ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.01.2017 Справа № 904/8128/16

За позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпро

до відповідача-1 Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, с. Слобожанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області

відповідача-2 Комунального підприємства Дніпропетровського району "Бюро технічної інвентаризації", с. Слобожанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної санітарно-епідеміологічної служби у Дніпропетровській області, м. Дніпро

про визнання недійсним договору суборенди нерухомого майна та повернення майна

Головуючий колегії ОСОБА_1

Судді ЄВСТИГНЕЄВА Н.М.

ОСОБА_2

Представники:

від прокурора:ОСОБА_3 - прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області;

ОСОБА_4 прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області (був присутній у судовому засіданні 13.12.2016р.);

ОСОБА_5 - прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №3;

від позивача: ОСОБА_6 - представник, дов. від 21.09.2016р. №58;

ОСОБА_7 представник, дов. від 04.05.2016р. №49 (був присутній у судовому засіданні 13.12.2016р.);

ОСОБА_8С представник, дов. від 18.04.2016р. №47 (був присутній у судовому засіданні 11.01.2016р.);

від відповідача-1: ОСОБА_9 представник, дов. від 01.12.2015 р. № б/н;

від відповідача-2: ОСОБА_10 - адвокат, договір від 13.12.2016р. №77-16;

від третьої особи: ОСОБА_11Г представник, дов. від 17.11.2016р. №01/22 (був присутній у судовому засіданні 13.12.2016р., 27.12.2016р. та 11.01.2017р.);

від Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_12 представник,

дов. 29.12.2016р. №ВИХ-3670/0/2-16.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор в інтересах держави в особі позивача просить визнати недійсним договір від 27.03.2015р. суборенди нерухомого майна, що належить до державної власності - частини нежитлових приміщень, розташованих на першому поверсі 2-х поверхової адміністративної будівлі, що належить до державної власності, площею 123,4 кв. м., розташованої по вул. Фрунзе (вул. Будівельників), буд. 3, у с. Ювілейне (с. Слобожанське) Дніпропетровського (Дніпровського) району, укладений між відповідачами-1,-2; відповідачу-2 повернути відповідачу-1 нерухоме майно - частину нежитлових приміщень, розташованих на першому поверсі 2-х поверхової адміністративної будівлі, що належить до державної власності, площею 123,4 кв.м., розташованої по вул. Будівельників, буд. 3, у с. Слобожанське, Дніпровського району Дніпропетровської області, шляхом підписання акту приймання-передачі вказаного нерухомого майна.

Відповідач-1 у відзиві (вх. №63360/16 від 13.10.2016р.) на позовну заяву про визнання недійсним договору суборенди нерухомого майна, повернення майна проти задоволення позовних вимог Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 заперечує у зв'язку з тим, що: - договір оренди від 03.09.2014р. нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Фрунзе (вул. Будівельників), буд. 3, смт. Ювілейне (смт. Слобожанське) Дніпропетровського району Дніпропетровської області, було укладено з урахуванням вимог статті 22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та з використанням типового договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності; - на момент укладення договору суборенди від 27.03.2015р., який було укладено між Дніпропетровською районною державною адміністрацією та Комунальним підприємством Дніпропетровського району "Бюро технічної інвентаризації", Регіональне відділення, як орендодавець нерухомого майна, листом від 15.01.2015р. надало згоду на передачу частини орендованого майна в суборенду; - відповідно до пункту 6.3 договору оренди майна орендар в особі Дніпропетровської районної державної адміністрації мав право передавати в суборенду нерухоме майно; - при цьому строк надання майна в суборенду не може перевищувати термін дії договору оренди (стаття 288 Господарського кодексу України); - тому договір суборенди було укладено з виконанням статей 180, 284 Господарського кодексу України, якими встановлено, що при укладенні господарського договору сторони зобов'язані погодити предмет, ціну та строк дії договору, що є істотними умовами договору оренди, а також в подальшому розгляд даної справи проводити без уповноваженого представника райдержадміністрації з урахуванням позиції, викладеної у наданому відзиві.

