ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року Справа № 922/6528/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівХодаківської І.П., Швеця В.О.
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "НБМ-Сервіс", м. Харків
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 року
у справі господарського суду Харківської області
за позовомКвартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НБМ-Сервіс", м. Харків
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерства оборони України, м. Київ 1. Харківської товарної біржі, м. Харків; 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Харків; 3. Приватної аудиторської фірми "Сервісінформаудит", м. Харків; 4. Приватного акціонерного товариства "Інфраструктура відкритих ключів", м. Київ; 5. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Харків;
6. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Триумф", м. Харків; 7. Приватного підприємства "Ріелторська компанія "Слава", м. Харків; 8. Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Мегаплюс", м. Харків; 9. Приватного акціонерного товариства "МТС Україна", м. Київ
за участюВійськової прокуратури Харківського гарнізону, м. Харків
пророзірвання договору та повернення майна
за участю представників
прокуратури: Шекшеєва В.С.,
позивача: не з'явився,
відповідача: Дундуков В.В.,

третьої особи на стороні позивача: Барда С.Ю., Остапенко В.В.,

третьої особи на стороні відповідача-1: не з'явився,

третьої особи на стороні відповідача-2: не з'явився,

третьої особи на стороні відповідача-3: не з'явився,

третьої особи на стороні відповідача-4: не з'явився,

третьої особи на стороні відповідача-5: не з'явився,

третьої особи на стороні відповідача-6: не з'явився,

третьої особи на стороні відповідача-7: не з'явився,

третьої особи на стороні відповідача-8: не з'явився,

третьої особи на стороні відповідача-9: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "НБМ-Сервіс" (далі за текстом - ТОВ "НБМ-Сервіс") про розірвання Договору оренди № 177 від 20.03.2003 року та зобов'язання повернути приміщення площею 1 999, 20 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом складання акту прийому-передачі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.01.2016 року залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Харківську товарну біржу, фізичну особу-підприємця ОСОБА_4, приватну аудиторську фірму "Сервісінформаудит".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.01.2016 року залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватне акціонерне товариство "Інфраструктура відкритих ключів", фізичну особу-підприємця ОСОБА_5, товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Триумф".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.02.2016 року залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватне підприємство "Ріелторська компанія "Слава", товариство з обмеженою відповідальністю "Лідер-Мегаплюс", приватне акціонерне товариство "МТС Україна".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.02.2016 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерство оборони України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.03.2016 року в позові відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано недоведеністю належними та допустимими доказами порушення відповідачем умов Договору оренди № 177 від 20.03.2003 року та передачу в суборенду орендованого майна без погодження з орендодавцем, що вказує на відсутність правових підстав для розірвання Договору оренди на вимогу орендодавця за рішенням суду та повернення орендованого майна.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 року рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2016 року - скасовано, позов задоволено: розірвано Договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 177 від 20.03.2003 року, укладений Харківським військовим університетом та ТОВ "НБМ-Сервіс"; зобов'язано ТОВ "НБМ-Сервіс" повернути Квартирно-експлуатаційному відділу м. Харкова приміщення площею 1 999, 20 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом складання акту приймання-передачі.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що відповідач всупереч умовам Договору оренди без погодження з орендарем передав у користування стороннім особам майно державної форми власності, що підтверджується висновками Аудиторського звіту № 234/1/31/22 від 29.05.2015 року, Актом обстеження нежитлових приміщень, що знаходяться в оренді від 29.10.2015 року, даними з ЄДРПОУ щодо місцезнаходження за адресою орендованого майна інших юридичних осіб, Договором зберігання № 151225/ЗМ від 25.12.2015 року, Договором про спільну діяльність від 21.07.2012 року та Договором сервітуту від 01.08.2012 року № КН0273, які опосередковано підтверджують факт передачі орендованого майна стороннім особам, що є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, ТОВ "НБМ-Сервіс" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 року і залишити в силі рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2016 року.

