Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "17" січня 2017 р. Справа № 906/891/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 10.05.2016;

від відповідача: Самойленко Л.М. - довіреність № 04/1033а від 20.05.2016;

Грибинюк Т.М. - довіреність № 04/987 від 13.05.2016

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (м. Новоград-Волинський, Житомирська обл.)

до Новоград-Волинської міської ради (м. Новоград-Волинський, Житомирська обл.)

про стягнення 107434,43 грн

У відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України, строк розгляду спору було продовжено на п'ятнадцять днів.

Позивач подав до суду позов про стягнення з відповідача 107434,43 грн завданих збитків.

До початку розгляду справи до суду від відповідача надійшли письмові заперечення по справі від 12.01.2017 з доданими до них документами (а. с. 148 - 169) та клопотання про застосування строку позовної давності (а. с. 171, 172).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та письмових поясненнях від 07.12.2016 (а. с. 61 - 63). Зокрема, вказав, що відповідач своїми рішеннями від № 161 від 27.10.2011, № 200 від 22.11.2011, № 366 від 15.02.2013 позбавив позивача того, на що останній розраховував при укладенні договору оренди від 13.08.2008, а тому здійснені позивачем протягом 2008 - 2011 років витрати на розробку дозвільно-проектної документації, необхідної для проведення забудови на орендованій у відповідача земельній ділянці, є прямими збитками позивача, а прийняті відповідачем рішення направлені на порушення умов договору оренди від 13.08.2008.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а. с. 54 - 56) та запереченнях на позов від 12.01.2017 (а. с. 148 - 150), зокрема, з тих мотивів, що саме неналежне виконання позивачем умов попереднього договору (не уклав основний договір оренди та не розпочав будівництво на земельній ділянці, наданій в оренду), стало причиною того, що договір оренди не було продовжено. Згідно з наданих суду клопотань (а. с. 83, 84, 171, 172), представники відповідача також просили застосувати до вимог позивача строк позовної давності тривалістю в три роки, та відмовити в позові за його пропуском.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із витягу з рішення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області (відповідач у справі) від 18.10.2007 № 221 (а. с. 77), фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 (позивач у справі) було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,0750 га, в оренду для будівництва об'єкту торгівельного, соціально-побутового призначення.

Рішенням виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради від 25.06.2008 "Про поточне будівництво у місті" № 223 позивачу було надано дозвіл на будівництво торгівельного комплексу з встановленням малих архітектурних форм та проведення благоустрою на земельній ділянці АДРЕСА_1.

Згідно з витягом з рішення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області від 24.07.2008 № 355 (а. с. 75, 76), позивачу було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,0750 га, для будівництва об'єкту торгівельного, соціально-побутового призначення.

На підставі вище вказаного рішення ради, 13.08.2008 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди № 140 зазначеної земельної ділянки, загальною площею 0,0759 га, терміном на два роки для будівництва об'єкту торгівельного, соціально-побутового призначення (а. с. 12, 13). Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського округу Житомирської області Мякотіною Н.Ф. за №1652 та зареєстрований у встановленому законом порядку 20.08.2008 у Новоград-Волинському міському відділі Житомирської регіональної філії Центру земельного кадастру за № 40 та діяв до 20.08.2010.

Враховуючи спільну згоду сторін на продовження дії земельних правовідносин, на підставі заяви позивача, 05.08.2010 Новоград-Волинська міська рада Житомирської області п'ятого скликання прийняла рішення № 682 "Про передачу у власність, користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин", підпунктом 20.2 пункту 20 якого продовжила за умови виконання позивачем пункту 33 цього рішення термін оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,0759 га для будівництва об'єкту торгівельного, соціально-побутового призначення строком на п'ять років з дати прийняття цього рішення. Водночас, згідно з пунктом 33 вказаного рішення, було зобов'язано землекористувачів, зокрема, у місячний термін оформити відповідні документи, що посвідчують право користування або власності земельною ділянкою (а. с. 73, 74).

Оскільки всупереч строку, встановленого п. 33 рішення від 05.08.2010 № 682, орендні відносини сторін не були приведені у відповідність до вимог закону та між сторонами не було укладено жодного правочину, чи-то щодо зміни умов договору в частині строку його дії з урахуванням вимог ст. 654 ЦК України, чи укладення нового договору, який би засвідчив право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, площею 0,0759, що в м. Новоград-Волинському, вищевказане рішення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області № 682 залишилось нереалізованим.

