РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"24" січня 2017 р. Справа № 924/928/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Розізнана І.В. ,

суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача- Юзвенко В.Г. (довіреність від 23.09.2015р.);

відповідача - ОСОБА_1 (довіреність від 13.01.2016р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції з Київським апеляцій-ним господарським судом апеляційну скаргу Відповідача-Виробничо-комерційного підприємства «Явір-Інвест» на рішення господарського суду Хмельницької області від 15.11.2016 року у справі №924/928/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю промислово-комерційна

фірма «КОНО» м.Червоноград Львівської області

до Виробничо-комерційного підприємства «Явір-Інвест»

с.Велика Калинівка Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення 989 118 грн .78 коп. інфляційних втрат та 3% річних,-

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.22,28 ГПК Украї-ни. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу стороною заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 15.11.2016р. у справі №924/928/ 16 (суддя Димбовський В.В.) частково задоволено позовом Товариства з обмеженою відповідаль-ністю промислово-комерційна фірма «КОНО» (надалі в тексті Товариство) до Виробничо-комер-ційного підприємства «Явір-Інвест» (надалі в тексті Підприємство) про стягнення 989 118 грн. 78 коп. інфляційних втрат та 3% річних.(арк.справи 105-107).

Приймаючи рішення, суд першої інстанції вважав, що з огляду на чинність рішення у спра-ві №19/5025/918/12, яким встановлено наявність боргу Відповідача перед Позивачем і підтверд-ження факту його несплати останній не позбавлений права вимагати застосування до Відповіда-ча відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України, аж до повного виконання грошового зо-бовязання.(арк.справи 106).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Відповідач подав скаргу до Рівненського апеля-ційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельниць-кої області 15.11.2016р. у даній справі та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. (арк.справи 115-121).

Скаржник вважає, що рішення прийнято із неправильним застосуванням норм матеріально-го права та неповним зясуванням усіх істотних обставин справи. Відповідач зазначає, що суд пер-шої інстанції не врахував, що заборгованість Підприємства перед Товариством відсутня у звязку із зарахуванням вимог та визнанням наказу таким, що не підлягає виконанню, а тому відсутні будь-які підстави для нарахування інфляційних та річних.(арк.справи 116).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.12.2016р. прийнято до про-вадження апеляційну скаргу Відповідача, справу призначено до слухання.(арк.справи 113).

На адресу апеляційного суду від Позивача 14.12.2016р. та 19.12.2016р. надійшов відзив та додаткові пояснення, у яких він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апе-ляційну скаргу без задоволення.(арк.справи 137-140, 141-146).

Сторони не забезпечили явку своїх представників у призначене на 20.12.2016р. судове за-сідання, хоч про час та місце розгляду скарги були повідомлені у встановленому порядку. Проте, у день судового засідання 20.12.2016р. через канцелярію суду Відповідач подав клопотання про від-кладення розгляду справи у звязку із неможливістю представника прибути в судове засідання, яке було задоволено судом та ухвалою відкладено розгляд справи на 24.01.2017р.(арк.справи 149, 151-152).

На адресу Рівненського апеляційного господарського суду 10.01.2017р. надійшло клопотан-ня Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНО» про проведення засідання 24.01.2017р. в ре-жимі відеоконференції з Київським апеляційним господарським судом, яке було задоволено ухва-лою від 11.01.2017р.(арк.справи 156, 158).

Крім того, у день судового засідання через канцелярію суду Відповідач подав клопотання про долучення до матеріалів справи постанови Вищого господарського суду України від 28.12.2016 року у справі №19/5025/918/12, якою залишено в силі ухвалу господарського суду Хмельницької області від 19.07.2016р., якою наказ №19/5025/918/12 від 10.06.2014р. визнано таким, що не підля-гає виконаню.(арк.справи 165-171).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 24.01.2017р. представник Відповідача підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Представник Позивача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та надав свої пояс-нення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Хмельницької області від 07.02.2014р. у справі №19/5025/918/12, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.04.2014р. частково задоволено первісний позов Товариства до Підп-риємства і присуджено до стягнення з Відповідача на користь Позивача 1 661 137 грн. 66 коп. бор-гу, 1 850 857 грн. 78 коп. штрафу, 104 748 грн. 61 коп. -3% річних, 63 492 грн. 59 коп. витрат зі спла-ти судового збору, в решті позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково та присуд-жено до стягнення з Товариства на користь Підприємства 3 701 715 грн. 56 коп. штрафу, а в решті зустрічного позову відмовлено. Проте, постановою Вищого господарського суду України від 23.07. 2014р. за зустрічним позовом суму штрафу зменшено до 2 000 000 грн., в решті рішення та пос-танову залишено без змін.(арк.справи 11-30).

