УХВАЛА

11.01.2017Справа № 922/3109/16

За позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача без виклику

Від відповідача //-//

Суть спору:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленка Олександра Володимировича щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського рахунку від 16.12.2014р. НОМЕР_2, укладеним між позивачем та ПУАТ "Фідобанк", та зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленка О.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПУАТ "Фідобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, позивач просить покласти на відповідачів судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.09.2016р. за вищевказаним позовом було порушено провадження у справі №922/3109/16 та розгляд справи призначено на 27.10.2016.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.10.2016 направлено матеріали справи № 922/3109/16 за позовом ОСОБА_1 до 1) Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі Центрального відділення м. Харків Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", 2) Державної організації "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб", м. Київ про зобов'язання вчинити певні дії; до Господарського суду міста Києва за територіальною підсудністю.

03.11.2016 матеріали справи №922/3109/16 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2016 справу передано на розгляд судді Мельник В.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2016 прийнято справу до розгляду та призначено розгляд справи на 18.11.2016.

10.11.2016 відділом діловодства суду від господарського суду Харківської області отримано клопотання про припинення провадження у справі за вх. №35715 від 31.10.2016 та заяву Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" про видачу ухвали за вх.. №35636 від 31.10.2016 у справі №922/3109/16.

18.11.2016 відділом діловодства суд від представника відповідача 2 отримано клопотання про припинення провадження у справі.

В судове засідання 18.11.2016 представник позивача не з'явився, причини неявки суду не повідомив, вмотивованих заяв та клопотань до суду не направив.

В судове засідання 18.11.2016 представник відповідача 1 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надіслав.

В судове засідання 18.11.2016 представник відповідача 2 з'явився, просив суд задовольнити клопотання про припинення провадження у справі № 922/3109/16, оскільки на думку відповідача 2, враховуючи характер спору, який виник у позивача із Фондом гарантування то будь-які вимоги до останнього мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" 16.12.2014, був укладений договір банківського (поточного) рахунку НОМЕР_2, залишок коштів на якому станом на 16.05.2016 становив 193537,50 грн. В подальшому, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", однак, за твердженням позивача, всупереч положенням ст. 26, 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленком Олександром Володимировичем безпідставно не було внесено відомості щодо позивача у загальний Реєстр вкладників Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Позивач звертаючись до господарських судів, посилається на зазначене в постановах Верховного Суду України у справі № 826/2043/15 від 16.02.2016 та № 826/20410/14 від 15.06.2016, відповідно до яких зазначено, що враховуючи положення статті 12 Господарського процессуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Дослідивши матеріали та заслухавши представника відповідача 2 вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 1 Господарського процесуального кодексу України (надалі -ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Приписами ст. 12 ГПК України, визначено перелік справ підвідомчих господарським судам, а саме:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4 1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Змістом п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" до компетенції господарських судів віднесено розгляд усіх справ про банкрутство, а також справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, за певними винятками (пункт 7 частини першої статті 12 ГПК). Зазначені справи відповідно до частини другої статті 4-1 ГПК розглядаються в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законами України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та "Про банки і банківську діяльність"

Частиною третьою статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У пункті шостому статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 8 статті 36 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" , визначено що дія Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на банки не поширюється.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1-2 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України (п. 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів").

Враховуючи вище зазначене суд приходить до висновку про задоволення клопотання представника відповідача 2, про припинення провадження, в зв'язку із неможливістю розгляду справи в господарських судах.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Згідно з ч. 2 ст. 80 ГПК України, у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Ухвалою суду від 18.11.2016 припинено провадження у справі.

20.12.2016 відділом діловодства суду від представника позивача отримано заяву про повернення судового збору.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Пунктами 5.1-5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 визначено застосування ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», зокрема, таке.

Статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі зазначено закриття (припинення) провадження (стаття 80 ГПК), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Враховуючи спосіб формулювання даного положення, поняття закриття та припинення слід вважати тотожними. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається:

- в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір, або

- в ухвалі про припинення провадження у справі з підстав, наведених у статті 80 ГПК (крім випадків якщо провадження у справі припинено у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), або;

- в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ (зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 88 ГПК).

В усіх наведених випадках за необхідності відповідний процесуальний документ виготовляється у двох примірниках (оригіналах), один з яких залишається у матеріалах справи, а інший надсилається особі, яка сплатила судовий збір до державного бюджету України. Поданий заявником (скаржником) платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, при цьому повертається заявнику (скаржнику), а до матеріалів справи приєднується копія цього документа, яка виготовляється та засвідчується в порядку, передбаченому абзацом другим підпункту 2.5.13 пункту 2.5 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28; про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи (абзац четвертий того ж підпункту названої Інструкції).

Відповідно до ст. 88 ГПК України, господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо не вирішено питання про розподіл судових витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Враховуючи те, що провадження у справі припинено, то судовий збір підлягає поверненню з Державного бюджету.

З огляду на наведене та керуючись ст. ст. 49, 86, 88, ГПК України, п.5 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. сплачений платіжним дорученням №12 від 15.09.2016.

Додаток: квитанція №12 від 15.09.2016.

Суддя В.І. Мельник