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова до Вищого господарського суду України надіслано відзив на касаційну скаргу, в якому позивач проти доводів касаційної скарги заперечує та просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Також Військовою прокуратурою Харківського гарнізону та Генеральною прокуратурою України до Вищого господарського суду України подано письмові пояснення на касаційну скаргу, в яких прокуратура проти доводів касаційної скарги заперечує та просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача просив касаційну скаргу задовольнити, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 року - скасувати і залишити в силі рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2016 року, а прокурор та представники третьої особи на стороні позивача проти доводів касаційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Позивача та третіх осіб на стороні відповідача згідно з приписами ст. 1114 ГПК України було належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак вони не скористались передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення прокурора, представників відповідача та третіх осіб на стороні позивача, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.03.2003 року Харківським військовим університетом (орендодавець) та ТОВ "НБМ-Сервіс" (орендар) укладено Договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 177 (далі за текстом - Договір), за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуальне визначене нерухоме майно учбового корпусу (споруда № 104/1), загальною площею 2 454 кв. м, розміщене за адресою: АДРЕСА_1 що знаходиться на балансі Міністерства оборони України, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою 676 654 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції) грудень 2002 року 5 717, 73 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди - березень визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за січень, лютий та березень 2003 року. В орендну плату не входить оплата за електроенергію і комунальні послуги.

В п. 5.10 Договору сторонами узгоджено обов'язок орендаря не передавати орендоване приміщення в суборенду, не укладати договорів (контрактів, угод), у тому числі про спільну діяльність, пов'язаних з будь-яким використанням орендованого приміщення іншою юридичною чи фізичною особою без письмової згоди орендодавця.

Відповідно до п. 6.2 Договору орендар має право за письмовою згодою орендодавця здавати орендоване майно у суборенду і передавати свої права та обов'язки за цим Договором щодо цих цінностей іншій особі за умови, що це не тягне зміни вартості майна і не порушує інших положень цього Договору. Передача прав та обов'язків орендаря третій особі здійснюється шляхом укладення Додаткової угоди до даного Договору, яка підписується повноважними представниками орендаря, орендодавця та третьої особи.

Згідно з п. 8.1 Договору орендодавець має право контролювати наявність, стан, напрями та ефективність використання майна, переданого в оренду.

Відповідно до п. 10.1 Договору він укладений строком на п'ять років - з 20.03.2003 року до 20.03.2008 року включно.

Орендоване майно передано відповідачу за актом прийому-передачі від 06.06.2003 року.

06.06.2003 року сторонами укладено Додаткові угоди № 1 та № 2 до Договору оренди, якими встановлено фактичну дату передачі майна та початок проведення платежів з 06.06.2003 року; погоджено орендну плату у розмірі 5 973, 40 грн. (п. 3.1 Договору); визначено, що у разі припинення або розірвання Договору поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, визначаються власністю орендаря, а не відокремлювані поліпшення - власністю орендодавця і компенсації не підлягають (п. 6.10 Договору).

24.02.2007 року сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору оренди, згідно з якою строк дії Договору продовжено до 20.03.2013 року включно, а також виключені п. п. 7.5, 7.6 Договору.

28.03.2007 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова набув статусу орендодавця за Договором оренди № 177 від 20.03.2003 року на підставі Додаткової угоди № 36д/2007/КЕВ, укладеної між ним та ТОВ "НБМ-Сервіс", якою змінено орендодавця у Договорі з Харківського університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова. Зазначену Додаткову угоду укладено у зв'язку з тим, що на підставі директиви ГоловКЕУ № 303/18/2050 від 09.12.2005 року учбовий корпус загальною площею 6 416 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на баланс та бухгалтерський облік позивача. Передачу вказаного майна оформлено актом приймання-передачі основних засобів від 29.12.2006 року.

02.04.2012 року сторонами укладено Додаткову угоду № 12д/2012/КЕВ, якою змінено умови Договору оренди і викладено в наступній редакції: "Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення загального площею 2 454 кв. м будівлі учбового корпусу за генеральним планом № 1 (далі - майно), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 що знаходиться на балансі КЕВ м. Харків, вартість якого визначена на 31.12.2002 року за належною оцінкою і становить згідно акту оцінки 676 654 грн. (п. 1.1 Договору). Орендна плата встановлена в розмірі 30 509, 90 грн. (п. 3.1 Договору)".