Рішення від 07.02.2014р. у справі №19/5025/918/12 за наслідками перегляду за нововиявле-ними обставинами було скасовано рішенням господарського суду Хмельницької області від 11.12. 2014р., прийнято нове рішення, яким позов Товариства задоволено частково та присуджено до стя-гнення з Підприємства 10 977 грн. 48 коп. -3% річних, 127 грн. 47коп. витрат зі сплати судового збору. В решті позову відмовлено. Відмовлено у зустрічному позові ВКП «Явір-Інвест» до ТзОВ «КОНО» про стягнення 5 552 573 грн. 34 коп. штрафу. Однак, Рівненським апеляційним господар-ським судом зазначену справу переглянуто і постановою від 27.02.2015р. відмовлено у задоволен-ні заяви ВКП «Явір-Інвест» про перегляд рішення у справі №19/5025/918/12 від 07.02.2014р. за но-вовиявленими обставинами, а рішення від 07.02.2014р. залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 09.06.2015р. рішення господарського суду Хмельницької області від 11.12.2014р. та постанову РАГС від 27.02.2015р. скасовано з передачею справи на розгляд гос-подарського суду Хмельницької області зі стадії прийняття до провадження заяви Підприємства про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Хмельницької області від 07.02.2014р.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 06.07.2015р. відмовлено у задово-ленні клопотання ВКП «Явір-Інвест» про поновлення строку звернення до суду із заявою про пе-регляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Хмельницької області від 07.02.2014р. за №19/5025/918/12, як пропущений не з поважних причин, заяву повернуто заявни-кові.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 22.02.2016р. у справі №19/5025/ 918/12, прийнятою за наслідками розгляду заяви Підприємства про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню і залишену без змін постановою суду апеляційної інстанції від 13.04.2016р. наказ господарського суду Хмельницької області у справі №19/5025/918/12 від 10.06.2014р. про стягнення з Підприємства на користь Товарситва 1 661 137 грн. 66 коп. боргу, 1 850 857 грн. 78 коп. штрафу, 104 748 грн. 61 коп. -3% річних, 63 492 грн. 59 коп. витрат зі сплати судового збору виз-нано таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 1 631 424 грн. 40 коп. боргу, у задово-ленні решти заяви відмовлено. При винесенні ухвали суд виходив з того, що рішення господарсь-ких судів у справі №914/260/15, які на час розгляду даної справи були чинними, є такими, що в порядку частини 2 статті 35 ГПК України, мають преюдиціальне значення для справи №19/5025/ 918/12.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 19.07.2016р. у справі №19/5025/ 918/12 відмовлено в задоволені заяви Товариства про перегляд ухвали суду від 22.02.2016р. у справі №19/5025/918/12 про визнання наказу від 10.06.2014р. таким, що не підлягає виконанню за нововиявленими обставинами; ухвалу від 22.02.2016р. у справі №19/5025/918/12 залишено без змін. Постановою РАГС від 09.11.2016р. ухвалу від 19.07.2016р. скасовано, а справу повернуто до господарського суду Хмельницької області для розгляду заяви про перегляд ухвали господарсь-кого суду Хмельницької області від 22.02.2016р. у справі №19/5025/918/12 за нововиявленими обс-тавинами. Проте, постановою ВГСУ від 28.12.2016р. постанову РАГС від 09.11.2016р. скасовано, а ухвалу від 19.07.2016р. залишено в силі.

