КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2017 р. Справа№ 925/1177/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: Бойко В.М. - директор;

відповідача 1: не з'явився;

відповідача 2: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради

на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2016

у справі №925/1177/16 (головуючий суддя Чевгуз О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Круїз-Авто"

до 1. Виконавчого комітету Уманської міської ради

2. Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради

про стягнення 301951 грн. 76 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.10.2016 у справі №925/1177/16 позов задоволено повністю, стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Круїз-Авто" - 301951 грн. 76 коп. боргу та 4529 грн. 28 коп. витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради, подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права та недотриманні норм процесуального права, оскільки компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян здійснюються виключено за рахунок субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам, внаслідок недостатнього перерахування субвенції місту Умань у 2015 році утворилась кредиторська заборгованість, яка зареєстрована в органах Казначейської служби України, є бюджетною заборгованістю та підлягає першочерговій проплаті, отже заборгованість виникла не з вини відповідачів, що є форс-мажорними обставинами, а тому вони не повинні нести відповідальності.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 (колегія суддів у складі головуючого судді Зеленіна В.О., суддів Зубець Л.П., Ткаченка Б.О.) апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 30.01.2017.

20.01.2017 позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, оскільки наявність чи відсутність бюджетного фінансування не залежить від волі та дій позивача, що порушує його право на отримання коштів, наявність у договорах умови про надходження бюджетних субвенцій не звільняє відповідачів від виконання взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 30.01.2017 р., у зв'язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 925/1177/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Алданової С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

Відповідачі явку представників у судове засідання не забезпечили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення ухвали суду.

З метою не порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, керуючись ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними в справі документами та за відсутності представників відповідачів.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Круїз-Авто" (позивач) здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом підтверджується ліцензією серії АД № 077311 на строк з 24.10.2012 - необмежений.

Відповідно до рішень виконавчого комітету Уманської міської ради позивач був визнаний переможцем конкурсів на перевезення пасажирів декількох автобусних маршрутів загального користування у місті Умані.

На виконання вказаних рішень між Товариством з обмеженою відповідальністю "Круїз-Авто" та Виконавчим комітетом Уманської міської ради (Відповідач 1) було укладено ряд договорів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах м.Умань, а саме наступні Договори: №17 від 24.03.2006, №18 від 24.03.2006, №33 від 21.09.2010, №34 від 10.06.2011, № 37 від 15.01.2013, №38 від 18.06.2013, №47 від 31.12.2014 за умовами яких позивач зобов'язувався здійснювати перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування №1,1-Б,1-А,10-А,21-А,27.

Умовами вищезазначених договорів встановлено обов'язок позивача надавати право на безкоштовний проїзд пільговим категоріям пасажирів та інших категорій пасажирів за пропозицією відповідача (пункти 2.14 договорів №№17, 18, 33, пункти 2.13 договорів №№34, 37, 38, 47).

Зазначені пункти Договорів повністю кореспондується з нормами визначеними ст.ст. 11, 37 Закону України "Про автомобільний транспорт",-"Соціально значущими послугами автомобільного транспорту є послуги з перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування за визначеними уповноваженими органами тарифами та на пільгових умовах відповідно до законодавства" "Пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.

Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень."

На виконання умов Договорів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах м. Умань та статті 42 Закону України "Про автомобільний транспорт", яка передбачає виключно договірні відносини між органом місцевого самоврядування та автомобільним перевізником, між сторонами було укладено Договір №1 від 02.02.2015 про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян автобусами загального користування в м. Умань за рахунок субвенції з Державного бюджету України.

Відповідно до умов договору замовник (відповідач 1) надає право перевізнику (позивачу) здійснювати перевезення пільгових категорій громадян на маршрутах №1;1-Б;1-А;10-А;;21-А;27 згідно з додатками №№3,4,5,6,7,8,9,10,11, а перевізник (позивач) зобов'язався здійснювати перевезення пільгових категорій громадян на всіх без винятку автобусах ТОВ "Круїз-Авто" згідно з додатком №2.