В подальшому, у зв'язку з не освоєнням позивачем земельної ділянки та відсутністю проектної документації на будівництво, відповідач своїм рішенням від 27.10.2011 № 161 (а. с. 72) скасував пункт 20.2 рішення міської ради від 05.08.2010 № 682 щодо продовження договору оренди ОСОБА_4 на земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,0759 га для будівництва об'єкту торгівельного, соціально-побутового призначення.

На підставі заяви позивача від 18.11.2011 (а. с. 169), 22.12.2011 відповідач прийняв рішення № 200, яким поновив позивачу з моменту прийняття цього рішення, за умови виконання пункту 25 рішення та початку будівництва у 2012 році, строком на один рік термін оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,0759 га, для будівництва торгівельного комплексу (а. с. 70, 71). Так, згідно з пунктом 25 вказаного рішення, було зобов'язано землекористувачів у місячний термін оформити відповідні документи, що посвідчують право користування або власності земельною ділянкою.

Про необхідність поновлення договору оренди землі у місячний строк з моменту прийняття рішення міської ради було наголошено і в листі відповідача, адресованого позивачу (а. с. 169).

Матеріалами справи підтверджено, що 04.01.2012 між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір оренди землі № 3 (а. с. 156, 157) за яким позивач на підставі рішення міської ради від 22.12.2011 № 200 отримав в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,0759 га, для будівництва торгівельного комплексу.

Пунктом 8 попереднього договору сторони визначили, що договір укладається згідно зі ст. 635 Цивільного кодексу України, за приписами якої сторони зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Судом встановлено, що попередній договір оренди землі № 3 був укладений в письмовій формі та зареєстрований у Новоград-Волинській міській раді, про що вчинено запис від 04.01.2012 за № 3.

Також п. 8 попереднього договору сторони погодили строк його дії, а саме: діє до оформлення технічної документації на земельну ділянку, укладення та реєстрації основного договору оренди, але не більше ніж на один рік з моменту прийняття рішення (22.12.2011), тобто до 22.12.2012 за умови початку будівництва у 2012 році.

Слід вказати, що частиною 3 статті 635 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

З пояснень представників сторін вбачається, що протягом строку, встановленого в п. 8 попереднього договору оренди, основний договір оренди землі укладений так і не був, будівництво торгового центру не розпочато. Отже попередній договір оренди землі № 3 від 04.01.2012, як і право позивача на користування земельною ділянкою, наданою йому в оренду на підставі вказаного договору, припинили свою дію 22.12.2012 в силу закону.

В матеріалах справи міститься витяг з протоколу засідання постійної депутатської комісії міської ради з питань містобудування, архітектури та земельних відносин від 03.01.2013 (а. с. 159), з якого слідує, що у зв'язку з оскарженням позивачем рішення міської ради від 22.12.2011 № 200 про поновлення договору оренди землі в суді, не поновлення ОСОБА_4 договору оренди та закінченням у неї строку дії дозволу на проведення будівельних робіт, на засіданні було вирішено пропонувати міській раді не продовжувати термін оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та зарахувати її до земель запасу житлової та громадської забудови.

30.01.2013 відбулося засідання контрольної комісії виконавчого комітету міської ради за дотриманням зобов'язань щодо платежів до міського бюджету, погашення заборгованості та своєчасності виплати заробітної плати, на якому було прийнято рішення рекомендувати постійній комісії міської ради з питань містобудування, архітектури та земельних відносин, у зв'язку з невиконанням вимог попереднього рішення міської ради, внести на розгляд чергової сесії міської ради пропозицію стосовно не продовження ФОП ОСОБА_4 терміну дії договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 759 м2 (а. с. 160).

29.03.2013 комісією у складі: заступника міського голови, начальника управління містобудування, архітектури та земельних відносин міської ради - головного архітектора міста, заступника начальника управління, начальника служби містобудівного кадастру управління містобудування, архітектури та земельних відносин міської ради, заступника начальника управління, начальника відділу земельних відносин управління містобудування, архітектури та земельних відносин міської ради, в.о. начальника управління Держземагентства у Новоград-Волинському районі Житомирської області, головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель управління Держземагентства у Новоград-Волинському районі Житомирської області, було проведено обстеження земельної ділянки в місті Новоград-Волинському на АДРЕСА_1, в результаті чого встановлено, що на даній земельній ділянці не проводиться жодних будівельних робіт. Отримавши у 2008 році земельну ділянку в оренду під будівництво, ОСОБА_4 протягом чотирьох років будівельні роботи не розпочала, підготовчі роботи не проводила (а. с. 158).