Відповідач-2 у відзиві (вх.№61195/16 від 04.10.2016р.) на позовну заяву просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що: - дії, щодо отримання погодження розрахунків та згоди органу управління державними майном покладаються на орендаря за договором оренди від 03.04.2014р. №12/02-5623-ОД; - розрахунок, що був наданий з проектом договору суборенди, був зроблений на підставі звіту про незалежну оцінку вартості належним суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ "Експерт-Груп" та врахований при здійсненні орендних платежів; - отримання згоди від органу управління державним майном не входило до повноважень відповідача-2, як суборендаря; - на офіційну електронну адресу було направлено текст листа з проханням погодження змін до договору оренди та інформацією про цільове призначення використання державного майна; - балансоутримувачі були обізнані про використання відповідачем-2 орендованого майна, мету використання цього майна, а також свідомо отримували за це відповідну орендну плату, яку суборендар сплачував на підставі рахунків, що отримувалися від останніх; - балансоутримувач та орган управління державним майном були інформовані про умови використання державного майна, що перебуває в суборенді, своїх зауважень або заперечень не висловили і тим самим здійснили фактичне їх погодження.

Крім того, відповідач-2 у відзиві (вх. №62536/16 від 11.10.2016р.) на позовну заяву про визнання недійсним договору суборенди нерухомого майна, повернення майна зазначає наступне: - за час користування об'єктом суборенди комунальним підприємством Дніпропетровського району "Бюро технічної інвентаризації" за договором суборенди сплачено коштів на загальну суму 13 152 грн. 17 коп. без ПДВ, тобто до орендної плати, передбаченої договором оренди від 03.04.2014р. №12/02-5623-ОД - 1 грн. на рік, додатково, за користування частиною об'єкта оренди сплачено 13 152 грн. 17 коп. (6 072 грн. 50 коп. - балансоутримувачу, 7 079 грн. 67 коп. - до бюджету); - договір суборенди частини державного майна, укладений 27.03.2015р. між Дніпропетровськоб районною державною адміністрацією та комунальним підприємством Дніпропетровського району "Бюро технічної інвентаризації" є таким, що укладений відповідно до вимог чинного законодавства та в інтересах держави (ефективне зберігання та використання (оплатне) державного майна); - Регіональне відділення ФДМУ по Дніпропетровській області не є стороною договору суборенди від 27.03.2015р. №1, тому згідно законодавству не має повноважень вимагати розірвання цього договору (тобто не є належним позивачем), а Дніпропетровська місцева прокуратура №3 не має законних підстав представляти інтереси неналежного позивача; - крім того, позивачем порушено встановлений статтями 6 та 11 Господарського процесуального кодексу України порядок досудового врегулювання спору.

Прокуратура Дніпропетровської області у клопотанні (вх. №62970/16 від 12.10.2016р.) в порядку статей 22, 29 Господарського процесуального кодексу України просила відмовити у допуску ОСОБА_13 у якості представника Комунального підприємства Дніпропетровського району "Бюро технічної інвентаризації" до участі у справі №904/8128/16, оскільки на нього поширюються обмеження, передбачені статтею 26 Закону України "Про запобігання корупції".

Позивач у заяві (вх. №63029/16 від 12.10.2016р.) в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України також просив відсторонити від розгляду справи ОСОБА_13, який працював у Регіональному відділенні з 21.06.2010р. на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення, а згідно наказу від 24.06.2016р. №91-р Фонду державного майна України звільнений із зазначеної посади 24.06.2016р., тому представлення ОСОБА_13 інтересів відповідача у справі, в якій стороною є Регіональне відділення, є порушенням приписів статті 26 Закону України "Про запобігання корупції".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2016 р. задоволено клопотання прокуратури Дніпропетровської області та позивача про відсторонення від розгляду справи ОСОБА_13

Фізична особа - ОСОБА_13 у заяві (вх.№63604/16 від 17.10.2016р.) про вступ у судову справу №904/8128/16 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача-2, просив допустити ОСОБА_13 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача-2 у судову справу №904/8128/16 посилаючись на те, що позивачі-1,-2 у якості доказів неправомірності укладення договору суборенди державного майна у позовній заяві посилаються на буцімто неправомірні дії ОСОБА_13, що, в свою чергу, може вплинути на його права та причинити шкоду, особливо під час розгляду в окружному адміністративному суді позову ОСОБА_13 про визнання звільнення протиправним.

Відповідач-2 у клопотанні (вх.№65008/16 від 24.10.2016р.) про допущення ОСОБА_13 у судову справу №904/8128/16 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача просив допустити ОСОБА_13 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача-2 у судову справу №904/8128/16 посилаючись на те, що необхідно відобразити під час судових дебатів думку ОСОБА_13, який під час виконання службових обов'язків першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області мав безпосереднє відношення до укладення спірного договору.

