ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"31" січня 2017 р. Справа № 926/4506/16

За позовом державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль, м. Київ

до приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Буковина, м. Чернівці

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області

про повернення державного нерухомого майна та стягнення заборгованості в сумі 2639,83 грн.

Суддя Ковальчук Т. І.

За участю представників:

Позивача не зявився

Відповідача ОСОБА_1, дов № 34-131 від 06.07.2015 р.

Третьої особи не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про повернення з оренди державного нерухомого майна шляхом виселення відповідача і знесення вагонів модульного типу та стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 2639,83 грн., у тому числі 2608,89 грн. основного боргу, 27,94 грн. пені та 3,00 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що після припинення 19.06.2013 р. строку дії договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 02.1.2-14/24-18 від 19.07.2010 р. відповідач на вимогу ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль не звільнив та не передав позивачеві як балансоутримувачу частину твердого покриття біля перону S, загальною площею 72,00 кв.м, яке розміщено за адресою 08307, Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт, а також не оплатив 2384,63 грн. за користування майном, за що йому нараховано пеню і 3% річних у заявлених до стягнення сумах.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Чернівецької області від 15.12.2016 р., до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено регіональне управління (відділення) Фонду державного майна України по Київській області, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.12.2016 р. за участю представників сторін, позивача зобовязано надати додаткові документи, у тому числі докази, що на даний час майно не звільнене відповідачем, відповідача зобовязано надати відзив на позов та докази на його обгрунтування, витяг з ЄДР.

26.12.2016 р. від позивача до господарського суду надійшли клопотання про розгляд справи без участі його представника та додаткові документи на виконання вимог ухвали від 15.12.2016 р.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області надіслало письмові пояснення по суті спору (вх. № 4770 від 29.12.2016 р., а.с. 64-65), в яких, зокрема, зазначило, що Міністерство інфраструктури повідомило про відмову в продовженні укладеного з відповідачем договору оренди, в звязку з чим регіональне відділення звернулося до орендаря з вимогою надати акти приймання-передачі про повернення майна з орендного користування, однак такі акти не надходили, окрім того, ПрАТ Авіакомпанія Буковина має заборгованість перед Державним бюджетом з орендної плати в розмірі 5472,22 грн. (а.с. 64-65).

Ухвалою від 29.12.2016 р. розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 17.01.2017 р. за участю представників сторін, позивача зобовязано надати додаткові документи, звернуто увагу відповідача на невиконання вимог ухвали від 15.12.2016 р.

Ухвалою від 11.01.2017 р. відмовлено в задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні 17.01.2017 р. у режимі відеоконференції з господарським судом Київської області в звязку з відсутністю технічної можливості.

12.01.2017 р. від позивача надійшли додаткові документи (а.с. 82-86), а 16.01.2017 р. клопотання про розгляд справи без участі його представника (а.с. 89).

До початку судового засідання 17.01.2017 р. через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив від 11.01.2017 р. на позов, в якому ПрАТ Авіакомпанія Буковина визнало заборгованість перед позивачем у повній сумі, щодо повернення нерухомого майна зазначило, що актів прийому-передачі майна не підписано, а від позивача надходять рахунки про оплату за оренду, які відповідач визнає і оплачує (а.с. 91).

Ухвалою від 17.01.2017 р. розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 31.01.2017 р., зобовязано позивача надати докази у підтвердження наявності на твердому покритті біля перону S загальною площею 72,00 кв.м за адресою 08307, Київська область, м. Бориспіль, аеропорт, вагонів модульного типу та їх кількості, документально підтверджену інформацію, що встановлені на зазначеному покритті вагони модульного типу не належать позивачеві на праві власності чи іншому речовому праві. Цією ж ухвалою зобовязано відповідача надати документально підтверджену інформацію, на яких підставах ним використовуються розташовані на твердому покритті біля перону S загальною площею 72,00 кв.м за адресою 08307, Київська область, м. Бориспіль, аеропорт, вагони модульного типу та про їх кількість, яке інше належне відповідачеві майно та/чи обладнання розміщене на зазначеній території аеропорту.

27.01.2017 р. від позивача електронною поштою надійшли пояснення, в яких ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль зазначило, що у підприємства відсутні будь-які правоустановчі документи на вагони модульного типу, розташовані на орендованій відповідачем частині твердого покриття перону, і вказані вагончики відповідачеві в оренду не надавалися (а.с. 101-102).