15.06.2012 року сторонами укладено Додаткову угоду № 18д/2012/КЕВ, якою зменшено розмір орендованих приміщень до 1 999, 20 кв. м та вказано нову оцінку майна - 551 250 грн.; п. 2.3 Договору викладено у наступній редакції: "Назване в п. 1.1 нерухоме майно орендодавець передає орендарю для розміщення офісу - 1 725, 10 кв. м, магазину-складу - 87, 9 кв. м, аудиторської фірми - 36, 7 кв. м, біржі - 149, 50 кв. м". Орендна плата встановлена в розмірі 25 204, 98 грн.

Позивач, звертаючись до господарського суду з позовом про розірвання Договору оренди № 177 від 20.03.2003 року та зобов'язання відповідача повернути орендоване майно шляхом складання акту прийому-передачі, свої вимоги обґрунтував тим, що на виконання умов п. 8.1 Договору позивачем здійснено перевірку стану використання орендовано майна, за результатами якої встановлено, що за адресою орендованого майна знаходяться 24 суб'єкта підприємницької діяльності без письмового погодження з відповідачем, що підтверджується аудиторською перевіркою фінансово-господарської діяльності Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова за період з 01.05.2013 року по 14.04.2015 року, проведеною Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України, за результатами якої складено Аудиторський звіт № 234/1/31/22 від 29.05.2015 року та Акт обстеження нежитлових приміщень, що знаходяться в оренді від 29.10.2015 року. Розміщення в орендованих приміщеннях суборендарів без письмового дозволу орендодавця є порушенням умов укладеного сторонами Договору оренди та відповідно до ст. 783 Цивільного кодексу України є підставою для розірвання Договору оренди та повернення майна орендодавцю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що за умовами п. п. 5.10, 6.2 Договору оренди орендар зобов'язаний не передавати орендоване майно в суборенду без письмового погодження з орендодавцем та не укладати договорів (контрактів, угод), у тому числі про спільну діяльність, пов'язаних з будь-яким використанням орендованого приміщення іншою юридичною чи фізичною особою без письмової згоди орендодавця. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач звертався до позивача як орендодавця з листом за № 150521/1 від 21.05.2015 року, в якому повідомив про відсутність будь-яких договорів суборенди з суб'єктами господарської діяльності, що зазначені в звіті, крім тих, що були укладені за погодженням з попереднім орендодавцем - Харківським університетом повітряних сил та діють по теперішній час і, зокрема, з: ТОВ "Торговий будинок "Форвард" (Додаткова угода № 3 від 20.06.2003 року), Харківською товарною біржею (Додаткова угода № 4 від 20.06.2003 року та Договір суборенди № 16 від 01.03.2007 року), СПД ФО ОСОБА_5 (Договір суборенди № 14 від 01.03.2007 року), СПД ФО ОСОБА_4 (Договір суборенди № 15 від 01.03.2007 року), приватною аудиторською фірмою "Сервісінформаудит" (Договір суборенди № 4 від 01.03.2007 року), ЗАТ "Інфраструктура відкритих ключів" (Договір суборенди № 3 від 01.03.2007 року), ТОВ "Компанія Тріумф" (Договір суборенди № 19 від 01.03.2007 року).

При цьому, позивачем в порушення приписів процесуального закону не надано належних доказів на підтвердження обставин, викладених в Аудиторському звіті № 234/1/31/22 від 29.05.2015 року та Акті обстеження нежитлових приміщень, що знаходяться в оренді від 29.10.2015 року і, зокрема, договорів суборенди або будь-яких інших договорів, пов'язаних з використанням орендованого приміщення іншою юридичною чи фізичною особою без письмової згоди орендодавця, а наявність рекламних проспектів інших господарюючих суб'єктів у приміщенні позивача та відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про місцезнаходження таких осіб за адресою: АДРЕСА_1 без встановлення факту передачі їм в суборенду майна позивача та за відсутності будь-яких доказів їх перебування у орендованих відповідачем приміщеннях не підтверджують передачу орендованих приміщень в користування іншим особам без погодження з позивачем, що свідчить про відсутність правових підстав для розірвання Договору оренди у судовому порядку та повернення таких приміщень. Поряд з цим, вказані акти обстежень не можуть вважатись належними доказами порушення відповідачем умов Договору, оскільки вони складені позивачем одноособово без участі представників відповідача і жодних документів (договорів, угод, контрактів) про передачу відповідачем у користування іншим особам орендованого майна не досліджувалось та у вказаних звітах не відображено.

