ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2017 р.Справа № 922/4380/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Самсоновій М.М.

розглянувши справу

за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури №5, м. Харків в інтересах держави в особі Регіонального Відділення Фонду державного майна по Харківській області м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Антей", м. Харків
про стягнення 52926,20 грн.
за участю представників сторін:

прокурора - Чирика В.Г. службове посвідчення №036688 від 11.12.2015р.;

позивача - ОСОБА_1 довіреність №03 від 04.01.2017р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської місцевої прокуратури №5 (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Антей", в якій прокурор просить стягнути з відповідача орендну плату у сумі 3959,80 грн., пеню у сумі 787,19 грн. та неустойку у сумі 48179,21 грн., підтверджену рішенням господарського суду від 10.022014р. у справі №922/4995/15. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 6707,2 грн.

Присутній представник прокуратури у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Присутній представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги заявлені Харківською місцевою прокуратурою №5 та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач був повідомлений належним чином, про дату та час розгляду справи, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача господарським судом встановлено наступне.

01.08.1999 р. РВ ФДМУ по Харківській області (орендодавець) було укладено з ТОВ «Антей» (орендар) договір оренди № 25-Н, відповідно до якого орендодавцем було передано орендарю в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 131,0 кв. м., в Т.Ч.: окремо розташовану будівлю магазину № 4 - площею 90,0 кв.м., допоміжні будівлі - площею 41,0 кв.м. та обладнання: холодильна камера - 1 шт., холодильний прилавок «Таїр» - З шт., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Вешенська, 15 (вул. Сербиченко, 62), Червонозаводський р-н. (Жихарь).

Мета оренди була визначена додатковою угодою № 2 від 01.04.2000 р. до договору оренди від 01.08.1999 р. № 25-Н: для розміщення продовольчого магазину 119,0 кв.м., для розміщення «рюмочної» 12,0 кв.м..

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.09.2015 р. у справі № 922/4995/15, за позовом прокурора Червонозаводського району м. Харкова в інтересах держави в особі РВ ФДМУ по Харківській області до ТОВ «Антей» договір оренди від 01.08.1999 р. № 25-Н був розірваний, зобов'язано відповідача виселитись з займаних приміщень, повернути орендовані приміщення та стягнуто заборгованість з орендної плати за період з листопада 2014 р. по липень 2015 р. в сумі 14 254,97 грн., пені в сумі 488,71 грн.

Дане судове рішення набрало законної сили 06 жовтня 2015 року.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Однак, протягом тривалого часу ТОВ «Антей» не було виконано вказане вище судове рішення - не повернуто за актом приймання-передачі орендовані приміщення.

При цьому, лише 22.12.2016 р., згідно акту державного виконавця від 22.12.2016 р., зазначене судове рішення було виконано - боржника (ТОВ «Антей») було виселено.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за період: з серпня 2015 р. по жовтень 2015 р. у розмірі 3959,80 грн., пеня у розмірі 787,19 грн. та неустойка в сумі 48179,21 грн.

Матеріали справи не містять доказів виконання рішення суду у справі №922/4995/15, представник відповідача документів на спростування даної обставини не надав.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частинами 1, З ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності; строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Стаття 229 ГК України визначає, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завданні невиконанням зобов'язання.

Статтею 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань настають наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. З ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.ст. 638, 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Орендар свої обов'язки за договором не виконував, в зв'язку з чим, РВ ФДМУ нарахувало заборгованість з орендної плати та пені.

Окрім цього, за змістом ч. 1 ст. 216 ГГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору оренди орендар зобов'язаний негайно повернути орендодавцю майно. Якщо орендар не виконує обов'язку - щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Таким чином, з 06.10.2015 р. договір оренди № 25-Н від 01.08.1999 р. припинив свою дію за рішенням Господарського суду Харківської області 22.09.2015р. по справі №922/4995/15.

У зв'язку з тим, що зазначене судове рішення боржником добровільно виконано не було, лише 22.12.2016р. державним виконавцем Червонозаводського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції на виконання вищезазначеного рішення було складено Акт державного виконавця щодо виселення боржника.

Оскільки договір оренди припинив дію 06.10.2015р., а фактично виконання рішення відбулося тільки 22.12.2016р., відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (з 06.10.2015р. по 31.10.2016р.)

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення коштів в сумі за період з серпня 2015 р. по жовтень 2015 р. становить 3959,80 грн., з пені - 787,19 грн. та нарахована неустойка за період з 06.10.2015 р. по 31.10.2016 р. в сумі 48 179,21 грн. правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, та підтверджені рішенням суду у справі №922/4995/15, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 509, 525, 526, 598-609, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4,4-2, 4-3, 12, 22, 32-35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Антей" (61109, м. Харків, вул. Сербиченка, буд. 62, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61057, м. Харків, пров. Майдан Театральний, будинок, 1, , р/р 0011 ГУДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, код 37999628, ГУДКСУ в Харківській області) орендну плату у сумі 3959,80 грн., пеню у сумі 787,19 грн. та неустойку у сумі 48179,21 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Антей" (61109, м. Харків, вул. Сербиченка, буд. 62, ) на користь Прокуратури Харківської області (61050, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України, код 820172, рахунок 7171, код класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.01.2017 р.

Суддя ОСОБА_2