ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"31" січня 2017 р. Справа № 926/4414/16

За позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до приватного підприємства НадПред Теплосервіс, м. Заставна Чернівецької області

про стягнення 687608,00 грн.

Суддя Т.І. Ковальчук

Представники:

Позивача не зявився

Відповідача ОСОБА_1, директор

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення 687608,00 грн. штрафних санкцій та компенсаційних виплат за несвоєчасне виконання зобовязання з оплати за поставлений природний газ, у тому числі 264083,54 грн. пені, 14554,60 грн. 3% річних та 408969,86 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату за переданий йому позивачем на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 22.14.2014 р. № 3267/15-БО-38-38 природний газ, у звязку з чим за період прострочення оплати відповідачеві нараховано пеню, три проценти річних та втрати від інфляції.

Провадження у справі порушено ухвалою від 08.12.2016 р., справу до розгляду в судовому засіданні призначено на 22.12.2016 р. за участю представників сторін, позивача зобовязано надати докази зарахування судового збору до державного бюджету, відповідача зобовязано надати відзив на позов та докази в його обґрунтування, відомості про участь відповідача у процедурі врегулювання заборгованості за спожитий природний газ згідно із Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

20.12.2016 р. від відповідача надійшов відзив, у якому проти позову заперечено з тих підстав, що заборгованість за природний газ відповідач остаточно сплатив 06.04.2016 р. до набрання чинності Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, яким передбачено, що пеня, три відсотки річних та інфляційні на прострочену, але погашену до набрання цим Законом чинності заборгованість, не нараховуються, тому позивач здійснив дані нарахування всупереч названому Закону.

У судовому засіданні 22.12.2016 р. оголошувалася перерва до 10-00 год. 12.01.2017 р.

У судовому засіданні 12.01.2017 р. представник позивача просив задовольнити позов з тих підстав, що на день звернення з позовом до господарського суду Закон України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії не набрав чинності, відтак, не поширюється на спірні правовідносини сторін, отже, нарахування штрафних санкцій і компенсаційних виплат за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу є правомірним, підтверджується доданими до позовної заяви документами, відповідач же не включений до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, тому нараховані йому пеня, три відсотки річних та інфляційні втрати не підлягають списанню.

Представники відповідача у судовому засіданні 12.01.2017 р. позов не визнали, пояснили, що заборгованість по оплаті за природний газ підприємством погашена в квітні 2016 року, з врахуванням чого з набранням чинності Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії пеня, три відсотків річних та інфляційні не повинні нараховуватися.

У судовому засіданні 12.01.2017 р. оголошувалася перерва до 10-00 год. 31 січня 2017 року.

До початку судового засідання 31.01.2017 р. від позивача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на відзив і пояснення від 19.01.2017 р., які, втім, не підписані особою, яка в цих документах зазначена підписантом. З огляду на вказане дані документи не мають значення для розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання 31.01.2017 р. не зявився без повідомлення причин неявки, однак це не перешкоджає вирішенню спору, оскільки представник ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи після оголошення перерви в засіданні 12.01.2017 р., що підтверджується його підписом в протоколі судового засідання від 12.01.2017 р., та надав суду усні пояснення по суті спору в указаному засіданні.

Представник відповідача в судовому засіданні 31.01.2017 р. надав для долучення до матеріалів справи копії виданих підприємству ліцензій на виробництво, постачання і транспортування теплової енергії на період до 2016 року, просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії у позивача не було підстав для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на погашену заборгованість.

Заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні 12.01.2017 р., пояснення представника відповідача в судовому засіданні 31.01.2017 р., розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

22 грудня 2014 року між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) і приватним підприємством НадПред Теплосервіс (покупець) було укладено договір № 3267/15-БО-38 купівлі-продажу природного газу, відповідно до якого позивач зобовязався передати відповідачеві у 2015 році у власність, а відповідач прийняти і оплатити природний газ, ввезений на митну територію України (далі Договір купівлі-продажу природного газу, а.с. 11-16).

У подальшому до названого Договору було укладено низку додаткових угод про зміну ціни газу і тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами, а також окремих пунктів основного Договору, в тому числі:

- № 1 від 27.02.2015 р.,

- № 2 від 19.03.2015 р.,

- № 3 від 15.04.2015 р.,

- № 4 від 29.05.2015 р.,

- № 5 від 30.06.2015 р.,

- № 6 від 27.07.2015 р.,

- № 7 від 30.07.2015 р., якою пункт 6.3 статті 6 Договору доповнено умовою про зарахування в разі наявності заборгованості за Договором коштів покупця як погашення заборгованості за газ, поставлений у минулі періоди по цьому Договору в порядку календарної черговості,

- № 8 від 21.10.2015 р.,

- № 9 від 22.10.2015 р.,

- № 10 від 02.11.2015 р., згідно з якою обумовлено нову редакцію пункту 6.3 статті 6 Договору щодо оплати за газ з урахуванням вимог статті 191 Закону України Про теплопостачання (а.с. 17-27).

Відповідно до Договору купівлі-продажу природного газу з врахуванням названих вище додаткових угод, зокрема:

1) газ використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (п. 1.2 Договору);

2) приймання-передача газу оформлюється актом приймання-передачі газу. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.п. 3.3, 3.4);

3) ціна на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ, ціна до сплати за 1000 куб.м природного газу на дату укладення Договору становить 7661,64 грн. з ПДВ, з 01.02.2015 р. 7416,84 грн. з ПДВ, з 01.03.2015 р. 11333,64 грн. з ПДВ, з 01.04.2015 р. 9600,24 грн. з ПДВ, з 01.05.2015 р. 9122,88 грн. з ПДВ, з 01.06.2015 р. 8865,84 грн. з ПДВ, з 01.07.2015 р. 8874,60 грн. з ПДВ, з 01.10.2015 р. 8905,32 грн. з ПДВ, з 01.11.2015 р. 8745,74 грн. з ПДВ, з 01.12.2015 р. 8751,10 грн. з ПДВ. Загальна сума вартості природного газу складається з сум вартості місячних поставок газу (п.п. 5.1, 5.2, 5.5);

4) оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1);

5) у разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього Договору він зобовязується сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2);

7) Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печаткам сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11).

Як видно з доданих до позовної заяви копій актів приймання-передачі газу, в період з січня по травень 2015 року включно та в листопаді 2015 року позивач передав відповідачеві у власність, а останній прийняв 300,836 тис. куб.м природного газу на загальну вартість 2458623,69 грн., у тому числі:

1) 129,591 тис. куб.м на суму 992879,59 грн. у січні 2015 року (акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 р.);

2) 118,776 тис. куб.м на суму 880942,58 грн. у лютому 2015 року (акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2015 р.);

3) 46,810 тис. куб.м на суму 530527,70 грн. у березні 2015 року (акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2015 р.);

4) 5,595 тис. куб.м на суму 53713,35 грн. у квітні 2015 року (акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2015 р.);

5) 0,002 тис. куб.м на суму 18,24 грн. у травні 2015 року (акт приймання-передачі природного газу від 31.05.2015 р.);

6) 0,062 тис. куб.м на суму 542,23 грн. у листопаді 2015 року (акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2015 р., а.с. 33-38);

Згідно даних позивача, які визнає відповідач, оплату поставленого в 2015 році природного газу НадПред Теплосервіс проводив несвоєчасно і остаточно розрахувався з позивачем 06.04.2016 року, що підтверджується матеріалами справи, в тому числі документом під назвою Операции по предприятию НадПредтеплосервис ПП с 01-01-2015 по 30-06-2016, у якому відображено кількість і вартість переданого природного газу у відповідні періоди та дати і розміри здійснених відповідачем платежів у рахунок його оплати (а.с. 39, 40, 48, 50).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України також передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, Договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 12 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу, який діяв на час укладення сторонами спору Договору купівлі-продажу природного газу, статті 12 Закону України Про ринок природного газу, який набрав чинності з 08.05.2015 року і регулює спірні правовідносини сторін у даний час, постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобовязується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач неналежним чином виконував умови Договору купівлі-продажу природного газу щодо своєчасної оплати природного газу, переданого йому в 2015 році, допускав прострочення оплати впродовж періодів, відображених у складених позивачем документі під назвою Операции по предприятию НадПредтеплосервис ПП с 01-01-2015 по 30-06-2016 та Розрахунку штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань за Договором з ПП НАДПРЕДТЕПЛОСЕРВІС № 3267/15-БО-38-38 від 22.12.2014 р. станом на дату остаточного розрахунку (а.с. 29-32).

Також установлено, що остаточні розрахунки за переданий йому газ відповідач здійснив 06 квітня 2016 року і на даний час не має заборгованості перед позивачем по оплаті безпосередньо за газ за Договором купівлі-продажу природного газу (а.с. 40,50).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків. Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобовязань за договором може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 4 та 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобовязання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі. Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України обумовлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Як зазначалося, пунктом 7.2 Договору купівлі-продажу природного газу сторони погодили, що у разі невиконання відповідачем пункту 6.1 умов цього Договору (щодо своєчасного остаточного розрахунку за поставлений природний газ) він зобовязується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись п. 7.2 Договору купівлі-продажу природного газу та приписами ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 264083,54 грн. пені за період з 15.02.2015 р. по 05.04.2016 р., 14554,60 грн. 3% річних за цей же період та 408969,86 грн. інфляційних втрат за період з 15 лютого 2015 року по 30 квітня 2016 року (а.с. 29-32).

Відповідач у відзиві на позов та його представники у судових засіданнях проти позову заперечили у повному обсязі, посилаючись на норми Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії від 03.11.2016 за № 1730-VIII, що набув чинності 30 листопада 2016 року (перше офіційне опублікування в газеті Голос України за 29.11.2016 р. № 227, а.с. 89).

Виходячи зі змісту статті 2 вказаного Закону, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (спожитий природний газ, електричну енергію) незалежно від форми власності підприємства.

Частиною 3 статті 7 даного Закону визначено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

У відповідності до п.п. 2.1, 2.2 Статуту приватного підприємства НадПред Теплосервіс, державну реєстрацію якого проведено 03.06.2011 р., номер запису НОМЕР_1 0000626, видами його діяльності, серед іншого, є надання послуг населенню та підприємствам з тепло-, водо-, газопостачання на підставі договору (а.с. 57-71).

Свою діяльність з теплопостачання у спірний період відповідач здійснював на підставі ліцензій на виробництво, постачання та транспортування теплової енергії серії АВ №№ 345817, 345818, 345819, а в даний час на підставі аналогічних ліцензій від 19.09.2016 р. та від 20.09.2016 р. (а.с. 54-56, 90-92).

Відповідно до Договору купівлі-продажу природного газу продаж газу відповідачеві здійснювався виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (п. 1.2 договору).

Наявними у справі доказами доведено та визнається позивачем, що заборгованість за поставлений природний газ, який використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для бюджетних установ та організацій (п. 1.2 Договору), погашена ПП НадПред Теплосервіс у повному обсязі 06 квітня 2015 року, тобто до набрання чинності Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Судом встановлено, що на момент звернення до суду з даним позовом (02.12.2016 р. дата на штемпелі відділення поштового звязку на конверті, в якому було направлено позовну заяву з додатками на адресу суду, а.с. 45) у позивача були відсутні правові підстави для нарахування та стягнення 264083,54 грн. пені, 14554,60 грн. 3% річних та 408969,86 грн. інфляційних втрат унаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобовязань за Договором купівлі-продажу природного газу, оскільки, виходячи зі змісту частини 3 статті 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, на погашену до 30 листопада 2016 року заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з 30 листопада 2016 року.

Як видно з матеріалів справи, відповідач звертався до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України з питанням щодо участі у процедурі врегулювання заборгованості та отримав відповідь Міністерства від 14.12.2016 р. № 8/10.2-1608-16, в якій, зокрема, вказано, що частиною третьою статті 7 Закону № 1730-VІІІ визначено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом (а.с. 51-53).

Суд відхиляє доводи позивача, що відповідач не включений до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, тому на нього не поширюється дія Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії. Імперативний припис ч. 3 ст. 7 даного Закону забороняє нарахування пені, 3% річних та інфляційних на погашену до набрання цим Законом чинності заборгованість незалежно від будь-яких інших умов і не ставить таку заборону в залежність від включення боржника до відповідного Реєстру.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Судом встановлено, що на момент звернення позивача до суду з позовом, що розглядається, з урахуванням приписів частини 3 статті 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, позивач не мав права на нарахування пені, 3% річних та інфляційних на погашену відповідачем заборгованість за переданий природний газ, відтак, відсутні підстави для судового захисту його права.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у звязку з відмовою в задоволенні позову витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 12, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 31.01.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст підписано 31.01.2017 року.

Суддя Т.І. Ковальчук