В той же час суд апеляційної інстанції, скасовуючи законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з того, що у Аудиторському звіті № 234/1/31/22 від 29.05.2015 року та Акті обстеження нежитлових приміщень, що знаходяться в оренді від 29.10.2015 року зазначено про знаходження в орендованих приміщеннях інших господарюючих суб'єктів без погодження з орендодавцем та укладення з ними договорів суборенди, оскільки факт реєстрації суб'єктів господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_1 є доказом того, що відповідач всупереч умовам Договору оренди передав у користування стороннім особам орендоване. Зафіксований у звіті та акті факт розміщення на даху орендованої будівлі базової станції стільникового зв'язку KHA KHA GSM ПрАТ "МТС Україна" та базової станції KH 0273 ТОВ "Астеліт", тобто використання орендованого майна сторонніми особами без погодження з орендодавцем, також підтверджується Договором зберігання № 151225/ЗМ від 25.12.2015 року та Договором сервітуту № КН 0273 від 01.08.2012 року, за умовами яких відповідач розпорядився орендованим майном для розміщення обладнання на зовнішній стороні будівлі по АДРЕСА_1 з метою забезпечення надання телекомунікаційних послуг третім особам та для розміщення обладнання мобільного зв'язку без погодження з орендодавцем.

Крім того, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що опосередкованим підтвердженням факту знаходження ПП "Ріелторська компанія "Слава" у приміщенні за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 5 а, отже, і порушенням відповідачем як орендарем умов Договору оренди щодо розпорядження орендованим майном без погодження з орендодавцем є Договір про спільну діяльність від 21.07.2012 року, укладений ТОВ "НБМ-СЕРВІС" та ПП "Ріелторська компанія "Слава" щодо надання послуг із сприяння у вчиненні укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, пошуку потенційних продавців і покупців, що також свідчить про порушення орендарем умов Договору оренди і є підставою для розірвання Договору оренди та зобов'язання відповідача повернути орендоване майно орендодавцю.

Проте, колегія суддів Вищого господарського суду України не може погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є розірвання договору оренди державного майна та повернення такого майна, а, отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини.

В силу приписів ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором оренди (найму) одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. ч. 1 та 3 ст. 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання сторонами своїх зобов'язань. При цьому названа норма застосовується з урахуванням загальних положень Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 783 Цивільного кодексу України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі.

Статтею 774 Цивільного кодексу України передбачено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Зазначені норми закону не передбачають обов'язковість розірвання договору оренди в разі порушення орендарем зобов'язань за договором, а надають можливість їх застосування в залежності від конкретних обставин справи.

При цьому, підставою для розірвання договору може бути належним чином доведений факт укладення договору піднайму за відсутності згоди наймодавця (орендодавця).

З огляду на встановлені господарськими судами обставини справи та вищенаведені законодавчі приписи, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позивачем не було доведено належним та допустимими доказами порушень умов Договору орендарем і, зокрема, укладення договорів суборенди з суб'єктами господарської діяльності, зазначеними в Аудиторському звіті № 234/1/31/22 від 29.05.2015 року та Акті обстеження нежитлових приміщень від 29.10.2015 року (крім укладених за погодженням з попереднім орендодавцем, які діють по теперішній час), у тому числі будь-яких інших договорів, пов'язаних з використанням орендованого приміщення іншою юридичною чи фізичною особою без письмової згоди орендодавця.

При цьому, місцевим господарським судом правомірно зауважено, що факт реєстрації місцезнаходження деяких господарюючих суб'єктів за адресою: АДРЕСА_1 не є беззаперечним свідченням наявності у них відповідних договорів щодо користування цими приміщеннями, укладених саме з відповідачем, оскільки, як вірно встановлено судами, відповідач орендує лише частину (1 992, 20 кв. м) будівлі за вказаною адресою.

