ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 р. Справа № 909/1071/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводі С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Верховинської селищної ради, вул. І.Франка, 3, смт. Верховина, Івано-Франківська область,78700,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 78600,

про зобов'язання відповідача демонтувати бетонну площадку

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 - спеціаліст юрисконсульт, (довіреність № 333/02-15/02 від 12.12.2016 року)

від відповідача: ОСОБА_1 - фізична особа - підприємець, (паспорт серія СС № 180439 від 26.12.1996 року)

встановив: Верховинська селищна рада (далі - позивач) звернулась до господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача демонтувати бетонну площадку розміром 4.60х10.40 в селищі Верховина вул. І. Франка.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач самовільно без відповідних на те дозволів здійснив будівельно-монтажні роботи на орендованій ним земельній ділянці в селищі Верховина, вул. І. Франка,1.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги визнав.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані докази відповідно до приписів ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд виходить з наступного.

07 квітня 2009 року відповідно до рішення Верховинської селищної ради від 19.12.2008року "Про надання земельної ділянки в оренду в смт. Верховина, вул. Франка,1" зареєстровано договір оренди земельної ділянки з приватним підприємцем ОСОБА_1 за № 18 на загальну площу 0,2199 га, згідно умов якого земельна ділянка призначена для обслуговування частини викупленого готелю "Черемош".

На підставі звернень громадян позивачем встановлено, що в селищі Верховина по вул. Франка,1 (біля готелю Верховель) самовільно розпочато будівництво (заливання фундамента).

Листом №229/02-15/12 від 06.09.2016 позивач звернувся до Управління ДАБІ в Івано-Франківській області про вжиття заходів в установленому законом порядку щодо усунення зазначеного порушення підприємцем ОСОБА_1 щодо усунення зазначеного порушення.

Листом №230/02-15/12 від 06.09.2016 року позивач звернувся до відповідача про припинення самовільного будівництва.

19 жовтня 2016 року позивач отримав Лист-відповідь вх.№418/02-15/09 з управління ДАБІ в Івано-Франківській області, з якого вбачається про проведення обстеження спірної земельної ділянки, про що виготовлено висновок експерта. Даним висновком встановлено злиття бетонної площадки без улаштування фундаменту розміром 4.60х10.40м.

Рішенням виконавчого комітету Верховинської селищної ради №37 від 31.10.2016 року зобов"язано відповідача до 15.11.2016 року демонтувати бетонну площатку в с. Верховина, вул. І.Франка та привести земельну ділянку до попереднього вигляду.

Однак, відповідачем вимоги рішення виконавчого клмітету не виконано.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, встановлених законом.

Статтею 144 Конституції України та ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають (ч. 4 ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Встановлений відповідачем павільйон є тимчасовою спорудою.

Згідно з п. 2.1 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 р. (далі Правил), зазначено, що тимчасова споруда (скорочено ТС), яка має закрите приміщення для тимчасового перебування людей і по зовнішньому контуру площу до 30 кв.м.

П.1.6 Правил зазначено, що комплексна схема розміщення ТС та архітип розробляються за рішенням сільської, селищної, міської, районної ради суб"єктом господарювання, який має ліцензію на виконання проектних робіт , або архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, та затверджується рішенням ( розпорядженням, наказом) виконавчого органу відповідної ради , районної державної адміністрації. Розроблення комплексної схеми розміщення ТС та архітипу здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету та інших джерел , не заборонених законодавством, також п. 1.7. Розміщення окремих ТС здіснюється згідно з цим порядком.

В порядку п.2.2 вище згаданих правилах зазначено, що замовник, який має намір встановити тимчасову споруду, звертається до відповідного виконавчого органу сульської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення тимчасової споруди.

Також в п. 4 ст. 30 укладеного договору оренди земельної ділянки зазначено, що орендар має право за письмовою згодою орендодавця, визначеному окремій угоді сторін, проводити поліпшення земельної ділянки, зводити в установленому законом порядку будівлі і споруди, закладати насадження.

Згідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 83 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано суду доказів в обгрунтування законності влаштування бетонної площадки на орендованій земельній ділянці.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що матеріалами справи підтверджено факт самовільного встановлення бетонної площадки, проте відсутні докази його демонтажу станом на день розгляду справи, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір по справі слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 144 Конституції України, ст. 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст. 83 Земельного кодексу України ст.ст. 33, 34, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

задовольнити позов Верховинської селищної ради до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача демонтувати бетонну площадку розміром 4.60х10.40 в селищі Верховина вул. І. Франка.

Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) за власний рахунок демонтувати тимчасову споруду (бетонну площадку) розміром 4.60х10.40 на вул. І. Франка в селищі Верховина.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Верховинської селищної ради (вул. І.Франка, 3, смт. Верховина, Івано-Франківська область, ) 1 378 грн. 00 коп. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.01.17

Суддя Фанда О. М.