02.03.2015 сторони уклали договір за №2 про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян автобусами загального користування в м. Умань за рахунок субвенції з Державного бюджету України. Відповідно умов цього договору замовник (відповідач 1) надає право перевізнику (позивачу) здійснювати перевезення пільгових категорій громадян на маршрутах №1;1-Б;1-А;10-А;;21-А;27 згідно з додатками №№3,4,5,6,7,8,9,10,11, а перевізник (позивач) зобов'язався здійснювати перевезення пільгових категорій громадян на всіх без винятку автобусах ТОВ "Круїз-Авто" згідно з додатком №2.

02.06.2015 сторони уклали договір за №4 про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян автобусами загального користування в м. Умань за рахунок субвенції з Державного бюджету України. Відповідно до умов цього договору замовник (відповідач 1) надає право перевізнику (позивачу) здійснювати перевезення пільгових категорій громадян на маршрутах №1;1-Б;1-А;10-А;;21-А;27 згідно з додатками №№ 3,4,5,6,7,8,9, а перевізник (позивач) зобов'язався здійснювати перевезення пільгових категорій громадян на всіх без винятку автобусах ТОВ "Круїз-Авто" згідно з додатком №2.

Термін дії здійснення позивачем зобов'язань по перевезенню пільгових категорій пасажирів згідно з договором №1 становив з 01.02.2015 до 28.02.2015, за договором №2 з 01.03.2015 до 31.05.2015 і за договором №4 з 01.06.2015 до 31.12.2015.

Відповідно до п. 2.2.6 вказаних договорів встановлено обов'язок відповідача проводити відшкодування за пільгові перевезення громадян надані перевізником.

Пунктом 3.1 договорів сторонами встановлено, що замовник на підставі розрахунку проводить перерахування коштів на рахунок перевізника при надходженні сум субвенції місцевим бюджетам з державного бюджету.

Відповідно до пункту 3.2 договорів розрахунки за договорами здійснюється через управління Державного казначейства України у Черкаській області згідно із правилами, передбаченими чинним законодавством України для безготівкових розрахунків.

Згідно з пунктом 3.3 договору №1 від 02.02.2015 фінансування видатків на компенсаційні виплати на пільговий проїзд окремих категорій громадян проводиться замовником розпорядником бюджетних коштів з урахуванням фактичного надання послуг, але не більше від планових сум субвенцій, передбачених тимчасовим кошторисом на лютий 2015 року в сумі 243000,000 грн. по мірі надходження коштів з державного бюджету

Пунктом 3.2 договору №2 від 02.03.2015 його сторони встановили, що фінансування видатків на компенсаційні виплати на пільговий проїзд окремих категорій громадян проводиться замовником розпорядником бюджетних коштів з урахуванням фактичного надання послуг, але не більше від планових сум субвенцій, передбачених кошторисом на березень-травень 2015 року в сумі 729000,00 грн. по мірі надходження коштів з державного бюджету.

Пунктом 3.3 договору №4 від 02.06.2015 його сторони встановили, що фінансування видатків на компенсаційні виплати на пільговий проїзд окремих категорій громадян проводиться замовником розпорядником бюджетних коштів з урахуванням фактичного надання послуг, але не більше від планових сум субвенцій, передбачених кошторисом на червень-грудень 2015 року в сумі 1021320,00 грн. по мірі надходження коштів з державного бюджету.

До договору №4 від 02.06.2015 між сторонами 01.10.2015 було укладено додаткову угоду №1, якою збільшено кількість маршрутів Позивача на яких здійснюється пільгове перевезення пасажирів, та 10.12.2015 додаткову угоду №2, якою збільшено планову суму компенсаційних виплат до 1 155 320 грн.

Відповідно до пункту 3.4 договорів сторонами встановлено, що до 3 числа місяця, наступного за звітним, між сторонами погоджується акт звірки за надані послуги за формою "3 пільга"

Рішенням Уманської міської ради від 30.01.2015 №2-66/6 "Про міський бюджет на 2015 рік" встановлено, що головним розпорядником коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян є Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради (відповідач 2 у справі).

