РІШЕННЯ

16 січня 2017 року Справа № 913/1197/16

Провадження №16/913/1197/16

За позовом Державного підприємства Луганський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації, м.Лисичанськ Луганської області

до Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м.Київ в особі Луганської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 12811 грн 10 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М.

секретар судового засідання - Богуславська Є.В.,

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю від 09.03.2016 № 4;

від відповідача: представник не прибув,

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення 12811 грн 10 коп., які були перераховані позивачем в якості передплати за періодичні видання.

Позивач, посилаючись на норми статей 610, 611, 612, 623, 638, 639, 655,693 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статті 174, 175, 181, 193, 217, 224, 225, 264-271 Господарського кодексу України (далі ГК України), обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо поставки періодичних видань на суму 12811 грн 10 коп.

У відзиві зазначено, що згідно з положеннями Статуту, - УДППЗ Укрпошта є державним унітарним комерційним підприємством, що засноване на державній власності та є юридичною особою. До складу УДППЗ Укрпошта входять підрозділи (філіали), а саме - дирекції, в тому числі і Луганська дирекція, які не є юридичними особами та здійснюють свою діяльність на підставі Положення про них. В підтвердження викладених доводів, відповідач додає копію Положення про Луганську дирекцію Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, затвердженого наказом в.о. генерального директора УДППЗ Укрпошта від 19.10.2015 № 772. В пункті 1.6 вказаного Положення зазначено, що Луганська дирекція не є юридичною особою, і здійснює свою діяльність від імені Підприємства в межах повноважень, наданих їй Підприємством і закріплених цим Положенням.

З матеріалів справи вбачається, що позов заявлено до Луганської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, яка не є юридичною особою відповідно до Статуту УДППЗ Укрпошта, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 09.04.2010 № 176, та Положення про Луганську дирекцію Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, затвердженого наказом в.о. генерального директора УДППЗ Укрпошта" від 19.10.2015 № 772.

На підставі викладеного, ч. 2 ст. 24 ГПК України, суд здійснив заміну первісного відповідача - Луганської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, б. 3, ід. код 21796581 на належного відповідача у справі, а саме Українське державне підприємство поштового звязку Укрпошта, 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, б. 22, ід. код 21560045 в особі Луганської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, 93402, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, б. 3, ід. код 21796581.

Відповідач у відзиві від 25.11.2016 №18-1886 не заперечив факт отримання передплати від позивача в сумі 12811 грн 10 коп. за періодичні видання, але вказав, що доставляти періодичні видання за адресою позивача у другому півріччі 2014 року було неможливо з огляду на проведення бойових дій.

Інформацію про повернення отриманих грошових коштів відповідач не надав.

Відповідач вважає, що копії банківських документів про оплату не обґрунтовують вимоги позивача, оскільки в них не вказано, що оплата здійснювалась саме за ті друковані видання, яків вказані у замовленнях.

Від позивача 01.12.2016 надійшли пояснення від 28.11.2016 №298/40, в яких позивач зазначає, що він не має можливості надати копії рахунків №64/21 від 05.06.2014, №62/21 від 05.06.2014 та №31/21 від 18.06.2014, виставлених на оплату періодичних видань, оскільки 02.07.2014 вся виробнича документація та майно підприємства було захоплено представниками незаконних збройних формувань. Але наявність факту надання позивачу, як передплатнику, рахунків на оплату позивач підтверджує платіжними дорученнями №850 від 05.06.2014, №859 від 10.06.2014 та №929 від 18.06.2014 та виписками з банківського рахунку, в яких у реквізитах Призначення платежу, є посилання на вищезазначені рахунки.

В поясненнях від 13.12.16 №18-1996 відповідач вказує що у звязку з відсутністю документів, відповідач не має можливості а ні підтвердити, а ні спростувати вимоги позову. Також відповідач пише про відсутність можливості надати копію банківської виписки з власного рахунку за період з 05.06.14 по 30.06.14 на вимогу суду, вказує про відсутність правовідносин з позивачем по оформленню підписки на доставку друкованих видань у другому півріччі 2014 року, про неможливість їх доставити, і в цьому ж поясненні надає оцінку доказам позивача і вважає докази неналежними, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Позивач листом від 10.01.17 №02/40 заперечує доводи відповідача і вказує, що ним були переказані грошові суми в червні 2014 року в сумі 12811,10 грн на користь відповідача, як оплату за рахунки на оформлення доставки періодичних видань у другому півріччі 2014 року, у звязку з чим відбулись правовідносини сторін. Позивач також зазначає, що до 19.12.14 підприємство знаходилось за своєю адресою в м.Луганську.