ОСОБА_13 у роз'ясненні (вх.№67584/16 від 03.11.2016р.) щодо правомірності вступу у судову справу №904/8128/16 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача-2 (доповнення до заяви про вступ у судову справу №904/8128/16 від 17.10.2016р.) просив допустити ОСОБА_13 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача-2 у судову справу № 904/8128/16 посилаючись на те, що: - позивач використовує у якості доказу неправомірності укладення спірного господарського договору незаконні дії ОСОБА_13В, у якості посадової особи державної установи, які в свою чергу встановлені актом службового розслідування від 30.05.2016р.; - викладене в акті службового розслідування від 30.05.2016р. подається як аксіома, хоча на сьогодні в окружному адміністративному суді розглядається справа №804/4275/16, в тому числі по оскарженню висновків зазначеного службового розслідування з метою поновлення ОСОБА_13В на посаді; - рішення господарського суду Дніпропетровської області про визнання господарської угоди недійсною на підставі висновків акту службового розслідування від 30.05.2016р., який листом Фонду державного майна України від 12.07.2016р. №10-50-13270 подається як встановлений факт, може надати Регіональному відділенню неправомірні переваги - тобто відповідні докази, які будуть використані проти ОСОБА_13В під час розгляду справи в окружному адміністративному суді; - позивач не маючи законних підстав та реальних аргументів, що підтверджують законність позовних вимог, бажає під час судового розгляду справи уникнути встановленого законом принципу змагальності сторін.

Відповідач-2 у роз'ясненні (вх.№67586/16 від 03.11.2016р.) про повноваження ОСОБА_13 у судовій справі №904/8128/16 зазначив те, що: - 04.10.2016р. ОСОБА_13 було надано довіреність від 04.10.2016р. №1 для представлення відповідача-2 в судах, органах державної виконавчої служби, в інших державних органах, на підприємствах, незалежно від їх форм власності, з усіма правами, наданими законом позивачеві, відповідачеві і третій особі, в тому числі з правом підпису документів від імені відповідача-2, окрім права відмови від позову та укладання мирової угоди; - 04.10.2016р. ОСОБА_13 був направлений на судове засідання по справі №904/8128/16 до господарського суду Дніпропетровської області; - після оголошення представниками прокуратури Дніпропетровської області та Регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській області клопотань про недопущення ОСОБА_13В до участі у судовому розгляді у зв'язку з вимогами статті 26 Закону України "Про запобігання корупції" пояснення ОСОБА_13 можуть забезпечити рівність перед законом і судом всіх учасників процесу та максимально об'єктивний і неупереджений розгляд справи, відповідач-2 звернувся до суду з клопотанням допустити ОСОБА_13 до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на боці відповідача-2.

Прокуратура Дніпропетровської області у поясненнях (вх.№68138/16 від 07.11.2016р.) просила відмовити у задоволенні клопотання відповідача-2 та заяви ОСОБА_13 щодо вступу ОСОБА_13 у справу №904/8128/16 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2 посилаючись на те, що відповідачем-2 та ОСОБА_13 у своїх клопотаннях та заяві не зазначили, яким чином рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/8128/16 може вплинути на права або обов'язки ОСОБА_13 щодо однієї зі сторін та з ким із них у ОСОБА_13 існують (або існували) певні відносини.

Також позивач у поясненні (додаток до клопотання за вх.№68687/16 від 08.11.2016р.) заперечив проти клопотання відповідача-2 та ОСОБА_13, оскільки рішення господарського суду Дніпропетровської області не вплине на права та обов'язки ОСОБА_13 щодо однієї зі сторін у справі.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2016 р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-2 та заяви фізичної особи - ОСОБА_13 про залучення ОСОБА_13 до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2.

Прокуратура у поясненнях (вх.№69725/16 від 14.11.2016р.) зазначила те, що: - спірне нерухоме майно не могло передаватись у суборенду, що підтверджується листом Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 12.07.2016р. №10-50-13270 та актом від 30.05.2016р. службового розслідування стосовно неналежного виконання службових обов'язків першим заступником начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області; - договір суборенди укладено з Комунальним підприємством Дніпропетровського району "Бюро технічної інвентаризації", яке згідно з інформацією засновника, Дніпропетровської районної ради, не є бюджетною установою; - договір суборенди укладено без належної згоди орендодавця - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та погодження органу управління майном - Державної санітарно-епідеміологічної служби України; - сторонами укладено договір суборенди, який не відповідає вимогам чинного законодавства та умовам самого договору оренди.