Враховуючи рекомендації постійної комісії міської ради з питань містобудування, архітектури та земельних відносин, комісії виконавчого комітету міської ради за дотриманням зобов'язань щодо платежів до міського бюджету, погашення заборгованості та своєчасності виплати заробітної плати, рішенням від 15.02.2013 "Про передачу у власність, користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин" за № 366 (а. с. 64) Новоград-Волинська міська рада шостого скликання вирішила не продовжувати термін дії договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,0759 га, ОСОБА_4, у зв'язку з не виконанням нею вимог пункту 6.7 рішення міської ради від 22.12.2011 № 200 "Про передачу у власність, надання у користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин".

Листом від 03.09.2013 вих. № 1345/02/02 ОСОБА_4 була доведена до відома Новоград-Волинською міською радою про прийняте рішення від 15.02.2013 № 366 та, у зв'язку з самовільним зайняттям земельної ділянки, їй запропоновано у строк до 14.09.2013 провести демонтаж огорожі та тимчасового павільйону, розташованих на землі. Попереджено про можливість вжиття заходів адмінвпливу щодо їх демонтажу (а. с. 163).

Також до справи додано лист Новоград-Волинської міської ради від 08.05.2015 вих. № 300/25/03, адресований ОСОБА_4, з якого вбачається, що остання у 2015 році звернулася до міської ради із заявою про продовження договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1, однак була повідомлена про не продовження договору оренди землі згідно з рішенням ради від 15.02.2013 № 366 (а. с. 18).

Станом на день прийняття рішення у даній справі сторони підтвердили, що земельна ділянка по АДРЕСА_1, площею 0,0759 га, наразі знаходиться у фактичному користуванні позивача і згідно з актом приймання-передачі землі відповідачу з оренди не повернута.

Позивач вважає, що неправомірна та непослідовна поведінка відповідача у прийнятті вище вказаних рішень, позбавила його можливості використовувати земельну ділянку відповідно до своїх планів протягом наданого в оренду строку, внаслідок чого він зазнав значних втрат у вигляді здійснених оплат, необхідних для виготовлення проектної документації для будівництва об'єкту торгівельного, соціально-побутового призначення, для чого і брав земельну ділянку в оренду у відповідача.

На підтвердження своїх доводів щодо понесених витрат позивач надав суду документи, які підтверджують завдані збитки. Серед них: копії квитанцій від 24.04.2008 за №№ 26, 27 на загальну суму 51,00 грн, сплачені за оформлення висновку з охорони КСПУТ Обл. (а. с. 25), копії квитанцій від 07.05.2009 за №№ 13601/з59, 13601/з60 на загальну суму 1478,62 грн, сплачені за проведення технічної експертизи робочого проекту (а. с. 26, 27), копію договору-замовлення № 297/09 від 05.02.2009, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 11.03.2009 та копію квитанції від 06.03.2009 на загальну суму 622,93 грн, сплачених за розробку технічних умов на електропостачання торгівельного комплексу з встановленням малих архітектурних форм по АДРЕСА_1 (а. с. 28), копію квитанції від 24.07.2008 на суму 307,18 грн, сплачених за розроблення технічних умов на газифікацію торгівельного комплексу (а. с. 29), копії квитанцій від 25.07.2008 та від 20.08.2008 на загальну суму 391,15 грн, сплачених за розроблення технічних умов РЕС (а. с. 30, 33), копії квитанцій від 30.08.2008 на загальну суму 203,01 грн, сплачених за підготовку висновку попереднього погодження ескізу проекту (а. с. 31), копії квитанцій від 20.08.2008 на загальну суму 137,84 грн, сплачених за проведення експертизи та розроблення проектно-кошторисної документації СДПЧ-10 (а. с. 31, 32), копію технічних умов та копії квитанцій від 28.08.2008 на загальну суму 319,16 грн, сплачених за розробку технічних умов на будівництво торгівельного комплексу (а. с. 33, 34), копію рахунку від 06.10.2008, копію договору-замовлення № 2309/08п від 06.10.2008 та копію квитанції від 10.10.2008 на суму 76,90 грн, сплачених за погодження проектної документації на електропостачання торгівельного комплексу (а. с. 37), копії квитанцій від 14.10.2008 на загальну суму 2160,00 грн, сплачених за авторський та технічний нагляд за будівництвом павільйону (а. с. 38), копію рахунку та копію фіскального чеку на суму 283,32 грн, сплачених за видачу технічних умов на телефонізацію та радіофікацію об'єкта (а. с. 38, 39), копію кошторису на виконання робіт та копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 5 на суму 2575,08 грн, сплачених за авторський нагляд за будівництвом (а. с. 39, 40), копії квитанцій від 29.07.2008 на загальну суму 2031,24 грн, сплачених за технічний нагляд за проект павільйону (а. с. 40), копію договору-рахунку № 45 від 06.03.2009, копію акту приймання виконаних робіт від 19.03.2009 та копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 35 від 19.03.2009 на суму 2767,20 грн, сплачених за розробку проекту АПС (а. с. 41), копію договору № 6-П від 04.03.2009 та копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 27 від 05.05.2009 на суму 4500,00 грн, сплачених за виготовлення енергетичного паспорту на будівництво (а. с. 42, 43), копії квитанцій № 1245893 від 05.05.2009 на загальну суму 4303,81 грн, сплачених за експертизу проекту будівництва торгівельного комплексу (а. с. 44), копію кошторису та копії квитанцій від 28.09.2010 на загальну суму 1610,59 грн, сплачених за виготовлення технічної документації із землеустрою (а. с. 44), копію договору № 35-П від 18.11.2008, копії рахунків-фактури № СФ-0000110 від 18.11.2008 та № СФ-0000119 від 11.12.2008, копії квитанцій від 20.11.2008, від 11.12.2008 та копію квитанції до прибуткового касового ордеру №20 від 16.04.2009 на загальну суму 48379,20 грн, сплачених за виготовлення проекту будівництва торгівельного комплексу (а. с. 45 - 47). Всього документально підтверджених витрат на суму 72198,23 грн.