Представник позивача в судове засідання 31.01.2017 р. не зявився, що не першкоджає розгляду справи, оскільки ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання (а.с. 111).

Представник відповідача в судовому засіданні 31.01.2017 р. пояснив, що ПрАТ Авіакомпанія Буковина сплатило основний борг, на підтвердження чого подав квитанцію від 25.01.2017 р., пояснив, що, дійсно, на даний час відповідач використовує 2 вагони модульного типу, що розміщені на орендованій у позивача частині твердого покриття перону аеропорту, дані вагони відповідачеві не належать, є мобільними і можуть бути переміщені в просторі, відповідач тривалий час очікував продовження дії договору оренди і сплачує оренду плату за користування майном, тому в частині виселення зі спірної території проти позову заперечує.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

19.07.2010 року між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (Орендодавець), державним підприємством Міжнародний аеропорт Бориспіль (Балансоутримувач) та відкритим акціонерним товариством Авіакомпанія Буковина (Орендар, правонаступником якого є позивач, а.с. 33) уклали договір оренди № 02.1.2-14/24-18 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі Договір оренди нерухомого майна, а.с. 12-23). Відповідно до цього договору по акту приймання-передачі від 19.07.2010 р. відповідач прийняв в орендне користування частину твердого покриття біля перону S, загальною площею 72,00 м2, яке знаходиться на балансі ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль і розміщене за адресою 08307, Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт (а.с. 24).

Згідно умов вказаного договору, зокрема:

- майно передається в оренду для розміщення вагонів модульного типу для здійснення господарської діяльності (п. 1.4);

- у разі припинення дії або розірвання договору орендар зобовязаний протягом 10-ти діб з дати повідомлення про припинення договору, або з дати, зазначеної в повідомленні, або набрання чинності рішення про розірвання договору повернути майно балансоутримувачу у належному стані, з урахуванням нормального фізичного зносу по акту передачі-приймання майна. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання акту передачі-приймання орендованого майна, а обовязок по складанню такого акту покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору (п.п. 2.4, 2.5);

- орендна плата:

здійснюється орендарем з дати підписання балансоутримувачем і орендарем акту передачі-приймання в оренду і припиняється з дати фактичного звільнення орендарем майна (п. 3.1),

за базовий місяць розрахунку без врахування ПДВ складає 2384,63 грн. (п. 3.2),

перераховується орендарем до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, згідно з рахунком-фактурою, який надає орендарю балансоутримувач (п. 3.5);

- у разі припинення (розірвання) договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі майна включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обовязку сплатити заборгованість за орендною платою у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу (п. 3.10);

- договір укладено строком на два роки одинадцять місяців, що діє з 19 липня 2010 р. до 18 червня 2013 р. включно (п. 14.1).

У ході розгляду справи судом установлено, що дія Договору оренди нерухомого майна закінчилася 18 червня 2013 року і не була продовжена в порядку, передбаченому п. 14.4 договору, яким обумовлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невідємною частиною договору, при обовязковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти обєктом оренди.

Судом також установлено, що після закінчення строку дії договору відповідач не звільнив частину твердого покриття біля перону S, загальною площею 72,00 м2, розміщеного за адресою 08307, Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт, та не передав даний обєкт позивачеві як балансоутримувачу по акту приймання-передачі. Зокрема, згідно пояснень позивача, які визнає відповідач, останній продовжує використовувати частину твердого покриття біля перону S, загальною площею 72,00 м2, на якій розміщено два вагончики модульного типу, які не належать позивачеві (а.с. 101-102, 108).

Відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Частиною 2 статті 17 названого Закону передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як видно з матеріалів справи, після закінчення дії Договору оренди нерухомого майна 18 червня 2013 року відповідач продовжував користуватися орендованим майном, а позивач не надав доказів, що позивач чи третя особа протягом місяця з дня закінчення терміну дії договору надіслали відповідачеві заяву про припинення дії договору і повернення майна з оренди.

Так, Міністерство інфраструктури України відмовило в продовженні договорів оренди нерухомого державного майна з ПрАТ Авіакомпанія Буковина, в тому числі спірного договору, листом від 09.09.2016 р. № 8968/16/10-16 (а.с. 28).