Таким чином, є вірним висновок місцевого господарського суду про те, що належним відповідачем у даній справі є саме відповідач 2 - Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорії громадян визначається Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, факт належного виконання зобов'язань позивачем за вищевказаними договорами підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме: розрахунком №2/1 К від 16.02.2015 за першу половину лютого 2015 року, розрахунком №2/2 К від 26.02.2015 за другу половину лютого 2015 року, розрахунком №3/К від 30.03.2015 за березень 2015 року, розрахунком №4/К від 29.04.2015 року за квітень 2015 року, розрахунком №5/К від 28.05.2015 року за травень 2015 року, розрахунком №6/К від 30.06.2015 року за червень 2015 року, розрахунком №7/К від 31.07.2015 року за липень 2015 року, розрахунком №8/К від 31.08.2015 року за серпень 2015 року, розрахунком №9/К від 30.09.2015 року за вересень 2015 року, розрахунком №10/К від 30.10.2015 року за жовтень 2015 року, розрахунком №11/К від 30.11.2015 року за листопад 2015 року, розрахунком №12/К від 30.12.2015 року за грудень 2015 року, розрахунком №12-1/К від 30.12.2015 року за червень-грудень 2015 року (а.с. 101-113).

Отже, позивачем послуги з перевезення пільгових категорій пасажирів надавались у повній відповідності з умовами Договорів та щомісячні розрахунки передавались й погоджувались Управлінням праці та соціального захисту населення.

Однак, в порушення умов договорів відповідач 2 повністю не розрахувався з позивачем за виконані перевезення пільгових категорій пасажирів.

Так, з Актів звірки взаємних розрахунків, підписаних представниками сторін та скріпленого печатками, вбачається, що за період з 01.02.2015 по 31.12.2015 позивачем надано послуг на загальну суму 2 127 320 грн. На погашення заборгованості за 2015 рік відповідачем 2 сплачено лише 1 825 368,24 грн.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що борг відповідача 2 перед позивачем становив 301951,76 грн.

При цьому, відповідачі у поданих відзивах на позовну заяву не заперечували наявність та розмір заборгованості, однак вказували, що вказана заборгованість повинна відшкодовуватись за рахунок субвенцій з Державного бюджету України, яка у повному обсязі не надійшла.

Згідно довідки Уманського управління Державної казначейської служби України Черкаської області від 25.08.2016 №846/04-35 станом на 01.01.2016 року по КТКВК 170102 "Компенсаційні виплати на пільговий проїзд автомобільним транспортом окремим категоріям громадян" рахується зареєстрована заборгованість в сумі 369 528,67 грн.

Протягом січня-лютого 2016 року виконавчий комітет Уманської міської ради неодноразово звертався до органів державної влади (Міністерство фінансів України, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства, Черкаська облдержадміністрація тощо) з листами, у яких просив сприяти виділенню для міста кошти для погашення заборгованості минулого року (2015), яка зареєстрована в казначействі, є бюджетною заборгованістю та підлягає першочерговій проплаті.

Отже, причиною виникнення спору у справі є питання про наявність підстав для повної компенсації позивачеві збитків у зв'язку з перевезенням пільгових категорій громадян у 2015 році.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню 301951,76 грн. 50 коп. боргу за надані послуги з перевезення пільгових категорій пасажирів.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідачі мотивували неналежне виконання умов Договорів відсутністю надходження субвенцій з державного бюджету

Однак, наявність чи відсутність бюджетного фінансування не залежить від волі та дій позивача, що порушує його право на належний розрахунок за виконані роботи. Наявність в Договорах умови про надходження бюджетних субвенцій не звільняє відповідачів від виконання взятих на себе зобов'язань.

Відповідачами було порушено умови договорів та ст. 526 ЦК України, відповідно до якої - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та ст. 525 ЦК України щодо недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язань.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 ЦК України передбачає зобов'язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують змішані договірні відносини послуг та перевезення автомобільним транспортом на підставі письмових строкових оплатних двосторонніх консенсуальних договорів.

