ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.01.2017 Справа №905/2632/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання Цакадзе М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1", м. Маріуполь

до відповідача 1 Державного підприємства "Донецька залізниця", м. Донецьк

відповідача 2 Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця, м. Красний Лиман

про стягнення суми збитків у розмірі 8111,99грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився,

від відповідача 1: не зявився,

від відповідача 2: ОСОБА_2 за дов.№5168 від 08.11.2016,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства "Донецька залізниця" про стягнення суми збитків у розмірі 8111,99грн.

Правовою підставою позову позивач під час розгляду справи вважає норми статей 611, 909, 920, 924 Цивільного кодексу України, статей 224, 307, 314 Господарського кодексу України, статей 110, 113, 114, 115, 131, 134, 136 Статуту залізниць України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що по залізничній накладній 20.04.2016 №53432837 на адресу ПАТ "ММК ім. Ілліча" у вагоні №65284119 надійшов вантаж кокс доменний. Зазначив, що на підставі акту загальної форми №10706 від 20.04.2016, складеного на станції Волноваха Донецької залізниці здійснена перевірка маси вантажу з представниками залізниці, в результаті якої встановлено недостачу вантажу та складено комерційний акт БН №724915/358 від 21.04.2016. У звязку з тим, що ДП Донецька залізниця не забезпечило належне збереження вантажу при його перевезенні ПрАТММК ім. Ілліча (правонаступником є ПАТ ММК ім. Ілліча) завдано збитки в сумі 8111,99грн.

Ухвалою господарського суду від 08.11.2016 за клопотанням позивача строк розгляду справи продовжено на 15 днів.

28.11.2016 та 29.11.2016 через канцелярію суду від представника позивача надійшли клопотання, в яких просив залучити до участі у справі іншого відповідача - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" у звязку із здійсненням перевезення вантажу за залізничною накладною №53432837 від 13.04.2016 на підставі договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015.

Ухвалою господарського суду від 29.11.2016 до участі у справі залучено у якості відповідача 2 Публічне акціонерне товариство Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі регіональної філії Донецька залізниця (84400, Донецька обл., м. Красний Лиман, вул. Кірова, 22).

27.12.2016 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання від 24.12.2016, в якому зазначив, що спірне перевезення вантажу відбулось на станціях регіональної філії Донецька залізниця Публічне акціонерне товариство Українська залізниця. Крім того просив суд судове засідання провести без участі представника позивача та стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії Донецька залізниця суму збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні в розмірі 8111,99грн. клопотання судом розглянуте та долучене до матеріалів справи.

Представник позивача у судове засідання не з'явився.

Представник відповідача 1 у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать наявні у матеріалах справи роздруківки повідомлень в мережі Інтернет від 23.09.2016, 20.10.2016 та 02.12.2016 про час і місце судових засідань зі сторінки господарського суду Донецької області на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Новини та події». Пояснень по суті спору або відзив на позовну заяву не надано, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, але письмових пояснень по суті спору або відзив на позовну заяву не надав.

Представнику відповідача 2 у судовому засіданні розяснені права та обовязки, передбачені статтями 20, 22, 78 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідача 2 клопотання щодо фіксації судового процесу не заявив, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2015 між ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (виконавець) та ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1" (вантажовласник) укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги №1970/ДФ/10017, відповідно до умов якого предметом договору є надання виконавцем вантажовласнику послуг повязаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги (п.п.1.1. договору).

Згідно з Статутом ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1", Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1" є правонаступником у повному обсязі майна, прав та обовязків Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1".

З огляду на вищевикладене, суд вважає належним позивачем у справі - Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1".

Згідно з п.п.7.1. договору виконавець надає вантажовласнику послуги на станціях Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" за умовами наявності коштів на його особовому рахунків.

Договір укладено строком до 31.12.2016. Кожна сторона вправі розірвати договір до закінчення терміну його дії з попереднім повідомленням іншої сторони не менше ніж за десять днів. По угоді сторін договір може бути пролонгований (п.п.7.4. договору).

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України, за договором перевезення перевізник зобовязаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

13.04.2016 за накладною №53432837 ПАТ "Авдіївський коксохімічний завод" (вантажовідправник) зі станції відправлення Авдіївка на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці відвантажив на адресу ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1" (вантажоотримувач) у вагоні №65284119 вантаж "кокс доменний (вологий)". За даними залізничної накладної вагон був прийнятий з масою нетто 45400кг.