Фізична особа - ОСОБА_13 у заяві (вх. №69738/16 від 14.11.2016р.) про вступ у судову справу №904/8128/16 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача-2 просив допустити ОСОБА_13 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача-2 у судовій справі №904/8128/16 посилаючись на те, що: - представники позивача та інших сторін судового провадження не мають достатнього досвіду та знань з питань управління державним майном; - судове рішення у справі №904/8128/16 без відповідної фахової інформації може бути таким, що не відповідає чинній нормативно - правовій базі у повному обсязі.

Позивач у письмових поясненнях (вх.№69895/16 від 14.11.2016р.) просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі посилаючись на те, що: - позивачем не погоджено розмір орендної плати до договору від 27.03.2015р. №1 суборенди нерухомого майна, що належить до державної власності; - зміст договору від 27.03.2015р. №1 суборенди нерухомого майна, що належить до державної власності суперечить нормам Цивільного кодексу України, пункту 18 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, що затверджена постановою Кабінету міністрів України від 04.10.1995р. №786, статті 22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"; - відповідно до статей 203, 215 Цивільного кодексу України договір суборенди від 27.03.2015р. №1 є недійсним.

Третя особа у поясненні (вх.№69897/16 від 14.11.2016р.) до позовної заяви про визнання недійсним договору суборенди нерухомого майна, повернення майна зазначає те, що: - згідно акту приймання-передачі майна від 06.02.2016р. у третьої особи на балансі обліковувався майновий комплекс, що належить до державної власності за адресою вул. Фрунзе, буд.3, с. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області; - 14.07.2014р. відповідач-1 своїм листом за №1-30-1216/0/290 звернувся до третьої особи щодо надання згоди на оренду нежитлового приміщення; - наказом від 14.07.2014р. №33-Адм створено комісію по оцінці нерухомого майна, яка провела відповідну роботу по його оцінці, склала акт оцінки нерухомого майна та ухвалила цей акт протоколом від 14.07.2014р. №15; - 15.07.2014р. третьою особою було надано позивачу та відповідачу листи про надання згоди на оренду нерухомого майна відповідачем-1; - 03.09.2014р. між позивачем та відповідачем-1 укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого майна), що належить до державної власності за №12/02-5623-ОД, який підписаний третьою особою як балансоутримувачем; - відповідно до умов договору у третьої особи прав та обов'язків, як у балансоутримувача, немає; - відповідно до акту приймання-передачі, майновий комплекс переданий до Міністерства охорони здоров'я України.

Відповідач-2 у відзиві (вх.№1376/16 від 11.01.2017р.) на позовну заяву в порядку статей 22, 59 Господарського процесуального кодексу України просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що: - прокурором не доведено надання відповідачами1,-2 неправдивих відомостей щодо власної діяльності, цілей одержання спірного майна в оренду тощо; - використання орендованого майна не за цільовим призначенням, інші обставини, які не співвідносяться з додержанням вимог статті 203 Цивільного кодексу України, на які посилається прокурор, можуть бути підставою для розірвання договору у порядку, встановленому чинним законодавством і не тягнуть наслідком недійсність правочину; - відповідачі-1,-2 на час укладення договору суборенди погодили всі істотні умови договору, отримали письмову згоду на передачу майна у суборенду від позивача; - внаслідок укладеного договору суборенди забезпечено безперебійну роботу комунального підприємства в особі відповідача-2 з технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна Дніпропетровського району; - відповідачем-2 під час розгляду справи у господарському суді встановлено право власності на спірне майно та його належність до комунальної власності територіальної громади; - прокурором невірно визначено позивача, а тому позов слід залишити без розгляду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2017р. було викликано для дачі пояснень посадових осіб Дніпропетровської обласної ради щодо належності нерухомого майна нежитлового приміщення, розташованого по вул. Будівельників, буд.3 в сел. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області територіальній громаді області.

Представником відповідача-2 у судовому засіданні 23.01.2017р. було оголошено усне клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення представника Дніпропетровської обласної ради з матеріалами справи.

