ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2017 р.Справа № 922/3840/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомед", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-мед", м. Харків
про стягнення 1 273 739,83 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 02.11.2016 р.

відповідача - ОСОБА_2, довіреність №26/11/16 від 26.12.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екомед" (позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-мед" (відповідача) про стягнення основного боргу в розмірі 832 938,99 грн., інфляційних втрат в розмірі 419 778,41 грн. та 3% річних в розмірі 44033,00 грн. за договором поставки №010864 від 08.01.2014 р. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 19 451,26 грн.

Представник позивача у судовому засіданні просить прийняти до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 1531 від 18.01.2017 р.), в якій просить стягнути з відповідача основну заборгованість в розмірі 816 764,78 грн., 3% річних в розмірі 43 168,03 грн. та інфляційні втрати в розмірі 413 807,02 грн., всього: 1 273 739,83 грн.

Враховуючи те, що згідно з ч. ч. 4, 6 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог і те, ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

Отже, предметом позову є вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості в розмірі 816 764,78 грн., 3% річних в розмірі 43 168,03 грн. та інфляційних втрат в розмірі 413 807,02 грн., всього: 1 273 739,83 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні та у наданому до суду супровідним листом (вх. № 1632 від 18.01.2017 р., т. 2 а.с. 226-237) акті звірки взаєморозрахунків за договором поставки №010864 від 08.01.2014 р. за період з 01.01.2014 р. по 16.01.2017 р. визнає основну заборгованість в розмірі 816 764,78 грн., однак наполягає на тому, що на даний час сума основного боргу складає 812 764,78 грн., у зв'язку зі сплатою відповідачем під час розгляду справи 4000,00 грн. Проти стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Представник позивача, в свою чергу, підтвердив факт оплати відповідачем під час розгляду справи 4 000,00 грн.

Ухвалою суду від 10.01.2017 р. продовжено строк розгляду спору у даній справі на 15 днів.

У судовому засіданні 10.01.2017 р. оголошено перерву до 13.01.2017 р., 26.12.2016 р. - до 04.01.2016 р.

Ухвалою суду від 10.01.2017 р. відмовлено у заяві позивача про забезпечення позову.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.01.2014 року між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) був укладений договір поставки № 010864 (надалі - договір), відповідно до умов п. 1.1. якого продавець зобов'язався поставити та передати у власність покупця товари (надалі - товар) згідно з заявками покупця в асортименті та по цінам, зазначеним у видаткових накладних та в кількості, що відповідає заявці покупця, та вказується в видаткових накладних на партію товару, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору поставка товару проводиться у відповідності до заявок, які подаються покупцем. Заявка обов'язково повинна містити дані щодо асортименту та кількості товару.

Згідно п. 3.1. договору поставка товару здійснюється силами та за рахунок продавця протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту узгодження замовлення в порядку передбаченому п.п. 1.2.-1.4. договору. Адреса поставки вказується покупцем в заявці на партію товару. Мінімальна сума поставки, що здійснюється за рахунок продавця становить 1000 грн.

За умовами п. 3.3. договору при передачі товару покупець надає відповідну довіреність на отримання товару по відповідній накладній, а продавець повинен передати покупцеві наступні документи:

- податкову накладну, оформлену відповідно до вимог чинного законодавства України;

- рахунок та видаткову накладну на товар, підписані уповноваженою особою продавця та скріплені печаткою продавця;

- копію Свідоцтва про державну реєстрацію виробу медичного призначення.

Відповідно до п. 3.2. договору датою поставки вважається дата передачі продавцем товару покупцю. Право власності на партію товару переходить покупцю в момент отримання останнім товару. Моментом отримання товару вважається отримання довіреності та відмітка покупця про отримання товару на видатковій накладній продавця.

Відповідно до п. 4.1. договору покупець зобов'язаний перерахувати на розрахунковий рахунок продавця суму у розмірі та в терміни визначені в відповідному рахунку та на видатковій накладній, але не пізніше 60 календарних днів з моменту отримання накладної та рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на виконання умов договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 833 483,26 грн., що підтверджується підписаними уповноваженими особами сторін видатковими накладними та довіреностями.

Під час розгляду справи сторонами було складено акт звірки взаєморозрахунків за договором поставки №010864 від 08.01.2014 р за період з 01.01.2014 р. по 16.01.2017 р., відповідно до якого заборгованість відповідача за договором складає 816 764,78 грн. (т. 2 а.с. 227-237).

Судом також встановлено, що під час розгляду справи відповідач перерахував на рахунок позивача платіжним дорученням № 645 від 29.12.2016 р. 4 000,00 грн. (не відображені в акті звірки взаєморозрахунків), що підтверджується представниками сторін. За таких обставин, в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 4 000,00 грн. суд вважає за необхідне провадження у справі припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що на даний час у відповідача перед позивачем існує заборгованість за договором поставки в розмірі 812 764,78 грн. (816 764,78 грн. 4 000,00 грн. = 812 764,78 грн.), яка залишається непогашеною.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми закону, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу такими, що підлягають задоволенню частково в розмірі 812 764,78 грн. В частині позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 4 000,00 грн. провадження у справі слід припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 43 168,03 грн. та інфляційних втрат в розмірі 413 807,02 грн. (розрахунок, т. 2 а.с. 220-223), суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем 3% річних в розмірі 43 168,03 грн., суд вважає позовні вимоги в цій частині правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, за результатами здійсненого судом розрахунку, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню частково в розмірі 399 657,08 грн. В решті позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в розмірі 14 149,94 грн. слід відмовити.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 812 764,78 грн., 3% річних в розмірі 43 168,03 грн. та інфляційних втрат в розмірі 399 657,08 грн., всього: 1 255 589,89 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу в розмірі 4 000,00 грн. провадження у справі припинити. В решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-мед" (61166, АДРЕСА_1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомед" (01021, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 28/2, , п/р 7100 в ПАТ "УкрСиббанк", м. Київ, код банку 351005) основний борг в розмірі 812 764,78 грн., 3% річних в розмірі 43 168,03 грн., інфляційні втрати в розмірі 399 657,08 грн. та судовий збір в розмірі 18 833,85 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу в розмірі 4 000,00 грн. провадження у справі припинити.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 20.01.2017 р.

Суддя ОСОБА_3