ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"25" січня 2017 р.Справа № 922/342/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

розглянувши матеріали

позовної заявиТовариства з обмеженою відповідальністю "ВКП ЮЖТЕХМАШ", м. Київ
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-БУД", м. Київ , 2. Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 180024,93 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВКП ЮЖТЕХМАШ" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАРТ-БУД" (1-ий відповідач) та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (2-ий відповідач) заборгованість за договором оренди №238 від 30.07.2015 у розмірі 1000,00 грн., а також стягнути з 1-го відповідача заборгованість за договором оренди №238 від 30.07.2015 у розмірі 179024,93 грн.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1, ч.3 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. Ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Як вбачається з позовної заяви позивач просить стягнути солідарно з відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт-Буд" (1-ий відповідач), Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (2-ий відповідач) заборгованість за договором оренди №238 від 30.07.2015 у розмірі 1000,00 грн. та стягнути з 1-го відповідача заборгованості за договором оренди №238 від 30.07.2015 у розмірі 179024,93 грн.

Отже, ціна позову становить суму у розмірі 180024,93 грн.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем неправильно зазначено ціну позову - 179024,93 грн., а тому суд визначає ціну позову з урахуванням заявлених позовних вимог в розмірі180024,93 грн.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень.

Отже, виходячи з розміру вимог майнового характеру за подання даної позовної заяви до господарського суду Харківської області позивачем мало бути сплачено судовий збір в сумі 2700,37 грн.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем визначено ціну позову в сумі 179024,93 грн. та за подання даного позову сплачено судовий збір в сумі 2685,38 грн., на підтвердження чого надано квитанцію №0..1 від 15.11.2016 на суму 1474,46 грн. та квитанцію №1_12 від 24.01.2017 на суму 1210,92 грн.

Таким чином, позивачем не надано до позовної заяви доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

У пункті 2 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У позовній заяві позивачем зазначено місцезнаходження 1-го відповідача: 02002, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд.11, офіс 207.

Також, позивачем до позовної заяви надано докази надсилання 1-му відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів на адресу: 02002, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд.11, офіс 207, а саме: опис вкладення до поштового відправлення та фіскальний чек від 24.01.2017.

Проте, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань міститься інформація, що місцезнаходженням 1-го відповідача є: 02002, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд.11, офіс 1207.

У абзаці 2 п.3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам України надані роз'яснення, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

Згідно ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно ч.2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема місцезнаходження юридичної особи.

Ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", визначено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

За таких обставин, суд вважає, що надані до позовної заяви опис вкладення до поштового відправлення та фіскальний чек від 24.01.2017 не є доказом направлення 1-му відповідачу копії даної позовної заяви та доданих до неї документів, оскільки їх направлено 1-му відповідачу за іншою адресою ніж та, що міститься в Єдиному державному реєстрі.

Також, у пункті 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам України надані роз'яснення, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

У статті 63 ГПК України визначені підстави для повернення позовної заяви без розгляду, зокрема, відповідно до п. 6 ч. 1 цієї статті суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Отже, вказані обставини є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду згідно п.4, п.6 ч.1 ст.63 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 56, 57, п. 4, п.6 ч.1 ст. 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Товариству з обмеженою відповідальністю "ВКП ЮЖТЕХМАШ" та додані до неї документи на 36 аркушах, в тому числі квитанцію №0..1 від 15.11.2016 про сплату судового збору в сумі 1474,46 грн. та квитанцію №1_12 від 24.01.2017 про сплату судового збору в сумі 1210,92 грн. - без розгляду.

Суддя І.О. Чистякова

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).