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки, по-перше, представника Дніпропетровської обласної ради було викликано лише для дачі пояснень стосовно належності нерухомого майна нежитлового приміщення, розташованого по вул. Будівельників, буд.3 в сел. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області територіальній громаді області, по-друге, у предстаника Дніпропетровської обласної ради було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, а, по-третє, у господарського суду відсутня процесуальна можливість відкладення розгляду справи через закінчення 23.01.2017р. строку розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 р. прийнято справу №904/8128/16 до розгляду колегією суддів у складі: головуючий колегії, суддя - Загинайко Т.В., Євтигнеєва Н.М., Ліпинський О.В.

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Відповідно до клопотання відповідача-2 (вх. № 62538/16 від 11.10.2016р.), здійснювалася технічна фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурорів та представників сторін та третьої особи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

27.03.2015р. між відповідачем-1 Дніпропетровською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, та відповідачем-2 - Комунальним підприємством Дніпропетровського району "Бюро технічної інвентаризації", як суборендарем, було укладено договір суборенди нерухомого майна, що належить до державної власності №1 (надалі Договір суборенди), згідно пункту 1.1. якого орендодавець передає, а суборендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, частину нежитлових приміщень 2-х поверхової адміністративної будівлі, що належить до державної власності (далі - майно) площею 123,4 кв.м., розміщене за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, вул. Фрунзе, 3, на першому поверсі зазначеної будівлі, що перебуває на балансі Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 27.01.2015 р. і становить за незалежною оцінкою 1 388 094 грн.

Пунктом 1.2 Договору суборенди передбачено, що майно передається в суборенду з метою розміщення архіву та служб БТІ Дніпропетровського району.

Суборендна плата визначена за згодою сторін становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку 809 грн.50 коп. (пункт 3.1. Договору суборенди).

Відповідно до пункту 9.1. Договору суборенди, цей договір укладено строком на 2 роки 94 дні, що діє з 29.05.2015р. по. 01.09.2017р. включно.

Відповідно до частин 1-3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як передбачено статтею 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення прокурора, представників сторін та третьої особи господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 Цивільного крдексу України).

Стаття 627 Цивільного кодекву України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 пункту 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Вищевказаний Договір суборенди за своїм змістом є договором піднайму.

До договору піднайму застосовуються положення про договір найму (частина 3 статті 774 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 774 Цивільного кодексу України, передання наймачем (орендарем) речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець (позивач у справі) передає або зобов'язується передати наймачеві (відповідач у справі) майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (стаття 762 Цивільного кодексу України).

Як передбачено приписами статті 22 Закону України „Про оренду державного та комунального майна передача цілісних майнових комплексів у суборенду забороняється. Орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди. Плата за суборенду цього майна, яку отримує орендар, не повинна перевищувати орендної плати орендаря за майно, що передається в суборенду. Різниця між нарахованою платою за суборенду і тією її частиною, яку отримує орендар, спрямовується до державного або місцевого бюджету.

Контроль за визначенням розміру плати за суборенду та спрямуванням її (в частині, що перевищує суму орендної плати за майно, яке передається в суборенду) до відповідного бюджету покладається на орендодавців, зазначених у статті 5 цього Закону. Порядок використання плати за суборенду майна визначається: Кабінетом Міністрів України для об'єктів, що перебувають у державній власності.

До договору суборенди застосовуються положення про договір оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.09.2014 р. між позивачем - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (орендодавець) та відповідачем-1 - Дніпропетровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області (орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-5623/ОД (надалі Договір оренди), відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене нерухоме майно 2-х поверхова адміністративна будівля площею 352,6 кв.м., розміщене за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Фрунзе, 3, що перебуває на балансі Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області (далі балансоутримувач, третя особа), вартість якого визначена згідно акту оцінки і становить 7,32 тис. грн.

Майно передається в оренду з метою розміщення бюджетної установи. Використаня орендованого державного майна не за призначенням забороняється (пункт 1.2. Договору оренди).

Відповідно до пункту 5.1. Договору оренди орендар зобовязується використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього договору

Пунктом 6.3. Договору оренди встановлено, що орендар має право за згодою орендодавця передавати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідувально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежитлові приміщення тощо) за умови відсутності заперечень органу управління. При цьому строк надання майна у суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди. Суборендну плату у розмірі, що не перевищує розміру орендної плати за обєкт суборенди отримує орендар, а решта суборендної плати спрямовується до державного бюджету.