Таким чином, станом на дату винесення даної постанови апеляційним судом у справі №924/ 928/16 чинними є рішення господарського суду Хмельницької області від 07.02.2014р. по справі №19/5025/918/12 в частині стягнення з Підприємства на користь Товариства 1 661 137 грн. 66 коп. боргу, 104 748 грн. 61 коп. -3% річних, 1 850 857 грн. 78 коп. штрафу та 63 492 грн. 59 коп. витрат зі сплати судового збору. Крім того, чинною є ухвала господарського суду Хмельницької області від 22.02.2016р., якою визнано наказ господарського суду Хмельницької області у справі №19/5025/ 918/12 від 10.06.2014р. про стягнення з Підприємства на користь Товариства 1 661 137 грн. 66 коп. боргу, 104 748 грн. 61 коп. -3% річних, 1 850 857 грн. 78 коп. штрафу, 63 492 грн. 59 коп. витрат на оплату судового збору таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 1 631 424 грн. 40 коп. боргу.

При цьому, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 15.06.2016р. проваджен-ня у справі №19/5025/918/12 щодо перегляду за нововиявленими обставинами рішення від 07.02. 2014р. зупинено до вирішення заяви про перегляд ухвали господарського суду від 22.02.2016р. за нововиявленими обставинами.

Рішенням господарського суду Львівської області від 14.05.2015р. у справі №914/260/15 (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) частково задоволено позов Підприємства до Това-риства про визнання відсутнім права та стягнення 227 861 грн. 90 коп. Визнано припиненим зобо-вязання Підприємства перед Товариством в сумі 1 888 998 грн. 90 коп. за укладеним між ними до-говором поставки №08/11 від 22.08.2011р. у звязку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Визнано відсутнім у Товариства права на стягнення з Підприємства боргу в сумі 1 661 137 грн. 66 коп. за поставлений товар згідно договору поставки №08/11 від 22.08.2011р. та право на нараху-вання штрафних санкцій відповідно до додаткової угоди №8 від 25.10.2011р. до Договору. Присуд-жено до стягнення з Товариства на користь Підприємства 227 861 грн. 90 коп. надмірно сплачених коштів та 7 602 грн. 24 коп. витрат зі сплати судового збору. В решті позовних вимог відмовлено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2015р. зазначене рішення скасовано, прийняте нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. Проте постановою ВГСУ від 01.12.2015р. постанову Львівського апеляційного господарського суду скасовано та пе-редано справу на новий розгляд апеляційному господарському суду.

За наслідками повторного розгляду справи №914/260/15 постановою Львівського апеляцій-ного господарського суду від 02.02.2016р. залишено без змін рішення господарського суду Львів-ської області від 14.05.2015р. у справі №914/260/15. Проте постановою ВГСУ від 19.04.2016р. пос-танову Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2016р. та рішення господарського суду Львівської області від 14.05.2015р. скасовано, в позові відмовлено. Скасовуючи судові рішен-ня попередніх інстанцій, Вищий господарський суд зазначив, що після початку судового розгляду спору між сторонами всі заперечення ВКП «Явір-Інвест» як відповідача, в тому числі щодо зара-хування зустрічних однорідних вимог могли бути заявлені у судовому провадженні щодо спору у справі №19/5025/918/12.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 03.06.2015р. у справі №924/1620/ 14, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду позов Товари-ства до Підприємства задоволено частково та присуджено до стягнення з останнього на користь позивача 264 981 грн. 58 коп. інфляційних втрат, 34 939 грн. 44 коп. -3% річних та 5 998 грн. 42 коп. витрат зі сплати судового збору. У стягненні 800 грн. 44 коп. інфляційних втрат відмовлено.(арк. справи 31-37). Вказане рішення переглядалося. Так, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 22.03.2016р., залишеною без змін постановою РАГС від 25.05.2016р. та постановою ВГСУ від 07.09.2016р. відмовлено у задоволенні заяви Підприємства про перегляд рішення гос-подарського суду Хмельницької області від 03.06.2015р. у справі №924/1620/14 за нововиявлени-ми обставинами, а рішення залишено без змін.

Крім того, матеріали справи містять:

- договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.01.2012р. до Договору №08/ 11 від 22.08.2011р., укладений Товариством і Підприємством, відповідно до умов якого припиняю-ться зобовязання сторін на сторін на суму 1 888 998 грн. 90 коп. шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги. Договір підписаний директорами та скріплений відтисками печаток сторін. (арк.справи 60-61).

- наказ господарського суду Хмельницької області від 10.06.2014р. №19/5025/918/12 про стягнення з Підприємства на користь Товариства 1 661 137 грн. 66 коп. боргу, 104 748 грн. 61 коп. -3%річних, 1 850 857 грн. 78 коп. штрафу, 63 492 грн. 59 коп. витрат зі сплати судового збору.(арк. справи 81).

- постанову Відділу ДВС про закінчення 22.04.2016р. виконавчого провадження №44839952 з виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 10.06.2014р. №19/5025/918/12. (арк.справи 91).

Вважаючи своє право порушеним, у звязку з невиконанням рішення суду у справі №19/ 5025/918/12 Позивач заявив до стягнення з Відповідача 897 271 грн. 91 коп. інфляційних втрат за листопад 2014р. липень 2016р. та 91 846 грн. 87 коп. -3% річних за період з 24.10.2014р. по 07.09. 2016р.

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що скарга Відповідача обґрунтована та підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Предметом даного спору є стягнення інфляційних та річних за невиконання рішення суду.

Право позивача (стягувача) очікувати на виконання, а обовязок відповідача (боржника) ви-конати дії, передбачені рішенням суду, що набрало законної сили, є обовязковим на всій терито-рії України. Рішення, ухвали, постанови господарського суду виконуються у порядку, встановлено-му Законом України «Про виконавче провадження».(ст.124 Конституції України, ст.115 ГПК Украї-ни).

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 18, 181, 19 Закону рішення, ухвали та постанови господарсь-ких судів підлягають виконанню державною виконавчою службою. Виконання рішення господар-ського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.(ч.1 ст. 116 ГПК України).

Колегією суддів встановлено, що на виконання рішення від 07.02.2014р. у справі №19/5025/ 918/12 господарським судом Хмельницької області 10.06.2014р. був виданий наказ №19/5025/918/ 12, який в подальшому ухвалою господарського суду Хмельницької області від 22.02.2016р. у справі №19/5025/918/12 був визнаним таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як стверджується матеріалами справи рішення господарського суду Хмельницької області від 07.02.2014р. у справі №19/5025/918/12 не виконано.

Вбачається, що позовні вимоги ТзОВ ПКФ «КОНО» ґрунтуються на праві, наданому ста-тею 625 ЦК України, згідно якої боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість ви-конання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовя-зання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індек-су інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд приймає до уваги, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміні-стративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті са-мі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не має значення, в якому саме процесу-альному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, тре-тіх осіб тощо.(п.2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України суда-ми першої інстанції»).

Так, постановою Вищого господарського суду України у справі №19/5025/918/12 від 28.12. 2016р. скасовано постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.11.2016р., а ух-валу господарського суду Хмельницької області від 19.07.2016р., якою Товариству відмовлено в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду від 22.02.2016р. про визнання наказу №19/5025/918/12 від 10.06.2014р. таким, що не підлягає виконанню залишено без змін. Тобто, ухвала суду у справі №19/5025/918/12 від 22.02.2016р. є чинною і на момент прий-няття рішення у даній справі.

Переглядаючи рішення у данній справі, колегія суддів суду касаційної інстанції встанови-ла, що матеріалами справи дійсно підтверджується, що 25.01.2012 року між сторонами спору був укладений договір зарахування зустрічних вимог, в якому, маючи одна до одної зустрічні одно-рідні вимоги, строк виконання яких настав, сторони дійшли угоди на підставі ст.601 ЦК України про зустрічне виконання зобовязань по укладеному між сторонами договору поставки №08/11 від 22.08.2011р.

Зокрема, у п.2.1 договору про зарахування вимог сторони визнали, що згідно з договором поставки №08/11 від 22.08.2011р. постачальником було поставлено покупцю товар на загальну су-му 18 889 989 грн. 07 коп. станом на 01.01.2012р. покупець має перед постачальником заборгова-ність за поставлений товар в сумі 4 771 137 грн. (п.3.1 договору про зарахування вимог).

У п.п.4.1, 6.1 договору про зарахування вимог зазначено, що згідно з додатковою угодою № 8 від 25.10.2011 року постачальник за порушення своїх зобовязань щодо строків поставки товару має заборгованість перед покупцем по сплаті штрафу в сумі 1 888 998 грн. 90 коп. При цьому вка-заного договору встановлено, що згідно з додатковою угодою №8 від 25.10.2011р. постачальник за порушення своїх зобовязань щодо строків поставки товару має заборгованість перед покупцем по сплаті штрафу в сумі 3 777 997 грн. 81 коп., а покупець за порушення своїх зобовязань щодо опла-ти товару має заборгованість перед постачальником у сумі 3 777 997 грн. 81 коп.

Відповідно до п.п.7.1, 9.1 договору про зарахування вимог сторони дійшли згоди, що з мо-менту підписання цього договору додаткова угода №8 від 25.10.2011р., якою передбачена від-повідальність сторін за порушення умов договору в розмірі 20% від загальної ціни договору роз-ривається та втрачає юридичну силу і сторони не є зобовязаними по сплаті штрафних санкцій згідно п.п.5.1, 6.1 цього договору. Зобовязання сторін за п.3.1 та п.4.1 цього договору припиняю-ться на суму 1 888 998 грн. 90 коп. шляхом зарахування зустрічної однорідної вимоги (п.8.1 до-говору про зарахування вимог). Після підписання сторонами цього договору постачальник є кре-дитором, а покупець боржником за поставлений товар в сумі 2 882 138 грн. 10 коп.(арк.справи 60-61).

Відповідно до ст.ст. 599, 601 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведе-ним належним чином, а також зарахуванням зустрічних однорідних вимог. При цьому, зарахуван-ня зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобовязань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша боржником, а в другому навпаки. В даному випадку сторони за їхньою взаємною згодою припинили зобовязання ВКП «Явір-Інвест» щодо сплати суми боргу за договором поставки на суму 1 888 998 грн. 90 коп. і на цю ж суму зобовязання ТзОВ фірми «КОНО» щодо сплати штрафу відповідно до додаткової угоди №8 від 25.10. 2011 року.

Відтак, враховуючи, що ця угода є дійсною і згідно неї припиняються зобовязання не лише Підприємства, а й Товариства борг ВКП «Явір-Інвест» в сумі 1 661 137 грн. 66 коп. припинено за-рахуванням зустрічних вимог на суму 1 888 998 грн. 90 коп.

Апеляційний суд також приймає до уваги, що відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України од-ностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо ін-ше не встановлено договором або законом.

Позаяк постановою Вищого господарського суду від 28.12.2016р. у справі №19/5025/918/12 встановлено, що зобовязання Відповідача перед Позивачем зі сплати основного боргу припинили-ся і правомірною є відмова в задоволені заяви ТзОВ ПКФ «КОНО» про перегляд за нововиявлени-ми обставинами ухвали суду від 22.02.2016р. у справі №19/5025/918/12 про визнання наказу від 10.06.2014р. таким, що не підлягає виконанню будь-які підстави для нарахування інфляційних втрат та процентів за користування чужими коштами відсутні.

Оскільки, факт відсутності грошового зобовязання доведено судом в іншій справі №19/ 5025/918/12 в силу ст.35 ГПК України ця обставина не підлягає доведенню знову.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на встановлені Рівненським апеляційним господарським судом обставини в сукуп-ності доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, визнаються апеляційним судом обґрун-тованими, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.104 ГПК України через неповне зясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність ви-сновків обставинам справи, що призвело до прийняття неправильного судового рішення.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 35, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуально-го кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Виробничо-комерційного підприємства «Явір-Інвест» на рішення господарського суду Хмельницької області від 15.11.2016 року у справі №924/928/16 задоволити.

2. Рішення суду першої інстанції скасувати. Прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

4. Справу №924/928/16 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Маціщук А.В.