Водночас заявлені до стягнення з відповідача збитки, у зв'язку з понесеними витратами на оплату санітарно-епідеміологічної оцінки проектів будівництва об'єкту на суму 193,20 грн, оплату інженерних вишукувань для будівництва торгівельного комплексу на суму 9200,00 грн та сплату орендної плати на суму 25843,00 грн, позивачем належними та допустимими доказами (бухгалтерськими чи банківськими документами) підтверджено не було.

Слід вказати, що породжуючи настання цивільних прав та обов'язків, згідно з ч. 2 ст.11 ЦК України, відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням негативного результату. Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами. Стягнення збитків як виду цивільно-правової відповідальності можливе у випадку наявності таких збитків та обґрунтованості їх розміру.

Відповідно до правових позицій, викладених у п. 1.3 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 30.03.1995 № 02-5/218, умовою відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язання, у тому числі у вигляді відшкодування збитків, є вина боржника.

Відсутність хоч би одного з вище вказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним зобов'язань у вигляді відшкодування збитків.

Приписами ст. 22 ЦК України унормовано, що під збитками розуміються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Суд зазначає, що часовий проміжок в межах якого позивачем були понесенні витрати на розробку проектної документації для будівництва торгівельного комплексу, які позивачем визначено як збитки, становить 2008 - 2010 роки.

Слід зазначити, що вказані затрати були здійснені в період дії договору оренди № 140 від 13.08.2008 та мають характер виправданих витрат, оскільки вчинені на виконання умов договору, сторони якого підтвердили своє волевиявлення щодо побудови на орендованій земельній ділянці торгівельного комплексу соціально-побутового призначення, що спростовує доводи позивача про протилежне.

Що стосується витрат, включених позивачем до збитків у вигляді орендної сплати, суд зважає на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка була надана позивачу в оренду згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки від 20.08.2008 (а. с. 151) і по даний час позивач є фактичним землекористувачем орендованої земельної ділянки, оскільки акт повернення земельної ділянки з оренди між ним та відповідачем не складався.

Умовами укладеного між сторонами договору оренди № 140 від 13.08.2008 (п. 26) було погоджено, що невчасне продовження договору оренди не позбавляє орендаря від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою.

До того ж, як випливає із норми ст. 21 Закону України "Про оренду землі", відносини із користування земельною ділянкою державної або комунальної власності базуються на принципі оплатності.

Із вказаного слідує, що орендна плата, заплачена позивачем у період 2008 - 2011 роки, не є збитками орендаря, а є платою за користування землею в період чинності та по закінченні дії договору оренди, дійсність якого в судовому порядку позивачем не оскаржувалася.

Таким чином суд вважає, що позивач в процесі розгляду справи не підтвердив ні дійсний розмір витрат, понесених на розроблення проектної документації по будівництву, ні те, що заявлена ним до стягнення сума витрат носить характер збитків, ознаки яких передбачені в ст. 22 ЦК України. На думку суду, сплачені позивачем кошти є нічим іншим як господарськими витратами, які були обумовлені договором оренди № 140 від 13.08.2008 та не можуть ототожнюватися зі збитками, спричиненими діями (бездіяльністю) відповідача, протиправність яких позивачем також належними доказами не доведена.