Регіональне відділення ФДМУ по Київській області (орендодавець) повідомило ПрАТ Авіакомпанія Буковина про відмову в продовженні дії договору оренди частини покриття біля перону S, загальною площею 72,00 м2, за адресою 08307, Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт, та вимагало надання актів приймання-передачі про повернення майна з орендного користування листом від 21.09.2016 р. № 14-09-4518 (а.с. 29-30).

Лист № 01-22-3707 з вимогою про повернення нерухомого майна з оренди був надісланий відповідачеві позивачем 11.10.2016 р. (а.с. 56).

Разом з тим, суд доходить висновку, що, незважаючи на те, що ані орендодавцем ані балансоутримувачем протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору не було надіслано відповідачеві заяви про припинення або зміну умов договору оренди, Договір оренди нерухомого майна не є таким, що продовжений в порядку, передбаченому частиною 2 статті 17 названого Закону.

Так, вище зазначалося, що пунктом 14.4 Договору оренди нерухомого майна передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, при цьому, зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невідємною частиною договору, при обовязковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти обєктом оренди. Відповідачем не подано доказів, які б підтверджували продовження Договору оренди нерухомого майна в передбаченому ним порядку ані відповідної додаткової угоди, ані дозволу Міністерства інфраструктури України на продовження договору. Тобто, необхідних передбачених договором умов для продовження його дії на новий термін сторони не дотримали. Згідно ж з частиною 3 статті 10 Закону України Про оренду державного та комунального майна за згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови, які стосовно, зокрема, обумовленої сторонами форми договору є обовязковими для виконання в силу ч. 2 ст. 639 ЦК України. Також відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Отже, оскільки сторони не дотрималися зазначених правових норм і положень п. 14.4 Договору оренди нерухомого майна, після закінчення строку договору оренди 18.06.2013 р. він є припиненим, незважаючи на те, що сприймався сторонами таким як чинний у листуванні з приводу його розірвання (а.с. 57).

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно зі статтею 27 названого Закону у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобовязаний повернути орендодавцеві обєкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідний обовязок орендаря повернути майно з оренди передбачений також статтею 785 Цивільного кодексу України, частиною 1 якого унормовано, що у разі припинення договору наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані, який було обумовлено в договорі.

Статтею 795 ЦК України передбачено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Обовязок відповідача повернути майно з оренди балансоутримувачу (позивачеві) впродовж 10 діб у разі припинення дії або розірвання договору визначено також пунктами 2.4, 5.8, 14.9 Договору оренди нерухомого майна.

Проте, судом установлено, що відповідач здійснює бездоговірне використання орендованого нерухомого державного майна і на дату звернення позивача з позовом до господарського суду та дату вирішення спору судом не повернув позивачеві з оренди частину покриття біля перону S, загальною площею 72,00 м2, за адресою 08307, Київська обл., м. Бориспіль, аеропорт. Даний факт визнається відповідачем і підтверджується відсутністю складеного в порядку, передбаченому пунктами 2.4, 2.5 Договору оренди нерухомого майна, акту передачі-приймання орендованого майна балансоутримувачу, яким виступає позивач. Також, як вбачається з письмових пояснень позивача і фотофіксації стану твердого покриття біля перону S, на ньому розташовані два вагончики модульного типу, які не належать позивачеві і які він не передавав в оренду відповідачеві (101-102,108).

Доводи представника відповідача, що дані вагончики не належать ПрАТ Авіакомпанія Буковина, суд до уваги не бере, оскільки саме відповідач виступив орендарем твердого покриття біля перону S з цільовим використанням для розміщення вагонів модульного типу для здійснення господарської діяльності (п. 1.4 Договору оренди нерухомого майна), тому відповідає перед позивачем як за їх встановлення, так і за їх видалення з орендованого твердого покриття.

Таким чином, за результатами розгляду справи в судовому засіданні суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині повернення державного майна шляхом виселення відповідача та знесення вагонів модульного типу є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача 2608,89 грн. основного боргу з орендної плати, 27,94 грн. пені за прострочення грошового зобовязання та 3,00 грн. 3% річних суд зазначає наступне.

За визначенням оренда є заснованим на договорі строковим платним користуванням майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 2 Закону України Про оренду державного та комунального майна).