Згідно з ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За своїм змістом укладені між сторонами договори на перевезення є змішаними договорами послуг та перевезення пасажирів по встановленому маршруту і відповідають вимогам глави 63 та 64 ЦК України, відповідно до якої за договором одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти пасажирів до пункту призначення та отримати за це плату. Замовник перевезення зобов'язується прийняти та оплатити вказану роботу.

В розвиток договорів на перевезення сторонами були укладені відповідні договору про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян автобусами загального користування в м. Умань за рахунок субвенцій з Державного бюджету України.

Отже, сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договорів. Договори не заперечені сторонами, не визнані судом недійсними, не розірвані сторонами та є дійсними. Суд першої інстанції врахував презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Згідно ст.ст. 908, 910 ЦК України (Глава 64 Перевезення) послуги та робота, виконана перевізником, має відповідати умовам договору послуг з перевезення, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру; виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовнику.

Спірні договори передбачають виконання перевезення пасажирів пільгових категорій по визначеним та затвердженим маршрутам в м. Умань. Порядок розрахунків передбачений розділом 3 Договорів № 1, №2 та № 4.

Відповідно до підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. 3 "Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 p. № 256 - Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Управління праці та соціального захисту населення погоджувало Договори про розрахунки за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян автобусами загального користування в м. Умань за рахунок субвенції з Державного бюджету та виконувало їх і в частині погодження помісячних звітів, і в частині розрахунків за Договорами.

Відповідно до Положення про Управлінням праці та соціального захисту населення Уманської міської ради, управління є виконавчим органом Уманської міської ради, що утворюється Уманською міською радою і в межах міста забезпечує виконання покладених на Управління завдань.

Управління виступає головним розпорядником бюджетних коштів; Управління відповідно до визначених повноважень здійснює компенсаційні виплати за пільгове перевезення окремих категорій громадян транспортом загального користування відповідно до законодавства України.

Позивач виконав в період 01 січня 2015 року до 31 грудня 2015 року передбачені Договорами послуги з перевезення пасажирів пільгових категорій, що підтверджується Актами, які підписано позивачем та відсутні будь-які зауваження Замовника (відповідача 1) щодо якості, кількості, строків виконаних робіт з боку Виконавця. Замовник не розрахувався за виконані роботи на суму 301951,76 грн. до цього часу.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність заборгованості підтверджується договорами, актами звіряння послуг, розрахунком вимог позивача, відсутністю претензій відповідачів до кількості та якості наданих послуг.

Згідно приписів п.2 ст. 916 ЦК України замовник зобов'язаний сплатити перевізнику обумовлену плату за послугу за домовленістю.

Відсутність коштів у відповідачів чи відсутність кошторису видатків на перевезення пільгової категорії громадян, відсутність у відповідача зареєстрованих в казначействі бюджетних зобов'язань з перевезення пільгових категорій громадян не є підставою звільнення відповідача від обов'язку проведення розрахунків за виконані роботи з перевезення та надані послуги.

Позивачем при зверненні до суду першої інстанції із цим позовом використано належний, в розумінні вимог ст. 16 ЦК України, спосіб захисту його порушеного права.

Отже, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 301951 грн. 76 коп. заборгованості підлягають до задоволення.

Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області виступає за договорами №1, №2 та №4 виключно як банківська установа для перерахування коштів з бюджету на користь перевізника (позивача) за розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради. Рішення у справі не стосується прав і обов'язків Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області. Майнова чи грошова вимога до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області не пред'явлена.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що відсутність фінансування органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування, відсутність у нього коштів - не є обґрунтованою підставою невиконання зобов'язання за договором (див. зокрема рішення Європейського суду з прав людини у справі "Войтенко проти України" від 29.06.2004 р. (Заява № 18966/02)).

Щодо доводів скаржника про звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язань у зв'язку із відсутністю вини, з посиланням на пункти 4.1.2, 4.1.3 договорів про розрахунки, то вказані доводи відхиляються колегією суддів, оскільки предметом розгляду у даній справі є вимоги про стягнення виключно суми основного боргу, а не застосування відповідальності за порушення зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2016 у справі № 925/1177/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято без порушення норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 25.10.2016 у справі №925/1177/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 925/1177/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова