ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Справа № 910/13070/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Поляк О.І. (доповідач),
суддів:Бакуліної С.В., Яценко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 21.11.2016
у справі№ 910/13070/16 Господарського суду міста Києва
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
доТовариства з обмеженою відповідальністю "САН ПАРК"
простягнення 22 948,01 грн,

за участю представників

від позивача: ОСОБА_5;

від відповідача: Денисюк О.І.;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2016 у справі № 910/13070/16 (суддя Літвінова М.Є.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 (головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді - Пашкіна С.А., Баранець О.М.), у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та постановою, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 у справі № 910/13070/16 повністю і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ФОП ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована порушенням та неправильним застосуванням господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 213, 571, 651, 785 Цивільного кодексу України, ст. 291 Господарського кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

31.01.2017 відповідачем до Вищого господарського суду України було подано відзив на касаційну скаргу у якому ТОВ "САН ПАРК" просило постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 у справі № 910/13070/16 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

У призначене судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 01.08.2014 між ТОВ "САН ПАРК" (орендодавець) та ФОП ОСОБА_4 (орендар) було укладено договір оперативної оренди № 58/14-О, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування майно та сплачує орендну плату за його використання на умовах договору та в розмірі, встановленому в додатку № 1 до договору.

Згідно з п. 2.1 договору договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 30.11.2014.

Пунктом 3.6 договору сторони погодили, що по закінченню строку дії договору та в разі відсутності у орендодавця претензій до орендаря щодо здачі об'єкту, орендодавець протягом 15 календарних днів з дати підписання акту повернення об'єкту оренди повертає на поточний рахунок орендаря сплачений завдаток згідно п. 6.1.1 договору.

Відповідно до п. 6.1.1 договору орендар зобов'язаний перерахувати на рахунок орендодавця протягом 2-х календарних днів з дня підписання договору завдаток за схоронність об'єкту оренди та майна орендодавця, яке знаходиться в цьому об'єкті, в розмірі місячної орендної плати зазначеної у додатку № 1 до договору.

Згідно з п. 7.1 договору повернення орендодавцю об'єкта здійснюється двосторонньою комісією, що складається із представників сторін в порядку визначеному п. 3.8 додатку № 3 до договору.

Пунктом 9.1 договору сторони узгодили, що кожна із сторін вправі в односторонньому порядку розірвати договір за умови письмового попередження іншої сторони не менш ніж за 3 місяця до визначеної дати припинення дії договору. В разі, якщо розірвання договору ініціює орендар у строк менший ніж три місяці, то завдаток (п. 6.1.1 договору) орендарю не повертається.

Згідно з п. 11 договору додатками до нього є: додаток № 1, додаток № 2, додаток № 3 "Складські правила, додаток № 4 "План-схема орендованих приміщень та прибудинкової території".

Відповідно до п. 3.8.2 додатку № 3 до договору при передачі об'єкта орендодавцю складається акт повернення об'єкта з оренди, який підписується членами двосторонньої комісії.

Пунктом 3.8.4 додатку № 3 до договору сторони обумовили, що об'єкт повинен бути переданий орендодавцю у тому ж стані, в якому він був переданий в оренду з урахуванням нормального природного зносу.

Згідно з п. 3.8.6 додатку № 3 до договору в разі наявності претензій у орендодавця, що вказуються в акті повернення об'єкту оренди, щодо повернення орендарем об'єкту оренди, орендар зобов'язаний усунути власними силами допущені порушення в п'ятиденний строк з моменту виявлення таких порушень. В разі не усунення порушень орендарем в 5-денний строк, орендодавець залишає за собою право усунути такі порушення частиною сплаченого орендарем завдатку (п. 6.1.1 договору).

На виконання умов вказаного договору ТОВ "САН ПАРК" передало ФОП ОСОБА_4 у тимчасове користування складське приміщення площею 712,5 м кв., територію загального користування площею 31,7 м кв., адміністративне приміщення площею 22,6 м кв., територію загального користування площею 4 м кв., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі будівлі (літ. БТІ "Р"), що підтверджується актами приймання-передачі № 1, № 2, № 3, № 4 від 01.08.2014.

30.11.2015 додатковою угодою № 2 сторони продовжили строк дії договору зазначеного до 30.11.2016.

Господарськими судами також встановлено, що 25.02.2016 ФОП ОСОБА_4 звернувся до ТОВ "САН ПАРК" з листом про розірвання вказаного договору оренди з 04.03.2016.

12.03.2016 сторони уклали додаткову угоду № 3 до договору від 01.08.2014 відповідно до змісту якої домовились припинити дію зазначеного договору з 13.03.2016.