Поряд з вказаним, суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджено, а позивачем не доведено, що відмова у поновленні договірних відносин оренди на земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,0759 га, що у м. Новоград-Волинському, щодо якої позивачем розроблялася проектна документація з будівництва, сталася з вини відповідача.

Так, зважаючи на те, що розроблення проектної документації для будівництва торгівельного комплексу це процес, який не є одномоментним, а потребує часу та зусиль для отримання різних висновків і дозвільних документів, враховуючи, що строк дії договору оренди від 13.08.2008 № 140 закінчився, відповідач неодноразово своїми рішенням від 05.08.2010 № 682 та від 22.12.2011 № 200 надавав позивачу можливість переукласти новий договір оренди землі, виділеної під забудову, на змінених умовах, в тому числі зі збільшеним строком оренди на 5 років.

Позивач всупереч рішенням відповідача у строк, наданий ним для укладення договору, намір продовжити орендні відносини не підтвердив.

Як на причину неможливості укладення договору оренди у місячний строк, як-то було зазначено в рішенні відповідача № 682 від 05.08.2010, позивач послався на затримку у виготовленні технічної документації на земельну ділянку більш ніж на рік з незалежних від нього причин, а саме: через реорганізацію земельно-кадастрових установ.

При цьому, суд вказує, що на земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,0759 га, що у м. Новоград-Волинському, позивачем у 2008 році вже було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (а. с. 91 - 125), затвердження якого стало умовою надання земельної ділянки позивачу під забудову, і позивач під час розгляду справи в суді не довів необхідність та доцільність розроблення ним технічної документації із землеустрою на спірну земельну ділянку, за відсутності якої укладення нового договору оренди землі у 2010 році, на його думку, було неможливим, та що вимога щодо виготовлення такої документації була заявлена відповідачем у рішенні від 05.08.2010 за № 682.

Окрім цього, позивач не обґрунтував причин, що стали підставою неможливості початку будівництва ним торгівельного комплексу у 2012 році та заважали укладенню основного договору оренди землі протягом строку, встановленого в п. 8 попереднього договору оренди від 04.01.2012, на виконання вимог якого ним було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку для будівництва об'єкту торгівельного, соціально-побутового призначення гр. ОСОБА_4 площею 0,0759 га, що по АДРЕСА_1 (а. с. 126 - 143).

Бездіяльність позивача, виражена у відсутності дій, спрямованих на належне оформлення з відповідачем орендних земельних правовідносин, призвела до того, що земельна ділянка площею 0,0759 га, що по АДРЕСА_1, після закінчення строків дії договору оренди землі № 140 від 13.08.2008 та попереднього договору оренди землі № 3 від 04.01.2012 перебувала у володінні позивача без правовстановлюючих документів, і ним не було вчинено дій з метою належного оформлення права користування нею.

Вказане виключає протиправний характер дій відповідача, а отже вказує про недоведеність позивачем необхідного причинного зв'язку між понесеними ним витратами і не поновленням йому договору оренди щодо права користування земельною ділянкою, площею 0,0759 га, що по АДРЕСА_1, на якій позивач мав намір провести забудову.

Отже, оскільки позивачем не надано суду належних доказів того, що витрати, понесені на розробку проектної документації на будівництво та по сплаті орендної плати є збитками, спричиненими діями (бездіяльністю) відповідача; не доведено, у встановленому ст. 33 ГПК України порядку, як факту заподіяння заявлених до стягнення збитків так і факту виникнення у відповідача обов'язку по їх відшкодуванню, суд вказує про необґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови в позові в повному обсязі.

Крім того, враховуючи, що відповідач у своїх клопотаннях від 21.12.2016 (а. с.83, 84) та від 17.01.2017 (а. с. 171, 172) стверджує про пропуск позивачем строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, суд розцінює викладені відповідачем обставини щодо пропуску позивачем строку позовної давності, як таку заяву.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Враховуючи вище викладене, а також те, що підставою відмови у позові є необґрунтованість заявлених позивачем вимог, приписи щодо позовної давності, в даному випадку, не впливають на результат вирішення спору.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зазначені у позовній заяві обставини, спростовується наведеним вище.

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що оскільки позивачем не доведено, що понесені ним витрати в період дії договору сторін є збитками, факт заподіяння яких мав би підтверджуватися неправомірними діями відповідача та перебувати у прямому причинно-наслідковому зв'язку із завданою шкодою, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.01.17

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу