УХВАЛА

31.01.2017Справа № 910/15979/16

За позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

До Державного агентства резерву України

Про стягнення 121 718,26 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Без виклику представників учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного агентства резерву України про стягнення 71 584,93 грн. за Договором відповідального зберігання матеріальних цінностей від 26.09.13. № 16-П-ІЗФ-13/а50/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.16. порушено провадження у справі № 910/15979/16 та призначено її до розгляду.

Під час розгляду справи позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої він просить суд стягнути з відповідача на свою користь 121 718,26 грн. Вказану заяву було прийнято судом до розгляду.

За результатами судового засідання 20.10.16. суд дійшов висновку про призначення по справі судової експертизи та зупинення провадження у справі № 910/15979/16, про що прийняв відповідні ухвали.

12.12.16. до Господарського суду міста Києва надійшов лист № 17430/16-45 до якого долучено клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи та нагадування про необхідність попередньої оплати призначеної експертизи.

Розпорядженням № 05-23/298 від 27.01.17. було призначено повторний автоматичний розподіл справи, відповідно до якого справу № 910/15979/16 передано на розгляд судді Ващенко Т.М.

Враховуючи вищевикладене, суддя Ващенко Т.М. приймає справу до свого провадження.

Клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів розглядається господарським судом після поновлення провадження у справі; за необхідності для розгляду такого клопотання суд може витребувати матеріали справи з експертної установи, а також повідомити учасників судового процесу про час і місце проведення відповідного судового засідання (абз. 4, 5 п. 11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.12. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи»).

Відповідно до ст. 82 ГПК України при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення. Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12. "Про судове рішення", рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, згідно з положеннями ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 43 ГПК України господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі й шляхом витребування доказів на підставі поданого стороною або прокурором клопотання (ст. 38 ГПК України).

Разом з тим, за змістом системного аналізу приписів ст.ст. 43, 104 ГПК України з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов'язок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 104 ГПК України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов'язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності, проте як суд наділяється в тому числі організаційно-розпорядчими повноваженнями, необхідними для здійснення ним функцій органу правосуддя та прийняття законних і обґрунтованих судових актів.

Зокрема, пунктом 4 ч. 1 ст. 65 ГПК України передбачено, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя в ході підготовки справи до розгляду в необхідних випадках витребує від сторін, інших підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, їх посадових осіб документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомиться з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження.

Слід зазначити, що вказані висновки в тому числі відповідають рекомендаціям Ради Європи, членом якої є Україна.

Так, в Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред'явлення таких роз'яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Крім того, відповідно до п. 62 Додатку до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, - судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, Господарський суд міста Києва поновлює провадження у справі № 910/15979/16 та з метою повного та всебічного розгляду справи, керуючись ст. ст. 43, 65 ГПК України, суд вважає за необхідне витребувати докази, що мають значення для вірного вирішення спору по суті.

Крім того, Господарський суд міста Києва звертає увагу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на необхідність оплати вартості призначеної експертизи.

Після розгляду та вирішення по суті клопотання експерта про надання для проведення дослідження додаткових документів, суд на підставі ст. 79 ГПК України зупиняє провадження у справі № 910/15979/16 на час проведення експертизи та отримання висновку експерта.

Керуючись ст. ст. 65, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти справу № 910/15979/16 до свого провадження.

2. Поновити провадження у справі № 910/15979/16.

3. Зобов'язати ПОЗИВАЧА надати суду:

- договір відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № 16-П-ІЗФ-13/ф50/22 від 26.09.13.;

- акт прийому - передачі (переміщення) матеріальних цінностей мобілізаційного резерву;

- акт виконаних робіт по зберіганню матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за 2015 рік (поквартально);

- акт на відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву згідно договору № 16-П-ІЗФ-13/ф50/22 від 26.09.13.;

- відомість ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії про пункти зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву та їх складські площі за 2014 р.;

- позабалансовий рахунок 02 «Активи на відповідальному зберіганні» ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії за 2015 р.;

- інвентарні картки обліку основних засобів (столярний цех РСГ, вбудована котельня, авторемонтній, електроцех), що задіяні у процесі зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву;

- відомість нарахування зносу на основні засоби (столярний цех РСГ, вбудована котельня, авторемонтній, електроцех), що задіяні у процесі зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву;?

- регістри бухгалтерського обліку та аналітичні відомості по бухгалтерських рахунках, де відображено формування складу витрат на зберігання матеріальних цінностей державного резерву в рамках укладеного з відповідачем договору № 16-П-ІЗФ-13/ф50/22 від 26.09.13. (за статтями витрат, згідно кошторису (помісячно));

- регістри бухгалтерського обліку та аналітичні відомості по бухгалтерських рахунках, де відображено заборгованість Державного агентства резерву України перед ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії ДП «Адміністрація морських портів України» за договором № 16-П-ІЗФ-13/ф50/22 від 26.09.2013 року.

4. Витребувані докази подати до 06.02.17. з супровідним листом через відділ діловодства Господарського суду міста Києва.

5. Зупинити провадження у справі № 910/15979/16 на час проведення судової експертизи та отримання висновку експерта.

6. Матеріали справи № 910/15979/16 направити в Київський науково-дослідний інститут судових експертиз для подальшого проведення експертизи на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 20.10.16. у справі № 910/15979/16.

Суддя Т.М. Ващенко