Матеріали справи містять лист Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 14.08.2014р. №06.21-7713/14, спрямований позивачу Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, у якому зазначено, що Держсанепідслужба України згідно рішення комісії з розгляду документів стосовно надання в оренду нежитлових приміщень територіальних органів, установ, державних підприємств, що входять до сфери управління Держсанепідслужби України, погоджує надання в оренду нежитлового приміщення площею 352,6 кв.м по вул. Фрунзе,3 у смт. Ювілейне Дніпропетровської областідля розміщення бюджетної установи Дніпропетровськоїх районної державної адміністрації терміном на 2 роки 11 місяців за умов дотримання вимог Типового договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого майна) майна, що належить до державної власності, Примірного договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, затверджених наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000р. №1774 та за умови державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до вимог чинного законодавства (т.1, а.с. 163-164).

Як вбачається з матеріалів справи відповідач-1 звернувся до позивача з листом від 23.10.2014р. вих № 1-30-1903/0/290-14, у якому просив у звязку з виробничою необхідністю надати дозвіл на передачу в суборенду частини приміщень першого поверху по вул. Фрунзе, 3 у смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (т.1, а.с.157).

Позивачем у листі від 15.01.2015р. №02-002-00223 „Щодо суборенди державного майна, спрямованого відповідачу-1, було повідомлено, про те, що, як орендодавець, не заперечує щодо передачі частини орендованого майна в суборенду (т.1, а.с. 158).

Проте, в подальшому в листі від 19.01.2015 р. № 04-02-00291 „Щодо суборенди державного майна, спрямованого відповідачу-1 та третій особі, позивачем у звязку зі зверненням орендаря Дніпропетровської районної державної адміністрації щодо необхідності у передачі в суборенду частини орендованого майна було повідомлено, що для подальшого звернення до органу, уповноваженого управляти зазначеним державним майном - Державної санітарно-епідеміологічної служби України, а у разі відсутності заперечень для подальшого погодження Регіональним відділенням розрахунку плати за суборенду, відповідачу-1 необхідно надати позивачу інформацію щодо площі, яка планується передаватися у суборенду, наміру використання суборендарем орендованого майна, копії установчих документів потенційного суборендаря, проект договору суборенди, до умов якого повинні бути застосовані положення договору оренди та в умовах договору суборенди необхідно обовязково передбачити, що орендар відповідає перед орендодавцем за виконання всіх зобовязань за договором, зокрема, за суборендаря; він зобовязаний компенсувати орендодавцю збитки у випадку пошкодження майна. У листі також вказано, що Регіональне відділення зможе повернутися до розгляду зазначеного питання після отримання вищезазначеної інформації та документів (т.1, а.с.159-161).

Відповідно до пункту 18 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України за № 786 від 04.10.1995р. розмір плати за суборенду нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного майна розраховується в порядку, встановленому цією Методикою для розрахунку розміру плати за оренду зазначеного майна.

Орендна плата за нерухоме майно, що передається в суборенду, визначається з урахуванням частки вартості такого майна у загальній вартості орендованого майна у цінах, застосованих при визначенні розміру орендної плати, і погоджується з орендодавцем.

У разі суборенди приміщення у будівлі, що входить до складу цілісного майнового комплексу, орендна плата за таке приміщення визначається з урахуванням частки вартості такого приміщення у загальній вартості відповідної будівлі та частки вартості зазначеної будівлі у загальній вартості орендованих основних засобів цілісного майнового комплексу.

Плата за суборенду майна у частині, що не перевищує орендної плати за майно, що передається в суборенду, сплачується орендарю, який передає в суборенду орендоване ним майно.

Різниця між нарахованою платою за перший місяць суборенди та тією її частиною, що отримує орендар, погоджується з орендодавцем і перераховується орендарем до державного бюджету.

Різниця між нарахованою платою за кожний наступний місяць суборенди і тією її частиною, що отримує орендар, визначається шляхом коригування різниці за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Контроль за перерахуванням зазначеної різниці до державного бюджету здійснюється орендодавцем.

