Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "31" січня 2017 р. Справа № 906/1289/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, дов. від 23.01.17р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РКДЗ" (смт.Рокитне Київської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Труд" (с.Сусли Новоград-Волинського району Житомирської області)

про стягнення 13211,89 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 13211,89 грн., з яких 12121,00 грн. боргу за виконані роботи згідно договору про виконання бурових робіт № 2903Б2 від 29.03.12р., 909,08 грн. пені та 181,81 грн. 3% річних.

Клопотанням від 30.01.17р. № 20 представник позивача підтвердив позовні вимоги у повному обсязі, просив їх стягнути з відповідача та просив розглядати справу без участі представника позивача (а.с.61).

Відповідач у відзиві від 26.01.17р. № 12 на позовну заяву та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити у його задоволенні у зв'язку з відсутністю боргу перед позивачем та пропуском строку позовної давності (а.с.56-58).

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

29.03.12р. між ТОВ "РКДЗ" (далі-позивач/виконавець) та ТОВ "Труд" (далі-відповідач/замовник) укладено договір № 2903Б2 про виконання бурових робіт, згідно якого позивач зобов'язався виконати роботи з буріння свердловин власною буровою установкою АТLAS COPCO (з екіпажем), а відповідач зобов'язався прийняти ці роботи та оплатити їх згідно даного договору (а.с.8-10).

Відповідно до пп.2.5 договору передбачено, що замовник проводить розрахунок на умовах 100 % передоплати від загальної вартості робіт, визначеної сторонами в узгодженій заявці протягом п'яти банківських днів після підписання заявки. Остаточний розрахунок проводиться замовником згідно підписаного сторонами акту виконаних робіт (наданих послуг) на протязі трьох банківських днів з моменту його підписання сторонами. Вартість доставки бурового станка оплачується замовником на підставі виставленого виконавцем рахунку-фактури на протязі 3-х банківських днів з моменту його виставлення.

Вартість робіт становить дев'яносто п'ять грн., в т.ч. ПДВ за 1 метр погонний та включає всі витрати виконавця, його винагороду за виконання робіт, всі податки та збори, передбачені чинним законодавством України, вартість витратних матеріалів (охолоджуючих рідин, мастил, запчастин і т.п.). До вартості робіт не входить вартість дизельного пального, необхідного для роботи бурового станка та вартість доставки бурового станка до місця виконання робіт. Вартість доставки бурового станка до місця виконання робіт становить тридцять грн., в т.ч. ПДВ за 1 км. (пп.2.2 договору).

Відповідно до пп.2.10 договору, загальна вартість робіт за даним договором складається із суми вартості робіт, які вказані в актах виконаних робіт (наданих послуг). Акти виконаних робіт (наданих послуг) є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з пп.4.8 договору, за недотримання строків оплати виконаних робіт чи вартості доставки бурового станка до місця виконання робіт замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пп.5.1 та пп.5.2 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором. Термін дії договору до 31 грудня 2012 року. Якщо жодна зі сторін не заявить письмово про припинення дії договору за місяць до закінчення терміну його дії, то договір вважається продовженим на кожний наступний рік на цих самих умовах.

Згідно даних позивача, на виконання договору № 2903Б2 про виконання бурових робіт від 29.03.12р. позивачем виконано роботи (надано послуги) по бурінню свердловин на суму 137750,00 грн., що підтверджується актом № О-000076/1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 13.04.12р. (а.с.11).

Позивач, обґрунтовуючи заявлений позов, вважає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань по оплаті виконаних робіт, станом на день подання позову (26.12.16р.) утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 12121,00 грн. (а.с.3,12,21).

У зв'язку з цим, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 909,08 грн. та 3% річних у розмірі 181,81 грн. (а.с.4).

Також позивач зазначив, що переривання строку позовної давності не відбувалося, оскільки відповідачем визнано свою заборгованість, так як ним підписаний акт звірки 30.06.14р. та 20.08.15р. та здійснювались постійні проплати в межах строку позовної давності.

Відповідач та його представник, заперечуючи проти позову, зазначили, що станом на день подачі позову та розгляду справи відповідач не має перед позивачем будь-якої заборгованості, посилаючись, зокрема, на те, що в підтвердження часткової оплати позивачем надані суду банківські виписки, що підтверджують сплату відповідачем за виконані позивачем роботи на загальну суму 140000,00 грн. (а.с.56-58).

Також зазначили, що твердження позивача, що переривання строку давності не відбувалося, бо відповідачем визнано свою заборгованість, оскільки ним підписано акт звірки 30.06.14р. та здійснювалися постійні проплати в межах строку позовної давності не відповідає дійсності, оскільки акт звірки взаєморозрахунків станом на 30.06.14р. підписаний заступником головного бухгалтера ТОВ "Труд" ОСОБА_2, яка не була уповноважена на вчинення цих дій. На підтвердження чого подали наказ № 11-К від 09.01.17р., згідно якого ОСОБА_2 було попереджено про недопустимість перевищення наданих їй повноважень (а.с.60).

У зв'язку з цим відповідач вважає, що оскільки вказаний акт звірки був підписаний не уповноваженою особою ТОВ "Труд", тому він не може вважатись документом, який перериває строки позовної давності.

Таким чином, відповідач зазначив, що позивач, звернувшись до суду з позовною заявою пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки останній платіж відповідач здійснив 26.09.13р.

На цій підставі просив суд застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності.

Господарський суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 2903Б2 про виконання бурових робіт від 29.03.12р. є договором підряду.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Матеріали справи свідчать, що станом на день подання позивачем позову до суду - 26.12.16р. відповідачем в період з серпня 2012 року по вересень 2013 року було сплачено основний борг за виконані роботи згідно договору № 2903Б2 про виконання бурових робіт від 29.03.12р. на загальну суму 140000,00 грн., що підтверджується поданими позивачем банківськими виписками за вказаний період (а.с.13-20).

Таким чином, з вказаних доказів вбачається, що відповідачем виконано у повному обсязі свої договірні зобов'язання в частині оплати виконаних робіт згідно акту № О-000076/1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 13.04.12р. на суму 137750,00 грн. Тобто, відповідачем при здійсненні оплати за цим актом було виконано грошове зобов'язання у повному обсязі та навіть з переплатою.

Отже, заявлена позивачем сума 12121,00 грн. основного боргу за виконані роботи згідно договору № 2903Б2 про виконання бурових робіт від 29.03.12р. спростовується доказами, наданими самим позивачем.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Господарський суд вважає, що позивачем не подано належних та допустимих доказів про наявність заборгованості відповідача перед позивачем.

У зв'язку з цим, господарський суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, а тому в їх задоволенні відмовляє.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідач просив суд застосувати до вимог позивача строк позовної давності (а.с.56-58).

Згідно пп.4.4.1 пп.4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.13р. № 10, у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Бездіяльність боржника (наприклад, неоспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.

Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності.

Твердження позивача, що переривання строку давності не відбувалося, оскільки відповідачем було визнано свою заборгованість шляхом підписання акту звірки взаємних розрахунків станом на 30.06.14р. та, що відповідачем здійснювалися постійні проплати в межах строку позовної давності, господарський суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, згідно даних відповідача акт звірки взаємних розрахунків станом на 30.06.14р. був підписаний заступником головного бухгалтера ТОВ "Труд" ОСОБА_2, яка не була уповноважена на це, що підтверджується наказом №11-К від 09.01.17р., згідно якого її було попереджено про недопустимість перевищення наданих їй повноважень (а.с.60).

У зв'язку з тим, що зазначений акт звірки взаємних розрахунків станом на 30.06.14р. не був підписаний уповноваженою особою відповідача, тому він не може бути свідченням визнання відповідачем боргу згідно договору № 2903Б2 про виконання бурових робіт від 29.03.12р. станом на 30.06.14р. та, відповідно, переривати перебіг позовної давності.

Крім того, згідно поданих позивачем доказів, а саме: банківських виписок вбачається, що останній платіж по сплаті боргу згідно договору № 2903Б2 про виконання бурових робіт від 29.03.12р. відповідач здійснив 26.09.13р. (а.с.17).

З урахуванням останнього здійсненого відповідачем платежу 26.09.13р., трирічний строк позовної давності сплинув - 26.09.16р.

Згідно з частинами 2 та 3 ст.267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Даний позов подано позивачем до господарського суду Житомирської області 26.12.16р., тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, пропущення позивачем трьохрічного строку позовної давності при поданні ним даного позову є також підставою для відмови у задоволенні заявлених ним позовних вимог.

Але, господарський суд відмовляє в позові саме по суті позовних вимог - у зв'язку з відсутністю документального підтвердження боргу відповідача.

При відмові в позові судовий збір, згідно ст.49 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01.02.17

Суддя Гансецький В.П.

Друк: 3 прим.:

1 - у справу,

2,3 - сторонам (рек. з повід. про вруч.).