Також, місцевим господарським судом встановлено, що за умовами Договору про спільну діяльність від 21.07.2012 року, укладеного ТОВ "НБМ-Сервіс" (сторона-1) та ПП "Ріелторська компанія "Слава" (сторона-2), сторона-1 в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, за агентську винагороду зобов'язується надавати послуги стороні-2 із сприяння у вчиненні від імені та за рахунок сторони-1 та його клієнтів укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, пошук потенційних продавців і покупців нерухомого майна; сторона-1 одержує право здійснювати вищевказані дії на території міста Харкова з використанням торгового найменування сторони-2, "Агенція нерухомості "СЛАВА", "Ріелторська компанія СЛАВА"; сторона-2 надає доступ до своїх баз даних співробітникам сторони-1 з метою використання їх в роботі та поповнення новою інформацією; в Розділах 2, 3 цього Договору визначено права та обов'язки сторін, за змістом яких не вбачається передачі відповідачем у користування ПП "Ріелторська компанія "Слава" приміщень, які орендовані ним за Договором оренди.

Таким чином, спільна діяльність за цим Договором не передбачала передачу відповідачем у користування ПП "Ріелторська компанія "Слава" орендованого приміщення за Договором оренди, а, отже, укладення Договору про спільну діяльність не є порушенням умов п. п. 5.10, 6.2 Договору оренди та приписів п. 2 ч. 1 ст. 783 Цивільного кодексу України, а тому не і потребувало погодження з позивачем.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За умовами укладеного ТОВ "НБМ-Сервіс" (зберігач) та ПрАТ "МТС Україна" (поклажодавець) Договору зберігання № 151225/ЗМ від 25.12.2015 року зберігач прийняв і зобов'язався зберігати довірене йому майно (система електроживлення та системний комплект обладнання), а поклажодавець передав на збереження і зобов'язався оплачувати послуги зберігання.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що ані приписами законодавства, ані умовами Договору зберігання не передбачалось переходу до поклажодавця прав на користування приміщенням зберігача, у якому зберігаються його речі, у зв'язку з чим безпідставними є висновки апеляційного господарського суду щодо розпорядження відповідачем за цим Договором орендованим майном без згоди орендодавця.

Водночас, розміщення на даху орендованого приміщення обладнання станцій мобільного зв'язку ПрАТ "МТС Україна" та ТОВ "Астеліт" не може свідчити про наявність договірних правовідносин (суборенди) з відповідачем, за відсутності факту укладення таких договорів та за наявності листування між позивачем та ПрАТ "МТС Україна" щодо можливості виконання робіт по прокладці волоконно-оптичної лінії по території КЕВ за адресою: АДРЕСА_1 а, отже, зазначені обставини не є беззаперечним доказом використання відповідачем орендованого майна з порушенням умов Договору оренди. До того ж вказані приміщення не знаходяться в оренді у відповідача.

Однак, зазначені обставини не були враховані апеляційним господарським судом, що призвело до помилкових висновків про доведеність позовних вимог, наявність правових підстав для їх задоволення та скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

В той же час, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у зв'язку з недоведеністю обставин справи щодо використання відповідачем орендованого майна з порушенням договірних зобов'язань та/або передачі орендованого майна іншим юридичним особам без дозволу орендодавця.

Згідно з п. п. 7, 8 ч. 2 ст. 105 ГПК України у постанові апеляційної інстанції мають бути зазначені обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів; у разі скасування або зміни рішення місцевого господарського суду - доводи, за якими апеляційна інстанція не погодилась з висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне відзначити, що в порушення вказаних вимог процесуального закону суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржувану постанову, не спростував доказів, на які послався у своєму рішенні суд першої інстанції, та не навів переконливих доводів щодо скасування рішення місцевого господарського суду.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно розглянув у судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Приписами п. 6 ч. 1 ст. 1119 ГПК України передбачено, що касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

З урахуванням викладеного, оскільки постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 року у даній справі прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а згідно вимог ч. 1 ст. 11110 ГПК України це є підставою для скасування чи зміни рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 року - скасувати і залишити в силі рішення господарського суду Харківського області від 09.03.2016 року.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу задовольнити.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 року у справі № 922/6528/15 - скасувати.

3. Рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2016 року у справі № 922/6528/15 залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіІ.П. Ходаківська

В.О. Швець