Заперечуючи надану відповідачем оцінку доказів по справі, позивач вказав, що платіжні доручення про переказ грошової суми з відміткою банку про отримання до оплати, є належним доказом про факт оплати грошей однією особо на користь іншої. (ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

При зясуванні фактичних обставин, дослідженням поданих позивачем у справі доказів, заслухавши присутнього у судовому засіданні представника позивача у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами за позовом в період з 05.06.14 по 18.06.14 відбулись правовідносини по оформленню підписки на періодичні видання та їх доставку у другому півріччі 2014 року, в ході яких позивач переказав грошові кошти в сумі 12811,10 грн відповідачу як оплату за рахунки по оформленню та доставці періодичних друкованих видань.

Відповідач не доставив позивачеві друковані видання і грошових коштів не повернув, у звязку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогою про стягнення з відповідача отриманої ним передоплати в сумі 12811,10 грн.

Позивач надав до матеріалів справи платіжні доручення: від 05.06.14 №850 на суму 6282,78 грн з призначенням платежу «оплата за періодичні видання по рахунку 64/21 від 05.06.14»; від 10.06.14 №859 на суму 6505,34 грн з призначенням платежу «оплата за періодичні видання по рахунку 65/21 від 05.06.14»; від 18.06.14 №929 на суму 22,98 грн з призначенням платежу «оплата за періодичні видання по рахунку 31/21 від 18.06.14». Всі платіжні доручення завірені штампом банківської установи центрального відділення АТ «Укрексімбанк» у м. Києві про прийняття і проведення грошового переказу на користь УДППЗ "Укрпошта".

Також в підтвердження переказу грошей на користь відповідача позивач надав копію виписки зі свого банківського рахунку за вказаний у платіжних дорученнях період, завіреної Луганською філією АТ «Укрексімбанк».

В судовому засіданні 16.01.17 представник позивача надав для огляду оригінал (завірену копію витягу за 05, 10, та 18 червня 2014 року до справи) банківської виписки зі свого банківського рахунку за червень місяць повністю з відміткою центрального відділення АТ «Укрексімбанк», з якої вбачається що 05, 10, 18 червня 2014 року на користь відповідача були переказані грошові кошти в загальній сумі 12811,10 грн за оплату поштових видань згідно рахунків від 05.06.14 №64/21, від 05.06.14 №65/21 та від 18.06.14 №31/21.

Аналізуючи заперечення відповідача, викладені у відзиві та у додаткових листах (поясненнях), суд дійшов висновку про те, що відповідач не виконав свої зобовязання у звязку з настанням бойових дій в м.Луганську у 2014 році і у звязку з евакуацією Луганської дирекції «Укрпошти» до м.Сєвєродонецька Луганської області та відсутністю документів, підтверджуючих оплату позивачем друкованих видань у другому півріччі 2014 року.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані представниками сторін докази своїх вимог і заперечень по суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю за таких підстав.

Згідно з Правилами розповсюдження періодичних друкованих видань, затвердженими наказом Державного комітету звязку України, Міністерством інформації України, Міністерством транспортну України від 10.12.1998р. №169/81/492, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.12.1998р. за № 820/3260 (надалі за текстом - Правила), Державне підприємство «Луганський регіональний науково- виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (позивач) у червні 2014 року оформив замовлення на друковані видання по передплаті на друге півріччя 2014 року, починаючи з липня 2014 року, на загальну суму 12811,10 грн. В замовленні (а.с.52-55) вказана адреса доставки, найменування кожного виду видання, періодичність виходу, кількість екземплярів, вартість комплекту та вартість передплати за всі комплекти.