Пунктами 3.1, 3.10 Договору оренди нерухомого майна сторони обумовили, що орендна плата сплачується орендарем до дня повернення майна за актом передачі-приймання майна включно. Як стверджує позивач і визнає відповідач, плату в розмірі 2608,86 грн. за оренду обєкта Тверде покриття на пероні S за жовтень 2016 року згідно з рахунком-фактурою № 904/470 від 31.10.2016 р. ПрАТ Авіакомпанія Буковина станом на день звернення позивача з позовом до господарського суду не сплатило (а.с. 25). При цьому, позивач дотримався співвідношення розподілу орендної плати, що підлягає сплаті до державного бюджету та балансоутримувачу (п. 3.5 Договору оренди нерухомого майна), а відповідач не сплатив передбаченого п. 3.9 цього договору завдатку, за рахунок якого могла би бути погашена заборгованість за жовтень 2016 р. (а.с. 25-26, 53-54, 58).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України також передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, Договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов 3.1, 3.10 Договору оренди нерухомого майна, якими передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним, а позовні вимоги про стягнення основного боргу в розмірі 2608,89 грн. за жовтень 2016 року обгрунтованими.

Разом, з тим враховуючи, що в ході судового розгляду справи відповідач погасив заборгованість перед позивачем з основного платежу в сумі 2608,89 грн., що підтверджується квитанцією ПАТ Сбербанк від 25.01.2017 р. № 6557168, в частині вимоги про стягнення боргу в сумі 2608,89 грн. провадження у справі підлягає припиненню за відсутністю предмета спору (а.с. 109).

Вимоги щодо стягнення пені задоволенню не підлягають, оскільки за визначенням статей 549, 551 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законодавчо розмір пені за несвоєчасну сплату орендної плати не встановлено, відповідно до пункту 3.7 Договору оренди нерухомого майна сторони передбачили пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості з урахуванням індексації, за кожний день прострочення включаючи день оплати.

Разом з тим, строк дії названого договору закінчився 18.06.2013 р., відтак, в силу положень статті 631 ЦК України позивач не має права вимагати сплати пені за платежі, які здійснюються поза дією договору оренди.

Відповідно до названої статті Цивільного кодексу строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Несплата відповідачем платежу в розмірі 2608,89 грн. за жовтень 2016 року мала місце після припинення дії Договору оренди нерухомого майна, тому за це порушення не може застосовуватися договірна санкція пеня.

Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплату платежів за користування орендованим майном за період його неповернення після закінчення дії Договору оренди нерухомого майна сторони обумовили в пунктах 3.1 та 3.10 договору, строк оплати платежу за жовтень 2016 року 15.11.2016 р., позивач вказав у рахунку-фактурі № 904/470 від 31.10.2016 р. (а.с. 25, 27).

Отже, з урахуванням законодавчого закріплення в ст. 625 ЦК України права кредитора на компенсаційні виплати в звязку з несвоєчасним виконанням грошового зобовязання вимоги позивача про стягнення 3,00 грн. трьох процентів річних за період з 16.11.2016 р. по 29.11.2016 р. є обгрунтованими і підлягають задоволенню (2608,89 грн. х 3% : 265 дн. х 14 дн. = 3,00 грн.).

Судовий збір слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам: за немайнову вимогу у розмірі 1378,00 грн. про повернення державного нерухомого майна на відповідача в звязку із задоволенням даної позовної вимоги у повному обсязі. В звязку з частковим задоволенням майнової позовної вимоги з відповідача належить стягнути на користь позивача відшкодування судового збору в сумі 1377,17 грн. (99,94%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 12, 49, п. 11 ст. 80, ст.ст. 82, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Повернути державному підприємству Міжнародний аеропорт Бориспіль (08307, Київська область, м. Бориспіль, державне підприємство Міжнародний аеропорт Бориспіль, ) державне нерухоме майно частину твердого покриття біля перону S площею 72,0 кв. м, розміщене за адресою 08307, Київська область, м. Бориспіль, міжнародний аеропорт Бориспіль, шляхом виселення приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Буковина (58009, м. Чернівці, вул. Чкалова, 30, ) та знесення вагонів модульного типу.

3. Стягнути з приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Буковина (58009, м. Чернівці, вул. Чкалова, 30, ) на користь державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль (08307, Київська область, м. Бориспіль, державне підприємство Міжнародний аеропорт Бориспіль, ) 3,00 грн. 3% річних та 2755,17 грн. судового збору.

4. У частині вимог про стягнення 2608,89 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

5. У решті вимог у позові відмовити.

З набранням судовим рішенням законної сили видати накази.

У судовому засіданні 31 січня 2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст підписано 01 лютого 2017 року.

Суддя Т.І. Ковальчук