішення Києво-Святошинської районної ради від 16.02.1999 № 5-58, на земельній ділянці, яка надана громадянці ОСОБА_2 в постійне користування знаходився водний обєкт загальнодержавного значення загальною площею 16,6896 га.

Згідно ч. 3 ст. 19, ч. 3 ст. 79 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) районні ради народних депутатів могли надавати землі водного фонду лише у тимчасове користування для сінокосіння та риборозведення.

При цьому, частиною 2 статті 4 ЗУ «Про селянське (фермерське) господарство», встановлено, що у постійне користування земля надається громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства із земель, що перебувають у державній власності. У тимчасове користування земельні ділянки надаються, зокрема, із земель запасу, а також можуть надаватися із земель лісового і водного фондів.

Тобто, спірна земельна ділянка могла бути передана громадянці ОСОБА_2 для ведення селянського (фермерського) господарства лише у тимчасове користування, як це передбачено вищезазначеними нормами.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 85 Водного кодексу України (у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), у постійне користування землі водного фонду надавались лише водогосподарським спеціалізованим організаціям, іншим підприємствам, установам і організаціям, в яких створено спеціалізовані служби по догляду за водними об'єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами та підтриманню їх у належному стані.

Судом досліджено та встановлено, що СФГ «Мрія» не відноситься до вищезазначених організацій.

Таким чином, Києво-Святошинська районна рада не мала права на вчинення дій щодо передачі спірної земельної ділянки, на якій знаходився водний обєкт, в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства .

Направляючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд в своїй постанові також звернув увагу, що господарськими судами не досліджено з яких підстав, передбачених законодавством, земельна ділянка, площею 50,0 га вилучена з користування ОСОБА_9 та передана члену фермерського господарства дочці ОСОБА_2 (п. 2 спірного рішення).

СФГ «Мрія» у поданому відзиві (т. 5, а.с. 174) вказує на те, що субєктом права користування земельною ділянкою площею 50,0 га є саме Фермерське господарство «Мрія», а не фізична особа (голова фермерського господарства) ОСОБА_9 або ОСОБА_2, а тому вказана земельна ділянка з користування фермерського господарства не вибувала, правовий режим земельної ділянки не змінювався.

Також, за словами відповідача-2, вилучення з користування ОСОБА_9 та передача ОСОБА_2 земельної ділянки було обумовлено тим, що СФГ «Мрія» в 1999 році виявило намір провести зміну голови фермерського господарства. При цьому, як він зазначає, процедура перереєстрації, на той момент була врегульована ч. 12 ст. 8 ЗУ «Про підприємництво» (в редакції, що діяв на момент зміни голови). При цьому, переобрання голови було можливе лише після переоформлення земельної ділянки з попереднього голови господарства на нового.

Суд з даного приводу вважає за необхідне зазначити наступне:

У відповідності до ст. 2 ЗУ «Про селянське (фермерське) господарство» (в редакції, чинній на момент винесення рішення), головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. Голова селянського (фермерського) господарства може доручати виконувати свої обов'язки і використовувати права голови одному з членів господарства (п. 6 ст. 2).

Однак, нормами даного Закону така процедура як зміна голови фермерського господарства не передбачена, оскільки засновник селянського (фермерського) господарства (особа, якій надана земельна ділянка у користування) є одночасно і головою селянського (фермерського) господарства .

Що стосується заперечень відповідача з того приводу, що субєктом права користування земельною ділянкою є саме Фермерське господарство «Мрія», а не фізична особа ОСОБА_9 або ОСОБА_2, суд вказані доводи оцінює критично, оскільки право користування земельною ділянкою у відповідності до ЗУ «Про селянське (фермерське) господарство» може належати лише фізичній особі (голові фермерського господарства). Це обумовлюється специфікою створення та діяльності фермерських господарств.

Зокрема, саме на ім'я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно Державний акт на право приватної власності на землю, Державний акт на право постійного користування землею. З ним укладається договір на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди. Складаються також інші документи відповідно до законодавства України. (ч. 5 ст. 2 ЗУ «Про селянське (фермерське) господарство»).

Що стосується посилань відповідача-2 на ч. 12 ст. 8 ЗУ «Про підприємництво», щодо перереєстрації суб'єкта підприємницької діяльності, суд звертає увагу, що Закон України «Про селянське (фермерське) господарство» (в редакції, чинній на момент винесення рішення), який є спеціальним в застосуванні до даних правовідносин порівняно з ЗУ «Про підприємництво», на момент винесення спірного рішення, не передбачав таку процедуру як перереєстрація фермерського господарства.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно положень ст. 88 Водного кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм, з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності, у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається ст.ст. 88, 89 Водного кодексу України.

Згідно ст. 89 Водного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Таким чином, землі, зайняті поверхневими водами природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об'єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується окремий порядок надання і використання.

Прибережна захисна смуга це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини уздовж річок, морів і навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (ст. 88 Водного кодексу України). Відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд приходить до висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги, необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України. Надання у користування земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, суперечить нормам законодавства.

З урахуванням викладеного, враховуючи норму статті 11112 ГПК України щодо обовязковості вказівок, що містяться у постанові касаційної інстанції для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення пятої сесії 23 скликання Києво-Святошинської районної ради Київської області від 16.02.1999 №5-58 в частині надання ОСОБА_2 в постійне користування земельної ділянки площею 50,0га не відповідає нормам закону, діючих на момент прийняття оскаржуваного рішення, у звязку з чим підлягає визнанню недійсним та скасуванню.

Що стосується вимоги про визнання недійсним Державного акту серії ІІІ-КВ № 018998 від 10.09.2001 року, виданого ОСОБА_2 на право постійного користування землею для ведення селянського фермерського господарства, слід зазначити, що відповідно ч. 10 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За змістом статей 13, 14 Конституції України, статті 11 ЦК України, статей 123, 124, 127, 128 ЗК України рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб'єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог ЗК України, спрямованих на раціональне використання землі як об'єкта нерухомості (власності).

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто справи у них підвідомчі господарським судам. Аналогічна позиція викладена в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин».

Державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Разом з тим господарським судам слід враховувати, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку (п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин»).

Зважаючи на те, що визнання Державного акту є похідною вимогою від вимоги про визнання незаконним та скасування п.2 рішення «Про вилучення і надання та попереднє погодження місць розташування земельних ділянок для ведення селянського/фермерського господарства», яка судом задоволена, Державний акт Серії ІІІ-КВ № 018998 від 10.09.2011 підлягає визнанню недійсним.

Що стосується поданої відповідачем-2 заяви про застосування строків позовної давності (т. 4, а.с. 179-181, т. 5, а.с. 190-191), слід зазначити наступне:

В обґрунтування поданої заяви, відповідач-2 наголошує на тому, що в 2010 році заступник прокурора Києво-Святошинського району в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області звернувся з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Мрія» та товариства з обмеженою відповідальністю «Український кінний клуб «Родео» з позовом про знесення самовільно збудованого майна та приведення земельної ділянки, що перебуває в постійному користуванні селянського (фермерського) господарства «Мрія» на підставі державного акта про право постійного користування серії ІІІ-КВ №018998 від 10.09.2001, до попереднього стану (справа № 8/164-10).

Зважаючи на те, що в матеріалах справи № 8/164-10 були наявні Державний акт про право постійного користування серії ІІІ-КВ №018998 від 10.09.2001 та рішення Києво-Святошинської районної ради №5-58 від 16.02.1999, зазначене, а думку відповідача-2 свідчить, що прокуратурі Києво-Святошинського району Київської області, що діє в інтересах держави, було відомо про існування рішення Києво-Святошинської районної ради №5-58 від 16.02.1999 та державного акта про право постійного користування серії ІІІ-КВ №018998 від 10.09.2001 ще в 2010 році.

Прокурор та третя особа з самостійними вимогами проти застосування строків позовної давності заперечують та зазначають, що в межах справи № 8/164-10 не досліджувалось питання законності відведення земельної ділянки СФГ «Мрія» та не встановлювався факт знаходження та момент виникнення водного обєкту на земельній ділянці (т. 5, а.с.115-124, а.с. 171-172).

З даного приводу слід зазначити наступне: предметом розгляду даної справи №911/4751/15 є незаконна передача в постійне користування земель водного фонду. При цьому, існування в межах справи № 8/164-10 рішення Києво-Святошинської районної ради № 5-58 від 16.02.1999 та Державного право постійного користування серії ІІІ-КВ № 018998 від 10.09.2001 року не дає підстави вважати, що прокурор був обізнаний про порушення Водного кодексу та Земельного кодексу, оскільки з вищеперелічених документів неможливо встановити, що на спірній земельній ділянці розташований водний обєкт, так як про його наявність в самих актах нічого не значиться.

В свою чергу, підставою для предявлення даного позову стало звернення, що надійшло до прокуратури 06.10.2015 від Постійної комісії з питань капітального будівництва, інвестицій, реклами та благоустрою, в якому звернуто увагу прокуратури на вказані порушення законодавства України.

Оскільки прокурор не міг з оскаржуваного рішення та акту встановити обставину наявності на земельній ділянці водного обєкту, які стали підставою звернення до суду, прокуратура дізналася про цей факт лише після проведення перевірки.

Таким чином, заява про застосування позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки строк подачі позову з урахуванням норм ст.ст. 256,257,261 Цивільного кодексу України, не пропущено.

Що стосується позову, поданого третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору ТОВ «Зелена аквахвиля» (т. 1, а.с. 213-216 ), відповідно до якого ТОВ Зелена аквахвиля зазначає, що 15.04.2013 розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 288 Про передачу в довгострокову оренду водного об'єкту ТОВ Зелена аквахвиля на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ТОВ "Зелена Аквахвиля надано в оренду терміном на 25 років водний об'єкт, площа водного дзеркала якого складає 17,0 га для риборозведення на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району, про що 16.04.2013 між Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області (орендодавець) та ТОВ "Зелена Аквахвиля" (орендар) було укладено договір оренди № 105, згідно умов якого орендарю надано в оренду терміном на 25 років водний об'єкт, площа водного дзеркала якого складає 17,0 га для риборозведення на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району.

Враховуючи зазначені обставини, просить суд також скасувати рішення пятої сесії 23 скликання Києво-Святошинської районної ради Київської області від 16.02.1999 №5-58 в частині надання ОСОБА_2 в постійне користування земельної ділянки площею 50,0га та визнати недійсним Державний акт серії ІІІ-КВ № 018998 від 10.09.2001 року, виданого ОСОБА_2 на право постійного користування землею для ведення селянського фермерського господарства.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ Зелена аквахвиля було створене і зареєстроване в ЄДР 27.02.2013, а тому його права оскаржуваним рішенням районної ради та видачею Державного акта на право постійного користування землею порушені не були, оскільки цього Товариства на момент прийняття рішення районною радою та видачі Державного акту як юридичної особи не існувало.

До того ж, третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору не доведено та необґрунтовано порушення її прав та інтересів відповідачами. За таких обставин позовні вимоги ТОВ Зелена аквахвиля безпідставні і задоволенню не підлягають.

Стосовно розподілу судових витрат у даній справі слід зазначити наступне.

Приписами ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст. 49 ГПК України, судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідачів.

Що стосується судового збору за розгляд апеляційної та касаційної скарг, то у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат (п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, у звязку з повним задоволенням позовних вимог суд, на підставі ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладає на відповідачів порівну також і судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2679,60 гривень за розгляд апеляційної скарги та 2923,20 гривень за подання касаційної скарги.

Понесені витрати за розгляд позовної вимоги третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ТОВ «Зелена аквахвиля», а також за розгляд апеляційної та касаційної скарги покладаються на ТОВ «Зелена аквахвиля».

Керуючись ст. ст. 49, 82-85,11112 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги Прокурора Києво-Святошинського району Київської області задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати пункт ІІ рішення пятої сесії 23 скликання Києво-Святошинської районної ради Київської області від 16.02.1999 №5-58 «Про вилучення і надання та попереднє погодження місць розташування земельних ділянок для ведення селянського/фермерського господарств».

3. Визнати недійсним Державний акт на право постійного користування землею серії ІІІ-КВ № 018998 від 10.09.2001, виданий ОСОБА_2 на право постійного користування земельною ділянкою, яка розташована на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району, для ведення селянського (фермерського) господарства загальною площею 50,0 га, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 135.

4. Стягнути з Києво-Святошинської районної ради Київської області (03170, м. Київ, вул. Янтарна, 12, ) на користь прокуратури Києво-Святошинського району Київської області (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, 67, ідентифікаційний код 02909996) 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

5. Стягнути з Селянського фермерського господарства «Мрія» (08105, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Горенка, вул. Кільцева, 17а, ) на користь прокуратури Києво-Святошинського району Київської області (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, 67, ідентифікаційний код 02909996) 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

6. Стягнути з Києво-Святошинської районної ради Київської області (03170, м. Київ, вул. Янтарна, 12, ) на користь прокуратури Києво-Святошинського району Київської області (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, 67, ідентифікаційний код 02909996) 1339 (одну тисячу триста тридцять девять) грн. 80 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

7. Стягнути з Селянського фермерського господарства «Мрія» (08105, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Горенка, вул. Кільцева, 17а, ) на користь прокуратури Києво-Святошинського району Київської області (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, 67, ідентифікаційний код 02909996) - 1339 (одну тисячу триста тридцять девять) грн. 80 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

8. Стягнути з Києво-Святошинської районної ради Київської області (03170, м. Київ, вул. Янтарна, 12, ) на користь прокуратури Києво-Святошинського району Київської області (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, 67, ідентифікаційний код 02909996) 1 461 (одну тисячу чотириста шістдесят одну) грн. 60 коп. за розгляд касаційної скарги.

9. Стягнути з Селянського фермерського господарства «Мрія» (08105, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Горенка, вул. Кільцева, 17а, ) на користь прокуратури Києво-Святошинського району Київської області (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, 67, ідентифікаційний код 02909996) 1 461 (одну тисячу чотириста шістдесят одну) грн. 60 коп. за розгляд касаційної скарги.

10. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

11. Відмовити третій особі з самостійними вимогами на предмет спору - Товариству з обмеженою відповідальністю Зелена аквахвиля в задоволенні позовних вимог повністю.

Дата підписання повного тексту рішення 01.02.2017

Головуючий суддя О.В. Щоткін

Суддя В.М. Бабкіна

Суддя О.О. Христенко