РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2017Справа №910/22824/16

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ХОЛДІНГ ГРУП»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Одеський національний політехнічний університет

про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 10 279,18 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

13.12.2016 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ХОЛДІНГ ГРУП» про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 10 279,18 грн., з яких заборгованість по орендній платі - 7 250,20 грн., пеня - 3 028,98 грн.; розірвати договір оренди нерухомого майна від 16.12.2013, укладений між сторонами та зобов'язати відповідача повернути балансоутримувачу Державному підприємству «Одеський національний політехнічний університет» державне нерухоме майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 16.12.2013 в частині повної та своєчасної оплати, що призвело до виникнення заборгованості.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.12.2016 порушено провадження у справі № 910/22824/16, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Одеський національний політехнічний університет, та призначено до розгляду на 12.01.2017.

10.01.2017 третя особа через загальний відділ діловодства суду подала письмові пояснення по суті справи.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.01.2017 у зв'язку із неякою представників сторін, а також необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 26.01.2017.

У судове засідання 26.01.2017 представники сторін та третьої особи не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України

В судовому засіданні 26.01.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

16.12.2013 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ХОЛДІНГ ГРУП» (далі - відповідач, орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: дві ділянки внутрішньої поверхні стін (по 2,16 кв.м. кожна), головного учбового корпусу, інв. №122275, загальною площею 4,32 кв.м., за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 1 (далі - майно), що обліковується на балансі Одеського національного політехнічного університету (долі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ «Одеська регіональна експертна компанія» станом на 31.08.2013 та становить 25 851,00 грн.

Вказаний договір було погоджено з балансоутримувачем.

Відповідно до п.1.2 договору майно передається в оренду з метою: розміщення носіїв соціальної та комерційної реклами без права виробництва реклами на площі, що орендується.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорційно її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (жовтень 2013) - 324,43 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2013 визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена у абзаці 1 цього пункту на індекси інфляції листопада 2013 та грудня 2013.

За умовами п.3.3 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.5 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 50% надсилається орендарем орендодавцеві.

За умовами п. 3.6 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.5 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Зобов'язання орендаря за сплатою орендної плати забезпечуються у вигляді авансового платежу в розмірі не меншому, ніж орендна плата за перший місяць оренди, який вноситься в рахунок плати за останній місяць оренди, протягом 10 днів з моменту підписання договору оренди на розрахунковий рахунок Державного казначейства за місцем реєстрації орендаря (п. 3.10 договору).

У разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою у повному обсязі, якщо така виникла, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу (п. 3.11 договору).

Відповідно до п. 5.3 договору орендар зобов'язується своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

За умовами пп. «г» п.9.4 договору орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди та(або) відшкодування збитків у разі, якщо орендар не сплачує або несвоєчасно сплачує орендну плату.

Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, який діє з моменту підписання його сторонами (п. 10.1 договору).

За умовами п. 10.3 договору за ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано за рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством, та у разі якщо орендар не погоджується підписувати новий розрахунок орендної плати та відповідні зміни до договору при зміні Методики розрахунку орендної плати.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця та у разі належного виконання орендарем умов цього договору, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором та чинним законодавством за умови відсутності заперечень органу уповноваженому управляти об'єктом оренди, наданих орендодавцю у встановлений законодавством термін (п. 10.4 договору).

Відповідно до розрахунку плати за оренду державного нерухомого майна, наданого в оренду ТОВ «ГАРАНТ ХОЛДІНГ ГРУП», орендна плата за базовий місяць оренди становить 324,43 грн.

Згідно з актом приймання-передавання державного нерухомого майна, що обліковується на балансі Одеського національного політехнічного університету від 16.12.2013, підписаного орендодавцем, орендарем та балансоутримувачем, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: дві ділянки внутрішньої поверхні стін (по 2,16 кв.м. кожна), головного учбового корпусу, інв. №122275, загальною площею 4,32 кв.м., за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 1 (далі - майно), що обліковується на балансі Одеського національного політехнічного університету (долі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ «Одеська регіональна експертна компанія» станом на 31.08.2013 та становить 25 851,00 грн.

Згідно зі звітом про стан надходження коштів до бюджету у термін від 12.01.2014 по 14.11.2016 від відповідача за вказаним вище договором оренди, заборгованість ТОВ «ГАРАНТ ХОЛДІНГ ГРУП» становить 7 250,20 грн.

Матеріали справи містять претензію позивача від 25.03.2016 №11-05-01474 про стягнення заборгованості по орендній платі, пені та розірвання договору оренди, яка була надіслана на адресу відповідача відповідно до реєстру на відправку рекомендованої кореспонденції від 25.03.2016.