Згідно тексту призначення платежу, вказаному в платіжних дорученнях та в банківських виписках з рахунку позивача (а.с.37-51), відповідач дотримався приписів п.п.6,9 Правил і під час оформлення замовлень на газети та журнали предявив позивачеві рахунки для оплати, як передплатнику, на загальну суму 12811,10 грн, а саме:

-рахунок від 05.06.2014 року №64/21 на загальну суму 6 282,78 грн, згідно якого ДП «Луганськстандартметрологія» 05.06.2014 року здійснило передплату на періодичні друковані видання шляхом безготівково розрахунку, що підтверджується випискою з банківського рахунку від 05.06.2014р. та платіжним дорученням від 05.06.2014 № 850 року на суму 6 282,78 грн з призначенням платежу: «...оплата за періодичні видання рах. 64/21 від 05.06.14»;

-рахунок від 05.06.2014 №65/21 року на загальну суму 6 505,34 грн, згідно якого ДП (Луганськстандартметрологія» 10.06.2014 року здійснило передплату на періодичні друковані видання шляхом безготівково розрахунку, що підтверджується випискою з банківського рахунку від 10.06.2014р. та платіжним дорученням від 10.06.2014 року №859 на суму 6 505,34 грн з призначенням платежу: «...оплата за періодичні видання рах. 65/21 від 05.06.14»;

-рахунок від 18.06.2014 №31/21 року на загальну суму 22,98 грн, згідно якого ДП (Луганськстандартметрологія» 18.06.2014 року здійснило передплату на періодичні друковані видання шляхом безготівково розрахунку, що підтверджується випискою з банківського рахунку від 18.06.2014р. та платіжним дорученням від 18.06.2014 року № 929 на суму 22,98 грн. з призначенням платежу: «...оплата за періодичні видання рах. 31/21 від 18.06.14».

Згідно розділу «Визначення основних термінів» Правил, розповсюдження періодичних друкованих видань це оформлення передплати, замовлення тиражів уроздріб, експедирування, перевезення, оброблення, доставка та вручення видань передплатнику.

Відповідно ст.19 Закону України «Про поштовий звязок», абз.2 п.94 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 05.03.2009 р. №270, періодичні друковані видання, за які була здійснена передплата, протягом другого півріччя 2014 року повинні були доставлятися відповідачем, як оператором поштового звязку та розповсюджувачем.

Таким чином, згідно ч.І ст. 174 ГК України господарські відносини між сторонами спору виникли безпосередньо із нормативно-правового акту,що регулює господарську діяльність.

Оцінюючи зміст правочину, з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором послуг, який підпадає під правове регулювання глав 19, 20 Господарського кодексу України - загальні положення про господарські зобов'язання та господарські договори, норм ст. 901-903 Цивільного кодексу України (послуга) та Закону України від 04.10.2001 № 2759-III Про поштовий зв'язок.

В порушення ст. 193 ГК України, ст.ст.509,526,527 ЦК України зобовязання по доставці періодичних друкованих видань на підприємство позивача протягом другого півріччя 2014 року відповідач не виконав: оплачені друковані видання не були доставлені позивачу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України , договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 4 статті 18 Закону України Про поштовий зв'язок вартість попередньо оплачених користувачем послуг, що фактично не були йому надані, відшкодовується користувачеві у повному обсязі на підставі квитанції чи іншого документа про оплату цих послуг.

У відповідності з правилами статей 43, 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріалами справи доведено, що відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 12811,10 грн у якості попередньої оплати за послуги за оформлення підписки на періодичні видання та їх доставку, про що свідчать вище вказані платіжні доручення, завірені штампом банківської установи про прийняття і проведення грошового переказу на користь УДППЗ "Укрпошта" та виписка з банківського рахунку про рух грошових коштів за період з 05, 10, 18 червня 2014 року, які залучені до матеріалів справи.

Станом на день прийняття рішення у справі відповідачем належними та допустимими доказами не доведено той факт, що він виконав зобов'язання за вказаним договором на суму передплати в розмірі 12811,10 грн.

З огляду на наведене, господарський суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача 12811,10 грн передплати (авансового платежу) відповідає фактичним обставинам справи, підтверджена належними та допустимими доказами, тому підлягає задоволенню.

За таких підстав позов слід задовольнити та відповідно до ст.49 ГПК України витрати позивача зі сплати судового збору слід покласти на відповідача в сумі 1378 грн.

На підставі викладеного, Закону України Про поштовий зв'язок, Правил розповсюдження періодичних друкованих видань, керуючись статтями 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, м. Київ, вул. Хрещатик, буд.22, ідентифікаційний код 21560045 в особі Луганської Дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Вілєсова, буд.3, ідентифікаційний код 21796581 на користь Державного підприємства Луганський регіональний науково-виробничий центр стандартизації», м. Лисичанськ Луганської області, вул. Революційна, 21, ід. код 04725935 передоплату в сумі 12811,10 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 1387 грн 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено і підписано 23.01.17

Суддя Р. Шеліхіна