Як вбачається матеріали справи містять лист Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 29.02.2016р. №07.02.-14-663/18, спрямований Дніпропетровській місцевій прокуратурі №3, у якому було повідомлено, що Держсанерідслужба України листом від 14.08.2015р. №06.21-7713/14 надала погодження щодо передачі в оренду нежитлових приміщень адміністративної будівлі площею 352,6 кв.м, розташованої по вул. Фрунзе,3 у смт. Ювілейне Дніпропетровської області, для розміщення бюджетної установи Дніпропетровської районної державної адміністраці; про наміри передати вищевказане нерухоме майно в суборенду Держсанепідслужбі України не повідомлялось та відповідно згода не надавалась (т.1, а.с. 47, 162).

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. Статуту Комунального підприємства Дніпропетровського району "Бюро технічної інвентаризації" метою створення підприємства є господарська діяльність щодо поліпшення та задоволення потреб юридичних та фізичних осіб в послугах, повязаних із технічною інвентаризацією, паспортизацією та оцінкою обєктів нерухомого майна, незалежно від форми власності, з метою отримання прибутку у порядку, передбаченому чинним законодавством; підприємство працює на повному госпрозрахунку і самофінансуванні, має основні та оборотні кошти.

Таким чином, договір суборенди нерухомого майна, що належить до державної власності №1 від 27.03.2015 р. не відповідає порядку укладення договорів суборенди державного майна, при його укладанні не отримано погодження компетентних органів, а тому, суд вважає, що договір суборенди не відповідає актам цивільного законодавства, а отже є недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його укладення.

Згідно із частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до пункту 9.6 Договору суборенди чинність цього Договору припиняється, у тому числі за рішенням суду.

У разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом трьох робочих днів повертається суборендарем орендодавцю (пункт 9.7. Договору суборенди). Майно вважається поверненим оредодавцю з моменту підписання акта приймання-передавання між суборендарем та орендодавцем (пункт 9.8 Договору суборенди).

Отже, нерухоме майно, частина нежитлових приміщень 2-х поверхової адміністративної будівлі, що належить до державної власності площею 123,4 кв.м., розміщене по вул. Фрунзе, 3 (нове найменування вул. Будівельників,3 ) у смт. Ювілейне (нове найменування сел. Слобожанське) Дніпропетровського (нове найменування Дніпровського) на першому поверсі зазначеної будівлі, що перебуває на балансі Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, підлягає поверненню відповідачу-1.

Суд не може погодится з думкою відповідача-2 щодо належності зазначеного у Договорі суборенди майна територіальній громаді області, оскільки матеріали справи містять витяг з Єдиного реєстру обєктів державної власності щодо державного майна та інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з яких вбачається про належність зазначеного у Договорі суборенди нерухомого майна до державної власності, власник держава в особі Державної санітарно-епідеміологічної служби України.

Інші заперечення відповідачів-1,-2 також спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідачів.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір від 27.03.2015р. № 1 суборенди нерухомого майна, що належить до державної власності, укладений між Дніпропетровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області (ідентифікаційний код 04052264) та Комунальним підприємством Дніпропетровського району "Бюро технічної інвентаризації" (ідентифікаційний код 33580375).

Зобов'язати Комунальне підприємство Дніпропетровського району "Бюро технічної інвентаризації" (52005, сел. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Будівельників (колишня вул. Фрунзе), буд. 3 ідентифікаційний код 33580375) повернути Дніпропетровській районній державній адміністрації Дніпропетровської області (52005, сел. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, вул. Теплична, 5; ідентифікаційний код 04052264) частину нежитлових приміщень, розташованих на першому поверсі 2-х поверхової адміністративної будівлі, що належить до державної власності, площею 123,4 кв.м., розташованої по вул Будівельників (колишня вул. Фрунзе), буд. 3 в сел. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області шляхом підписання акту приймання-передачі вказаного нерухомого майна.

Стягнути з Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (52005, сел. Слобожанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вул. Теплична, 5; ідентифікаційний код 04052264) на користь Прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпропетровськ, пр. Дмитра Яворницького, 38; ідентифікаційний код 02909938) 1 378 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з Комунального підприємства Дніпропетровського району "Бюро технічної інвентаризації" (52005, сел. Слобожанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вул. Будівельників (колишня вул. Фрунзе), буд. 3 ідентифікаційний код 33580375) на користь Прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпропетровськ, пр. Дмитра Яворницького, 38; ідентифікаційний код 02909938) 1 378 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

ГОЛОІУЮЧИЙ ОСОБА_14 ОСОБА_1

СУДДЯ Н.М.ЄВСТИГНЕЄВА

СУДДЯ о.В. ЛІПИНСЬКИЙ

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

30 січня 2017р.