Доказів сплати відповідачем вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідачем неналежним чином виконувались зобов'язання зі сплати орендної плати, у зв'язку із чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 7 250,20 грн., а тому позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з останнього пеню у розмірі 3 028,98 грн., а також заявлено вимоги про розірвання договору оренди та повернення орендованого майна балансоутримувачу.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку з несвоєчасною сплатою відповідачем платежів відповідно до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 16.12.2013.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частина перша статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлює для орендаря обов'язок за користування об'єктом оренди вносити орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

З огляду на викладені норми вбачається обов'язок орендаря сплачувати оренду плату за весь час користування об'єктом оренди.

Згідно з п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорційно її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) та становить без ПДВ за базовий місяць оренди (жовтень 2013) - 324,43 грн.

Відповідно до п. 3.5 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Одночасно копія платіжного доручення на перерахування орендної плати до державного бюджету 50% надсилається орендарем орендодавцеві.

Матеріали справи свідчать, що всупереч прийнятих на себе договірних зобов'язань відповідач належним чином не виконував своїх обов'язків в частинні своєчасної сплати орендних платежів, в результаті чого станом на 14.11.2016 виникла заборгованість, що за неоспореними відповідачем розрахунками позивача становить 7 250,20 грн.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 7 250,20 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем не надав.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором оренди, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі 3 028,98 грн.

За умовами п. 3.6 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.5 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного Банку, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або Договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Договором між сторонами не встановлено можливості позивача нараховувати пеню понад встановлений ч.6 ст. 232 ГК України термін.

Проте, позивач розрахував пеню понад встановлений ч.6 ст. 232 ГК України строк, у зв'язку з чим суд перерахував пеню у відповідності до ч.6 ст. 232 ГК України, яка становить 1 014,94 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 16.12.2013.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 782 ЦК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадку істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За умовами пп. «г» п.9.4 договору орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди та(або) відшкодування збитків у разі, якщо орендар не сплачує або несвоєчасно сплачує орендну плату.

Відповідно до п. 5.10 договору у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язується повернути балансоутримувачу об'єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкту оренди з вини орендаря.

Судом встановлено, що відповідачем в порушення пункту 5.3 договору не було своєчасно здійснено сплату орендних платежів.

Матеріали справи містять претензію позивача від 25.03.2016 №11-05-01474 про стягнення заборгованості по орендній платі, пені та розірвання договору оренди, яка була надіслана на адресу відповідача відповідно до реєстру на відправку рекомендованої кореспонденції від 25.03.2016.

Таким чином, враховуючи істотне порушення відповідачем умов договору, господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що договір підлягає розірванню, а тому позовні вимоги в цій частині вважаються обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, умовами договору, зокрема, пунктом 5.10 встановлено, що у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язується повернути балансоутримувачу об'єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкту оренди з вини орендаря.

Згідно з частиною першою статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною першою статті 27 Закону встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Отже наявність обов'язку відповідача передати орендоване майно балансоутримувачу судом встановлено.

У зв'язку із розірванням договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 16.12.2013, відповідач втрачає статус орендаря, тому вимога позивача про повернення відповідачем орендованого майна балансоутримувачу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ХОЛДІНГ ГРУП» (03680, м. Київ, вул. Солом'янська, 3, код 37982944) до Державного бюджету України (отримувач УК в м. Одесі/ Приморський район/ 22080200, р/р 0008, МФО 828011, , банк отримувача ГУ ДКСУ в Одеській області) суму основної заборгованості у розмірі 7 250 (сім тисяч двісті п'ятдесят) грн. 20 коп., пеню у розмірі 1 014 (одна тисяча чотирнадцять) грн. 94 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. Розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 16.12.2013, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (65012, м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 15, код 20984091) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ХОЛДІНГ ГРУП» (03680, м. Київ, вул. Солом'янська, 3, код 37982944).

4. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ХОЛДІНГ ГРУП» (03680, м. Київ, вул. Солом'янська, 3, код 37982944) повернути балансоутримувачу Державному підприємству «Одеський національний політехнічний університет» (65044, м. Одеса, пр. Шевченка, 1, код 02071045) державне нерухоме майно, а саме: дві ділянки внутрішньої поверхні стін (по 2,16 кв.м. кожна), головного учбового корпусу, інв. №122275, загальною площею 4,32 кв.м., за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 1.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ ХОЛДІНГ ГРУП» (03680, м. Київ, вул. Солом'янська, 3, код 37982944) на користь Регіонального відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (65012, м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 15, код 20984091) судовий збір у розмірі 3 864 (три тисячі вісімсот шістдесят чотири) грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане - 30.01.2017.

Суддя В.О. Демидов