З огляду на положення статей 11 ЦК України та 174 ГК України вона є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обовязків.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт унормовано, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (ст.110 Статуту).

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт. 20.04.2016 вищевказаний товар прибув до місця призначення Маріуполь-Сортувальний, на станції призначення була здійснена перевірка вагону №65284119. За результатами перевірки виявилася недостача вантажу, всього у вагоні виявилось маса нетто 42600кг. Це засвідчено в комерційному акті БН №724915/358 від 21.04.2016, який у відповідності до ст.129 Статуту залізниць України є підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправників. У комерційному акті також відображено, що завантаження у вагоні вище рівня бортів на 200-300 мм "шапкоподібна". З 2-го по 3-ій люк з лівого боку по ходу потягу наявне заглиблення 5000мм*1500мм*500мм в глибину вагону. Вагон прибув у технічно справному стані. Перевантаження вантажу здійснювалась у присутності ДС ОСОБА_3, агенту комерційного ОСОБА_4, прийомоздавача вантажу ОСОБА_1 та ваговика ОСОБА_5 на 150 т на електронних вагах. Завідуючий вантажним двором відсутній за штатом.

Комерційний акт підписаний належними особами згідно п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002р.

Згідно із ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 32-36 ГПК України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 23 Закону Про залізничний транспорт передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідач не довів суду, що недостача вантажу відбулася не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України Про залізничний транспорт обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у накладній, засвідчено належним доказом наявним в матеріалах справи комерційним актом.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно п.2.7 Роз`яснень Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначені маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000р. №862/5083, у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, що відноситься до вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Відповідно до рахунку-фактури №90872176 від 13.04.2016 вартість однієї тони коксу становить 4287,52грн.

Таким чином, вартість нестачі вказаного вантажу з урахуванням норми природної втрати становить 8111,99грн.

Дослідивши розрахунок позовних вимог в частині стягнення збитків у сумі 8111,99грн., суд встановив, що позивачем арифметично вірно визначено розмір недостачі вантажу, з огляду на що, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Позовні вимоги щодо стягнення збитків у сумі 8111,90грн. з відповідача 1- Державного підприємства "Донецька залізниця" не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

З наданих суду письмових пояснень позивача (а.с.55), перевезення за залізничною накладною №53432837 від 13.04.2016 здійснене на підставі договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015.

Вказаний договір укладено між ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (виконавець) та ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1" (вантажовласник), відповідно до умов якого предметом договору є надання виконавцем вантажовласнику послуг повязаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги (п.п.1.1. договору).

За визначенням п. 7.1 договору, Виконавець надає Вантажовласнику послуги на станціях регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», до яких, у тому числі, беручи до уваги п.2.3 договору, віднесено станцію Маріуполь-Сортувальний.

Спірне перевезення вантажу відбулось на станціях Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», яке і є фактичним перевізником у спірних правовідносинах.

Суд вважає доведеним факт порушення ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" своїх зобовязань з перевезення вантажу залізничним транспортом, унаслідок чого ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1" спричинені збитки в сумі 8111,99грн., які підлягають відшкодуванню в судовому порядку відповідачем 2 - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" на користь позивача.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення збитків у сумі 8111,99грн. з відповідача-1 не підлягають задоволенню.

Судові витрати, згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, стягуються з відповідача 2 на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.909, 920, 924 Цивільного Кодексу України, ст.ст.307, 314 Господарського кодексу України, ст.ст.23, 26 Закону України Про залізничний транспорт, ст.113, ч.2 ст.114, ст.ст.115, 129, 130, 133 Статуту залізниць України, п.27 Правил видачі вантажів, ст.ст. 49, 75, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1" до відповідача 1 Державного підприємства "Донецька залізниця", відповідача 2 Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії Донецька залізниця про стягнення суми збитків у розмірі 8111,99грн.,- задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" (84400, Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Кірова, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені ОСОБА_1" (87504, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Левченко, 1, ) збитки в сумі 8111,99грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків в сумі 8111,99грн. з Державного підприємства Донецька залізниця відмовити.

У судовому засіданні 24 січня 2017 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 30 січня 2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя О.О. Кучерява