РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017Справа №910/8582/16
За позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС-ТРАНС"

про стягнення 52 789,18 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача Костильов В.А., довіреність №169 від 25.12.2016

Від відповідача Єніч В.С., довіреність б/н від 23.05.2016

Суть спору:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС-ТРАНС" про стягнення 52 789,18 грн. штрафних санкцій.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором № 297-ВРЗ-15 від 02.07.2015 в частині своєчасного виконання робіт.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2016 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС-ТРАНС" (03179, м. Київ, вул. Верховинна, буд. 91, код 32048551) на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 35, код 03328913) 52 789,18 грн. штрафних санкцій та 1378,00 грн. витрат зі спати судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС-ТРАНС" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.216 у справі №910/8582/16 без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2016 у справі №910/8582/16 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС-Транс" задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2016 у справі №910/8582/16 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2016 скасовано, справу надіслано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

25.11.2016 відділом діловодства суду отримано матеріали справи №910/8582/16.

Розпорядженням № 04-23/2466 від 25.11.2016 було призначено повторний автоматичний розподіл справи 910/8582/16.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2016 для нового розгляду справи визначено суддю Мельник В.І.

Ухвалою суду від 28.11.2016 прийнято справу до провадження та призначено розгляд справи на 16.12.2016.

В судове засідання 16.12.2016 представник позивача з'явився, надав суду письмові пояснення у справі.

В судове засідання 16.12.2016 представник відповідача в судове засідання з'явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 16.12.2016 оголошено перерву до 16.01.2017.

12.01.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано пояснення у справі.

В судове засідання 16.01.2017 представники сторін з'явилися, надали суду усні пояснення у справі.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 16.01.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.07.2015 між позивачем, як замовником та відповідачем, як підрядником було укладено Договір №297-ВРЗ-15, відповідно до умов якого підрядник бере на себе зобов'язання виконати роботи: "Автоматична пожежна сигналізація (реконструкція). Оповіщення про пожежу і управління евакуацією", а саме: підключення адміністративно-побутового корпусу СП "Вагоноремонтний завод" до приймально-контрольного адресного приладу, який розташований на 1 поверсі в приміщенні охорони АПК СП "ВРЗ", кімната №101 (III етап) надалі - роботи, а замовник зобов'язується прийняти роботи та оплатити їх на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору, вартість робіт по договору становить 396928,34 грн. відповідно до Договірної ціни на монтажні роботи автоматичної установки пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу та управління евакуацією КП "Київський метрополітен" СП "Вагоноремонтний завод" (III етап) вул. Академіка Шліхтера, 30, м. Київ, згідно з робочим проектом 120-13-ПС, CO розробленого ТОВ "СІСТЕМ КЕПІТАЛ БІЛДІНГ, що здійснюється в 2015 році (Додаток 2), що додається до Договору і є його невід'ємною частиною.

Згідно п. 2.5 Договору остаточний розрахунок проводиться протягом 15 (п'ятнадцяти) банківських днів після підписання Акту здавання-приймання виконаних робіт обома сторонами.

В п. 3.1 Договору сторони погодили, що підрядник зобов'язується виконати роботи протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту отримання попередньої оплата згідно з п. 2.4. цього Договору.

Згідно з п. 4.2 Договору, після виконання робіт підрядник направляє замовнику Акт здавання-приймання виконаних робіт за формою КБ-2в і довідку КБ-3 до нього та Акт прийняття до експлуатування системи протипожежного захисту письмово погоджений підрядником з представниками Державної служба "України з надзвичайних ситуацій.

Відповідно до п. 4.3 Договору замовник розглядає надані Акти у термін 5 (п'яти) робочих днів і підписує Акт здавання-приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та довідку КБ-3 до нього або дає мотивовану відмову.

У випадку мотивованої відмови замовника від підписання Акту здавання-приймання виконаних робіт сторонами складається додатковий акт з переліком недоліків та необхідних доробок та терміном їх усунення підрядником. (п. 4.4 Договору)

Пунктом 5.3.3 Договору встановлений обов'язок підрядника надати Акт здавання-приймання викопаних робіт за формою КБ-2в та довідку КБ-3 до нього після закінчення робіт.

Положеннями п. 6.2 Договору встановлено, що за невиконання або несвоєчасне виконання робіт підрядник сплачує замовнику штраф в розмірі 0,1% від вартості невиконаних в строк робіт за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцяти днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Відповідно до п. 9.1 Договору, останній набуває чинності з дня його підписання сторонами і скріплення печатками та діє до 31.12.2015, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами

На виконання умов Договору 08.07.2015 позивач здійснив попередню оплату за виконання робіт у розмірі 198 464,17 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6896 від 08.07.2015.

Позивач звернувся до суду в зв'язку із порушенням строків виконання відповідачем робіт, оскільки роботи виконано не вчасно просить суд стягнути із відповідача штрафні санкції у розмірі 52 789,18 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Судом встановлено, що на виконання своїх зобов'язань за договором позивачем було перераховано відповідачеві 198 464,17 грн. попередньої оплати, що підтверджується платіжним дорученням № 6896 від 08.07.2015. (а.с. 35)

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 ЦК України).