При передачі орендованого майна з оренди, сторонами відповідно до умов договору від 01.08.2014 було складено акти повернення орендованого майна. Зокрема, відповідно до актів повернення орендованого майна №№ 13, 15 від 12.03.2016 складське приміщення площею 647 кв.м та адміністративне приміщення площею 22,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, розташоване на першому поверсі в будівлі (літ. БТІ "Р"), були повернуті ФОП ОСОБА_4 у неналежному технічному стані і ТОВ "САН ПАРК" має претензії до ФОП ОСОБА_4 в обсязі, визначеному дефектними актами.

30.03.2016 ТОВ "САН ПАРК" листом № 192 відмовило ФОП ОСОБА_4 у поверненні завдатку на підставі п. 9.1 договору від 01.08.2014.

Вважаючи, що ТОВ "САН ПАРК" безпідставно, всупереч п. 3.6 договору від 01.08.2014 після припинення його дії не повернуло суму сплаченого орендарем завдатку, ФОП ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "САН ПАРК" про стягнення з останнього на користь ФОП ОСОБА_4 завдаток за схоронність об'єкта оренди та майна орендодавця в сумі 21 997,18 грн, інфляційної складової боргу в сумі 747,07 грн та 3% річних в сумі 203,74 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що для вирішення питання про наявність чи відсутність у відповідача обов'язку повернути завдаток позивачу відповідно до п. 9.1 договору від 01.08.2014 має значення з чиєї саме ініціативи був розірваний вказаний договір та в який строк вона була висловлена. Позивач звернувся до відповідача з листом від 25.02.2016 про розірвання зазначеного договору оренди з 04.03.2016, тобто саме орендар виступив ініціатором розірвання договору від 01.08.2014 у строк менший, ніж три місяці, що в силу п. 9.1 договору нівелює обов'язок відповідача щодо повернення сплаченого позивачем завдатку. Крім того, на момент розірвання вказаного договору у відповідача були претензії до позивача щодо стану орендованих об'єктів, оскільки складське приміщення площею 647 кв.м та адміністративне приміщення площею 22,6 кв.м були повернуті позивачем у неналежному технічному стані, що підтверджується актами повернення № 13 та № 15 від 12.03.2016. При цьому в силу п. 3.6. договору від 01.08.2014 лише у разі відсутності у відповідача претензій до позивач щодо повернення об'єкту, відповідач зобов'язаний протягом 15 календарних днів повернути на поточний рахунок орендаря сплачений ним завдаток.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками господарських судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 570 Цивільного кодексу України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 571 Цивільного кодексу України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача сплаченого позивачем за договором оренди від 01.08.2014 завдатку у зв'язку із достроковим припиненням дії вказаного договору.

Підстави, порядок та наслідки дострокового розірвання договору були обумовлені сторонами у розділі 9 договору оренди від 01.08.2014.

Так, згідно з п. 9.1 вказаного розділу кожна із сторін вправі в односторонньому порядку розірвати договір за умови письмового попередження іншої сторони не менш ніж за 3 місяця до визначеної дати припинення дії договору. У разі, якщо розірвання договору ініціює орендар у строк менший ніж три місяці, то завдаток орендарю не повертається.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з листом від 25.02.2016 до відповідача про розірвання вказаного договору оренди з 04.03.2016, тобто у строк менший, ніж 3 місяці. При цьому договір оренди від 01.08.2014 припинив свою дію з 13.03.2016 у зв'язку з укладенням додаткової угоди № 3 від 12.03.2016.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених норм, у разі односторонньої відмови від договору, укладення додаткових угод про його розірвання не вимагається. А за змістом договору одностороннє його розірвання можливе лише після перебігу 3-х місячного строку з моменту повідомлення.

Разом з тим, укладення договору про дострокове його розірвання за згодою сторін, але за ініціативою відповідача незалежно від причин звернення останнього не спростовує факту достроковості припинення договору та зобов'язань за ним у строк менший, ніж 3 місяці.

При цьому за змістом ч. 1 ст. 571 ЦК України причини відмови зобов'язаної сторони від договору не впливають на обов'язок повернення боржникові завдатку, оскільки такий обов'язок виникає лише у разі порушення зобов'язання з вини кредитора. Однак, позивачем не доведено, а матеріалами справи не встановлено порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором.

До того ж, за змістом ст. 570 ЦК України завдаток виконує три основні функції: доказову, платіжну та забезпечувальну. Зокрема платіжна функція завдатку завжди виражається в тому, що він є складовою частиною платежу по договору, в той час як забезпечувальна функція завдатку як раз і полягає в тому, що у разі невиконання забезпеченого завдатком зобов'язання боржником (сплата орендних платежів протягом 3-х місяців після заяви про односторонню відмову від договору), завдаток залишається у кредитора.

