УХВАЛА

25.01.2017Справа № 910/17962/15

Господарський суд міста Києва у складі колегії суддів: Комарової О.С. - головуючого, суддів Босого В.П. та Турчина С.О., розглянувши скаргу № 14/5-52В від 17.01.2017 року Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби по винесенню постанови від 26.12.2016 року ВП № 51788448 про закінчення виконавчого провадження,

у справі № 910/17962/16

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі: Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу у розмірі 809 751 417,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 13 липня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 05/2/3-18027-15 від 10.07.2015 року до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Київенерго", про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу у розмірі 809 751 417,33 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року провадження у справі № 910/17962/15 в частині стягнення грошових коштів в розмірі 32 927 306,00 грн. припинено, позов задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" грошові кошти: основного боргу - 209 070 089,85 грн., пені - 87 394 938,06 грн., 3% річних - 5 614 581,88 грн., інфляційних втрат - 155 799 403,02 грн. та 7% штрафу - 32 325 321,42 грн., в іншій частині позову відмовлено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 47 212,59 грн.

25.12.2015 року на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2016 року рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 року у справі №910/17962/15 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України № 910/17962/15 від 15.06.2016 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2016 у справі № 910/17962/15 змінено.

04.07.2016 року на виконання постанови Вищого господарського суду України № 910/17962/15 від 15.06.2016 року Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

Додатковою постановою Вищого господарського суду України № 910/17962/15 від 18.07.2016 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 9 974,68 грн. судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

25.07.2016 року на виконання додаткової постанови Вищого господарського суду України № 910/17962/15 від 18.07.2016 року Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

Через відділ діловодства суду 23.01.2017 року від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла скарга № 14/5-52В від 17.01.2017 року на дії органу державної виконавчої служби по винесенню постанови від 26.12.2016 року ВП № 51788448 про закінчення виконавчого провадження, в якій скаржник просив суд:

- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення 26.12.16 постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 51788448 з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва від 04.07.16 у справі № 910/17962/15 про стягнення з публічного акціонерного товариства «Київенерго» на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 80 705 728,90 грн. пені, 3% річних - 5 162 620,86 грн., інфляційних втрат - 144 369 676,00 грн., 7% штрафу - 29 432 410,00 грн.;

- визнати недійсною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. від 26.12.16 про закінчення виконавчого провадження ВП № 51788448 з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва від 04.07.16 у справі № 910/17962/15 про стягнення з публічного акціонерного товариства «Київенерго» на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 80 705 728,90 грн. пені, 3% річних - 5 162 620,86 грн., інфляційних втрат - 144 369 676,00 грн., 7% штрафу - 29 432 410,00 грн.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.01.2017 року зазначену скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя: Комарова О.С., судді: Босий В.П., Турчин С.О.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

У пункті 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 Господарського процесуального кодексу України, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення Господарського процесуального кодексу України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII 1 Господарського процесуального кодексу України тощо.

Нормами п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Виходячи з аналізу вимог ч.1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обов'язок позивача, прокурора направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів не залежить від того чи є у наявності у відповідача дані документи.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

В силу Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року, розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв'язку.

У відповідності до п.п. 59, 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Таким чином, належним доказом відправлення сторонам у справі копії скарги та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

Втім, до скарги № 14/5-52В від 17.01.2017 року скаржником не надано доказів направлення відповідачу копії скарги, а саме не додано документів, що підтверджують надання поштових послуг (опис вкладення, касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що є порушенням вищезазначених норм.

Наведене підтверджується актом відділу діловодства Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 року.

Суд дійшов висновку, що зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про призначення до розгляду у справі надіслати суду відзив на скаргу, проте у даному випадку стягував та треті особи позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на скаргу з урахуванням усіх обставин, на які посилається скаржник та поданих ним доказів.

Як зазначено у ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому, суд у разі порушення позивачем ст. 57 Господарського процесуального кодексу України не має права скористатися приписами ст.ст. 38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги ст.63 зазначеного Кодексу України.

Як вбачається з п.3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Також суд зазначає, що відповідно до правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у постанові від 04.12.2012 у справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти скаргу № 14/5-52В від 17.01.2017 року Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до розгляду, а потім зобов'язувати скаржника усувати вказані недоліки.

Таким чином, скарга з доданими до неї документами не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню скаржнику без розгляду для усунення допущених порушень.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Враховуючи викладене, керуючись, п. 6 ч. 1 ст. 63, ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу № 14/5-52В від 17.01.2017 року Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії органу державної виконавчої служби з доданими до неї документами повернути скаржнику без розгляду.

2. Роз'яснити Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що повернення скарги без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з такою скаргою до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.С. Комарова

Судді В.П. Босий

С.О. Турчин