ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.01.2017 Справа № 920/1175/16
Господарський суд Сумської області у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/1175/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора Трейд», м. Житомир Житомирської області,

до відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство «Іскра» Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України», с. Кашпури Роменського району Сумської області,

про стягнення 783457,00 грн.,

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю б/н від 15.03.2016,

від відповідача не зявився.

В судовому засіданні, розпочатому о 10 год. 20 хв. 22.12.2016 року, відповідно до приписів статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва до 11 год. 20 хв. 16.01.2017 року.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 783457,00 грн., в тому числі: основний борг за договором про надання безвідсоткової фінансової допомоги № 06/02/15ДПДГІ від 27.01.2015 року в сумі 750000,00 грн., 3 % річних в сумі 11862,00 грн., інфляційні втрати в сумі 21595,00 грн., а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 11751,86 грн.

Відповідач свого повноважного представника в засідання суду не направив, відзиву на позов не подав, про час і місце судового слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відомостями про явку сторін зазначеними у протоколі судового засідання від 22.12.2016 року у даній справі (а.с. 68-69).

У відповідності до абзацу 2 пункту 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 статті 801 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

16.01.2017 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання № 484.2.8 від 15.01.2017 року про відкладення розгляду справи, в якому він просить суд відкласти розгляд справи у звязку з перебування представника відповідача в іншому судовому засідання у Господарському суді Одеської області, а також представником відповідача подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції № 484.2.9 від 15.01.2017 року, в якому він просить суд провести наступне судове засідання у даній справі в режимі відеоконференції через Господарський суд міста Києва.

Відповідно до пункту 3.9.2 згаданої постанови, у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На підтвердження обставин, викладених представником відповідача у зазначеному клопотанні щодо відкладення розгляду даної справи, останнім не надано до суду жодного належного доказу, який би свідчив про факт перебування представника відповідача у іншому судовому засіданні у Господарському суді Одеської області, а також доказів неможливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника відповідача згідно з частинами першою - пятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не повязаних з ним трудовими відносинами.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 43 та 33 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що ним в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами, у відповідності до положень статті 75 названого Кодексу за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.01.2015 року між сторонами укладено договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 06/02/15ДПДГІ (далі - договір), на загальну суму 1563600,00 грн.

Згідно пункту 1.1 договору позивач надає відповідачеві поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а останній зобовязується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається частинами в національній валюті України в розмірі 1563600,00 грн. без ПДВ, з них: 750000,00 грн. надається відповідачу за наступним графіком: лютий 2015 року 150000,00 грн.; березень 2015 року 150000,00 грн.; квітень 2015 року - 150000,00 грн.; травень 2015 року - 150000,00 грн.; червень 2015 року 150000,00 грн.

Решта суми у розмірі 813600,00 грн. надається позивачем в строк до 31.12.2015 року (пункт 2.1.2 договору).

Договором встановлено, що поворотна безвідсоткова фінансова допомога надається строком на 365 днів з моменту її отримання (пункт 2.4 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору, поворотна безвідсоткова фінансова допомога підлягає поверненню з дотриманням терміну на який вона надається, що вказаний в пункту 2.4 договору.

Позивач зазначає, що ним на виконання договору було надано відповідачу частину поворотної безвідсоткової фінансової допомоги в сумі 750000,00 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера.

28.08.2015 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 27.01.2015 року № 06/02/15ДПДГІ, якою внесено зміни до пункту 2.1. договору, встановивши розмір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги в сумі 953795,00 грн.

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди від 28.08.2015 року до договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 27.01.2015 року № 06/02/15ДПДГІ, сторони підтвердили, що станом на 28.08.2015 року кредитором виконано в повному обсязі пункт 2.1.1 договору, тобто надано відповідачеві вищевказану допомогу на загальну суму 750000,00 грн.

Позивач в обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ним в 2015 році надано поворотну безвідсоткову фінансову допомогу на загальну суму 750000,00 грн., яка підлягає поверненню через 365 днів, з моменту її отримання, а відповідач в порушення умов укладених між сторонами договору та додаткової угоди до нього суму допомоги не повернув, чим порушив умови пункту 3.1 договору, а тому останній зобовязаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

В судовому засіданні 16.01.2017 року представником позивача надано суду для огляду оригінали усіх квитанцій до прибуткових касових ордерів, копії яких були додані позивачем до позовної заяви і знаходяться в матеріалах справи (а.с. 21-35), у тому числі оригінали квитанцій до прибуткових касових ордерів № 181 від 05.06.2015 року, № 184 від 06.06.2015 року та № 185 від 08.06.2015 року, копії яких не були зазначені в переліку додатків до позовної заяви (а.с. 11), але були зазначені в описах вкладення у цінні листи від 25.11.2016 року, що підтверджують надіслання позовної заяви з доданими до неї документами відповідачеві та Господарському суду Сумської області (а.с. 15 та 59) та фактично були додані до позовної заяви (а.с. 34, 35).

Усі копії квитанцій до прибуткових касових ордерів, що знаходяться в матеріалах справи (а.с. 21-35), відповідають оригіналам, предявленим представником позивача для огляду в судовому засіданні 16.01.2017 року.

Відповідно до наданих позивачем документів, зокрема, відповідно до наступних квитанцій до прибуткових касових ордерів, відповідач в лютому 2015 року отримав від позивача грошові кошти на загальну суму 150000,00 грн.: № 9 від 09.02.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 11 від 10.02.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 12 від 11.02.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 14 від 12.02.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 16 від 13.02.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 17 від 16.02.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 18 від 17.02.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 19 від 18.02.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 21 від 19.02.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 22 від 20.02.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 23 від 23.02.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 25 від 24.02.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 27 від 25.02.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 28 від 26.02.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 29 від 27.02.2015 року на суму 10000,00 грн.

В лютому 2015 року відповідач отримав від позивача отримав поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в сумі 150000,00 грн., яка підлягає поверненню через 365 днів, з моменту її отримання, оскільки момент отримання вказаної суми припадає на 27.02.2015 року, тому відповідач мав її повернути до 28.02.2016 року.

В березні 2015 року відповідач отримав від позивача грошові кошти на загальну суму 150000,00 грн. відповідно до наступних квитанцій до прибуткових касових ордерів: № 33 від 02.03.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 34 від 03.03.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 35 від 04.03.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 36 від 05.03.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 37 від 06.03.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 38 від 10.03.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 39 від 11.03.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 40 від 12.03.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 41 від 13.03.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 42 від 16.03.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 43 від 17.03.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 44 від 18.03.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 45 від 19.03.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 46 від 20.03.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 47 від 23.03.2015 року на суму 10000,00 грн.

В березні 2015 року відповідач отримав поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в сумі 150000,00 грн., яка підлягає поверненню через 365 днів, з моменту її отримання, оскільки момент отримання вказаної суми припадає на 23.03.2015 року, тому відповідач мав її повернути до 24.03.2016 року.

За квітень 2015 року відповідач отримав від позивача поворотну безвідсоткову фінансову допомогу на загальну суму 160000,00 грн., відповідно до наступних квитанцій до прибуткових касових ордерів: № 74 від 01.04.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 75 від 02.04.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 76 від 03.04.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 77 від 06.04.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 78 від 07.04.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 79 від 08.04.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 81 від 09.04.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 83 від 10.04.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 87 від 14.04.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 89 від 15.04.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 90 від 16.04.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 92 від 17.04.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 94 від 20.04.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 96 від 21.04.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 97 від 22.04.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 117 від 30.04.2015 року на суму 10000,00 грн.

В квітні 2015 року відповідач отримав поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в сумі 160000,00 грн., яка підлягає поверненню через 365 днів, з моменту її отримання, оскільки момент отримання вказаної суми припадає на 30.04.2015 року, тому відповідач мав її повернути до 01.05.2016 року.

За травень 2015 року відповідач отримав від позивача поворотну безвідсоткову фінансову допомогу на загальну суму 220000,00 грн., відповідно до наступних квитанцій до прибуткових касових ордерів: № 120 від 04.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 123 від 05.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 126 від 06.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 128 від 07.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 130 від 08.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 132 від 12.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 134 від 13.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 136 від 14.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 138 від 15.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 140 від 18.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 142 від 19.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 143/1 від 20.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 144 від 20.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 145/1 від 21.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 146 від 21.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 147/1 від 22.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 148 від 22.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 151/1 від 25.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 153/1 від 26.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 155/1 від 27.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 157/1 від 28.05.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 160/1 від 29.05.2015 року на суму 10000,00 грн.

Отже, в травні 2015 року відповідач отримав поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в сумі 220000,00 грн., яка підлягає поверненню через 365 днів, з моменту її отримання. Оскільки, момент отримання вказаної суми припадає на 29.05.2015 року, тому відповідач мав її повернути до 30.05.2016 року.

В червні 2015 року відповідач отримав від позивача безвідсоткову фінансову допомогу в сумі 70000,00 грн., відповідно до наступних квитанцій до прибуткових касових ордерів: № 168 від 01.06.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 172/1 від 02.06.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 175 від 03.06.2015 року на суму 10000,00 грн.; № 176 від 04.06.2015 року на суму 10000,00 грн.

Отже, в червні 2015 року відповідач отримав поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в сумі 70000,00 грн., яка підлягає поверненню через 365 днів, з моменту її отримання. Оскільки, момент отримання вказаної суми припадає на 04.06.2015 року, тому відповідач мав її повернути до 05.06.2016 року.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За своєю цивільно-правовою природою договір поворотної фінансової допомоги є договором позики.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позика) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 612 цього ж Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Позивачем, в порядку положень статті 6 Господарського процесуального кодексу України, направлено відповідачеві 29 серпня 2016 року претензію за вих. № 157 з вимогою сплатити 771876 грн., з яких: 750000,00 грн. основного боргу, 7916,00 грн. 3 % річних та 13960,00 грн. інфляційних, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Факт отримання відповідачем від позивача 750000,00 грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги підтверджується вищезгаданими оригіналами квитанцій до прибуткових касових ордерів, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 21-35), договором про надання безвідсоткової фінансової допомоги № 06/02/15ДПДГІ від 27.01.2015 року, додатковою угодою від 28.08.2015 року до договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 27.01.2015 року № 06/02/15ДПДГ та розрахунком позовних вимог, проте, в порушення умов укладеного між сторонами договору та вимог статей 526, 629 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, відповідач у визначені договором строки поворотну фінансову допомогу не повернув, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Враховуючи наведені обставини, зокрема те, що факт отримання відповідачем від позивача 750000,00 грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відповідач, в свою чергу, відзиву на позов та доказів сплати заборгованості не подав, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 750000,00 грн. визнаються судом обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню на підставі статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України.

За несвоєчасне виконання грошових зобовязань позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних від суми заборгованості в сумі 11862,00 грн. та інфляційні втрати в сумі 21595,00 грн. за періоди: з 28.02.2016 року по 01.11.2016 року, з 24.03.2016 року по 01.11.2016 року, з 01.05.2016 року по 01.11.2016 року, з 30.05.2016 року по 01.11.2016 року, з 05.06.2016 року по 01.11.2016 року. На підтвердження зазначених вимог позивачем наведено обґрунтований розрахунок процентів річних та інфляційних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимоги кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 11862,00 грн. та інфляційних втрат в сумі 21595,00 грн. за періоди: з 28.02.2016 року по 01.11.2016 року, з 24.03.2016 року по 01.11.2016 року, з 01.05.2016 року по 01.11.2016 року, з 30.05.2016 року по 01.11.2016 року, з 05.06.2016 року по 01.11.2016 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі положень статті 625 наведеного вище Кодексу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 750000,00 грн. основного боргу, 11862,00 грн. - 3 % річних та 21595,00 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог статі 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Іскра» Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України» (42074, Сумська область, Роменський район, с. Кашпури, вул. Нова, буд. 6, ідентифікаційний код 04312009) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора Трейд» (10001, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 36249788) основний борг в сумі 750000,00 грн., 3 % річних в сумі 11862,00 грн., інфляційні втрати в сумі 21595,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 11751,86 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.01.2017.

Суддя ОСОБА_2