Таким чином, враховуючи, що дострокове розірвання договору оренди від 01.08.2014 відбулося за заявою позивача, незалежно від причин такої заяви та яка не пов'язана з порушенням іншою стороною своїх зобов'язань, колегія суддів погоджується з доводами господарських судів попередніх інстанцій, що в силу норм ст.ст. 570, 571 ЦК України та п. 9.1 вказаного договору у відповідача відсутній обов'язок повернути сплачений позивачем завдаток.

Крім того, відповідно до п. 7.1 договору від 01.08.2014 та п. 3.8.4 додатку № 3 до нього об'єкт повинен бути переданий відповідачу у тому ж стані, в якому він був переданий в оренду з урахуванням нормального природного зносу.

Після закінчення строку дії вказаного договору та в разі відсутності у відповідача претензій до позивача щодо повернення об'єкту, відповідач повертає на поточний рахунок позивача сплачений ним завдаток протягом 15 календарних днів з дати підписання акту повернення об'єкту оренди (п. 3.6 договору).

У разі ж наявності претензій у відповідача до позивача, що вказуються в акті повернення об'єкту оренди, щодо повернення останнім об'єкта оренди, позивач зобов'язаний усунути власними силами допущені порушення в п'ятиденний строк з моменту виявлення таких порушень. Інакше відповідач залишає за собою право усунути такі порушення частиною сплаченого позивачем завдатку (п. 3.8.6 додатку № 3 до договору від 01.08.2014).

Як встановлено господарськими судами та вбачається з матеріалів справи, на момент розірвання вказаного договору у відповідача були претензії до позивача щодо стану орендованих об'єктів, оскільки складське приміщення площею 647 кв.м та адміністративне приміщення площею 22,6 кв.м були повернуті позивачем у неналежному технічному стані, що підтверджується актами повернення № 13 та № 15 від 12.03.2016, підписаними позивачем без зауважень. Тобто позивач, починаючи з 12.03.2016, був обізнаний щодо повернення орендованого майна відповідачу у неналежному технічному стані і про наявність у останнього претензій, однак не вчинив жодних дій, спрямованих на усунення виявлених порушень та приведення орендованого майна у належний технічний стан.

При цьому господарськими судами встановлено, що 29.03.2016 між відповідачем, як замовником, та ТОВ "Будівельний регіон", як виконавцем, було укладено договір № 26/16-ПР щодо проведення виконавцем роботи з ремонту та фарбуванню бетонної підлоги площею 840 м кв. в будівлі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, літера БТІ "Р" на 1 поверсі, з використанням матеріалів замовника. Вартість робіт становить 29 387,92 грн, які були оплачені ТОВ "САН ПАРК" на підставі платіжного доручення № 1469 від 12.04.2016. Для виконання вищевказаних робіт відповідачем були закуплені матеріали у ТОВ "БРУГ С" та ТОВ "АДВЕНТ ІНВЕСТ" за видатковими накладними № Р-010402 від 01.04.2016 на суму 13 762,24 грн та № 1415 від 04.04.2016 на суму 29 278,38 грн, які були оплачені відповідачем платіжними дорученнями № 1246 від 31.03.2016 та № 1247 від 31.03.2016.

Таким чином, доводи господарських судів попередніх інстанцій про відсутність у відповідача обов'язку повернути завдаток позивачу у зв'язку з тим, що в силу п. 3.6 договору від 01.08.2014 лише в разі відсутності у ТОВ "САН ПАРК" претензій до ФОП ОСОБА_4 щодо повернення об'єкта оренди, відповідач зобов'язаний повернути позивачу сплачений ним завдаток, відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

З огляду на викладене, висновки місцевого та апеляційного господарських судів про відсутність підстав для задоволення позову є законними і обгрунтованими.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не було порушено умови пункту 9.1 договору від 01.08.2014, враховуючи, що вказаний договір було розірвано не в односторонньому порядку, як передбачається зазначеним пунктом, а за взаємною згодою сторін, спростовуються вищевикладеним.

Посилання скаржника на те, що відповідач в разі наявності претензій до стану об'єкта оренди при його поверненні повинен був вказати про це саме в актах повернення об'єкту з оренди, а не в дефектних актах, що свідчить про відсутність претензій, зафіксованих в передбаченому договором від 01.08.2014 є необгрунтованими, оскільки дефектними актами лише визначено які саме дефекти виявлено під час повернення орендованого майна, в той час як підставою для не повернення завдатку в розумінні п. 3.6 вказаного договору є саме наявність у орендодавця претензій, що відображено в актах повернення майна № 13 та № 15.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки обставин справи, яким вже була надана належна правова оцінка господарськими судами попередніх інстанцій.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 у справі № 910/13070/16 слід залишити без змін, а касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - без задоволення.

В силу ст. 49 ГПК України судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 у справі № 910/13070/16 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 у справі № 910/13070/16 залишити без змін.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді С.В. Бакуліна

О.В. Яценко