Сторонами було погоджено строки виконання робіт за Договором, а саме в п. 3 Договору погоджено, що підрядник зобов'язується виконати роботи протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту отримання попередньої оплата згідно з п. 2.4. цього Договору.

Оскільки датою здійснення попередньої оплати є 08.07.2015 ( платіжне доручення №6896

від 08.07.2015) то відповідач повинен був здійснити роботи у строк до 20.08.2015.

Згідно з п. 4.2 Договору, після виконання робіт підрядник направляє замовнику Акт здавання-приймання виконаних робіт за формою КБ-2в і довідку КБ-3 до нього та Акт прийняття до експлуатування системи протипожежного захисту письмово погоджений підрядником з представниками Державної служба "України з надзвичайних ситуацій.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору відповідач виконав, а позивач прийняв роботи, обумовлені Договором, що підтверджується Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 23.10.2015, Актом вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт від 23.10.2015 та Актом приймання виконаних будівельних робіт від 23.10.2015.

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку що відповідачем роботи виконані 23.10.2015, тобто з порушенням строку, встановленого Договором.

Відповідач заперечив проти позову в повному обсязі, зазначив, що визнає часткове прострочення терміну виконання робіт за Договором №297-ВРЗ-15 від 02.07.2015 р. у кількості 19 днів (з 20 серпня 2015 року по 07 вересня 2015 року)

Проте суд відхиляє доводи відповідача.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, з огляду на наступне.

Так, відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що 21 серпня 2015 року сторонами був складений та підписаний Акт закінчення монтажних робіт, а також 07 вересня 2015 року - Акт закінчення пусконалагоджувальних робіт, тобто фактично відбулись здача виконаних робіт підрядником та прийняття їх замовником.

Суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про те, що роботи були виконані 21.08.2015 та 07.09.2015, що підтверджується Актом про закінчення монтажних робіт та Актом про закінчення пусконалагоджувальних робіт, оскільки Договором чітко передбачено, що після виконання робіт підрядник направляє замовнику Акт здавання-приймання виконаних робіт за формою КБ-2в і довідку КБ-3 до нього та Акт прийняття до експлуатування системи протипожежного захисту письмово погоджений підрядником з представниками Державної служба "України з надзвичайних ситуацій.

Тобто, саме підписаний між сторонами Акт здавання-приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та довідка КБ-3 до нього, є доказами виконання робіт відповідачем.

Передача підряднику замовником Акту про закінчення монтажних робіт та Акту про закінчення пусконалагоджувальних робіт, передбачена сторонами у п. 4.8 Договору, відповідно до якого, після виконання робіт підрядник повинен надати замовнику на погодження наступні акти в двох примірниках, а саме: Акт про закінчення монтажних робіт системи автоматичної пожежної сигналізації, оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей; Акт про закінчення пусконалагоджувальних робіт системи автоматичної пожежної сигналізації, оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей тощо.

Передача таких Актів та підписання їх сторонами не свідчить про повне виконання відповідачем робіт, передбачених Договором.

Таким чином, оскільки станом на 20.08.2015 між сторонами не було погоджено та підписано Акт здавання-приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та довідку КБ-3 до нього, суд дійшов висновку про прострочення виконання підрядником робіт за Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення викладені у ст. 193 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Оскільки суд дійшов висновку про порушення відповідачем умов Договору щодо своєчасного виконання робіт, то суд дійшов висновку про обґрунтованість підстав для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої Договором.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 1 статті 216 та частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України, передбачено, що господарсько-правова відповідальність застосовується до учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором, у вигляді відшкодування збитків, штрафних санкцій та оперативно-господарських санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В статті 546 Цивільного кодексу України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 6 та ст. 627 ЦК України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У розрахунку позовних вимог, наданих позивачем, останній нараховує штраф у розмірі 0,1 % за кожен день прострочення та штраф у розмірі 7% від вартості невиконаних у строк робіт.

За своєю правовою природою, штраф у розмірі 0,1% за кожен день прострочення, передбачений п. 6.2 Договору, є пенею.

Тобто, з системного аналізу наведених вище норм права, а також умов укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що сторонами за взаємною згодою визначено вид штрафних санкцій (пеню та штраф) та їх розмір за порушення зобов'язань за Договором.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

Перевіривши розрахунки, надані позивачем, суд встановив їх обґрунтованість та арифметичну вірність, у зв'язку з чим вимоги про стягнення 52 789,18 грн. штрафних санкцій підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки, факт прострочення відповідачем строку виконання робіт належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем належними та допустимими доказами у відповідності до ст. ст. 33-34 ГПК України, не спростований, суд вважає позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій у розмірі 52 789,18 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС-ТРАНС" (03179, м. Київ, вул. Верховинна, буд. 91, код 32048551) на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 35, код 03328913) 52 789 ( п'ятдесят дві тисячі сімсот вісімдесят дев'ять) грн.18 коп. штрафних санкцій та 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. витрат зі спати судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.001.2017

Суддя Мельник В.І.