ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2017 р. Справа № 925/1472/16

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача Пронюк В.Я. - представник за довіреністю,

від відповідача Базьков А.І. - представник за довіреністю,

від третіх осіб:

від Адміністрації Державної прикордонної служби України Васильєв О.С. - представник за довіреністю,

від Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаської області Ждан О.П. представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна

компанія Нафтогаз України, м. Київ

до навчального центру Державної прикордонної служби України

(військова частина НОМЕР_1 ), смт. Оршанець, м. Черкаси

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1.Адміністрації Державної прикордонної служби України, м. Київ,

2.Головного управління Державної казначейської служби України

у Черкаської області, м. Черкаси

про стягнення 69 859 грн. 78 коп.

ВСТАНОВИВ:
До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до навчального центру Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №3541/15-ТЕ(Т)-36 від 16 березня 2015 року в розмірі 69 859 грн. 78 коп., а саме: 24 669 грн. 42 коп. пеня, 43 754 грн. 45 коп. інфляційні втрати та 1 435 грн. 91 коп. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 29 листопада 2016 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 04 січня 2017 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04 січня 2017 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Адміністрацію Державної прикордонної служби України, Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаської області та відкладено розгляд справи на 26 січня 2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд зменшити розмір пені, інфляційних та 3% річних, про що було подано відповідне письмове клопотання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 16 березня 2015 року між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та навчальним центром Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (покупець) було укладено договір купівлі - продажу природного газу за №3541/15-ТЕ(Т)-36.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору продавець зобов`язався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України продавцем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець - прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору.

Згідно п. 2.1. договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ в обсязі до 528 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.): січень - 84 тис. куб. м., лютий - 94 тис. куб. м., березень 60 тис. куб. м., квітень 25 тис. куб. м., жовтень 55 тис. куб. м., листопад - 95 тис. куб. м., грудень 115 тис. куб. м.

Згідно п. 5.2. договору ціна за 1 000 куб. м. природного газу становить 1 091 грн. 00 коп., крім того ПДВ - 20% - 218 грн. 20 коп., всього з ПДВ 1 309 грн. 20 коп.

Водночас вартість газу змінювалася, про що сторонами укладалася додаткова угода (а.с. 17-18).

Позивач свої зобов`язання за договором купівлі продажу виконав та поставив відповідачу природний газ протягом січня квітня та жовтня грудня 2015 року, січня 2016 року на загальну суму 962 880 грн. 05 коп., що підтверджується підписаними сторонами копіями актів приймання передачі природного газу (а.с. 26-33).

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як зазначав позивач, відповідач в свою чергу зобов`язання по оплаті поставленого газу виконав з порушенням строків визначених п. 6.1. договору, в зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню, 3% річних та інфляційних втрат.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору купівлі - продажу, розрахунку з позивачем за поставлений природний газ.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 1 435 грн. 91 коп. 3 % річних та 43 754 грн. 45 коп. інфляційних втрат (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.2. договору купівлі продажу передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

В пункті 9.3. договору визначено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

В зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленого газу, позивачем було заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 24 669 грн. 42 коп. пені (розрахунок штрафних санкцій знаходиться в матеріалах справи).

Здійснивши перевірку правильності нарахування пені, річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.4.1. судом встановлено, що розрахунок пені, річних та інфляційних втрат здійснено позивачем вірно.

Однак, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача в частині зменшення розміру пені, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Застосування вказаної норми є правом суду. При цьому застосування цієї процесуальної норми можливе лише у разі можливості застосування норми матеріальної. Така можливість передбачена частиною 3 статті 551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Право застосування господарськими судами при прийнятті судових рішень пункту 3 частини 1 статті 83 ГПК України, частини 1 статті 233 ГК України, частини 3 статті 551 ЦК України передбачене в пункті 7 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29 квітня 2013 року №01-06/767/2013.

Такі правові позиції з аналогічного питання викладені в постановах Вищого господарського суду України від 05 квітня 2012 року у справі № 23/152 та від 26 вересня 2012 року у справі № 13/5026/725/2012.

В пункті 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Господарський суд в даному випадку вважає за можливе скористатися правом передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та зменшити розмір пені на 50%.

При цьому судом враховано, що стягнення пені зумовить здійснення додаткових видатків з Державного бюджету України, які можливо використати на забезпечення особового складу відповідача матеріальними цінностями, які необхідні для підтримання на належному рівні боєготовності та боєздатності військової частини в умовах запровадженого в країні особливого періоду.

З урахуванням викладеного з відповідача підлягає стягненню 12 334 грн. 71 коп. пені, в решті вимог слід відмовити.

Крім того слід зазначити, що за змістом ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.12 у справі № 6-49цс12, від 24.10.11 у справі № 6-38цс11).

Отже, проценти, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17.10.11 у справі 6-42цс11) та санкціями взагалі.

Таким чином підстав для зменшення інфляційних та річних в порядку ст. 83 ГПК України немає, а тому з відповідача підлягають стягненню 1 435 грн. 91 коп. 3 % річних та 43 754 грн. 45 коп. інфляційних втрат.

Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки (п. 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Така правова позиція підтримана і в п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, зокрема, у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України суд

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з навчального центру Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), вул. Підполковника Красніка,1, смт. Оршанець, Черкаської області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720 1 435 грн. 91 коп. 3% річних, 43 754 грн. 45 коп. інфляційних втрат, 12 334 грн. 71 коп. пені та 1 378 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 27 січня 2017 року.

Суддя А.В.Васянович