КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2017 р. Справа№ 910/18105/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорної Л.В.

за участю представників сторін:

від позивача (апелянта): Нелин Т.М. - за довіреністю № 324/2012 від 31.12.2015;

від відповідача-1: Пешков О.О., довіреність № 0116-239 від 31.12.2016

від відповідача-2: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на рішення господарського суду міста Києва від 31.10.2016 у справі № 910/18105/16 (суддя Балац С.В.)

за позовом приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» м. Київ

до 1. приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», м. Київ

2. товариства з обмеженою відповідальністю «Г-Груп», м. Бровари, Київська обл.

про стягнення 109 541, 24 грн.,

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс»» (надалі- позивач/ ПрАТ «Європейський страховий альянс»/апелянт) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі- відповідач-1/ ПрАТ «СК «Українська Страхова Група» та товариства з обмеженою відповідальністю «Г-Груп» ( відповідач-2/ ТОВ «Г-Груп») про стягнення 109 541,24 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно пошкодження транспортному засобу, який застрахований позивачем та відшкодовано останнім шкоду на користь страхувальника. Таким чином, до позивача перейшло права вимоги до відповідачів сплати страхового відшкодування, яке було виплачено страхувальникові за договором добровільного страхування.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.10.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/18105/16 та призначено її до розгляду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.10.2016 у справі № 910/18105/16 (суддя Балац С.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності встановленої в судовому порядку вини страхувальника у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з вказаним рішенням господарського суду міста Києва, приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм процесуального права, що виражено у неповному дослідженні доказів наданих позивачем; неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи; не вжиттям всіх необхідних заходів для повного та всебічного розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 прийнято до провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" на рішення господарського суду міста Києва від 31.10.2016 у справі № 910/18105/16 та призначено її до розгляду на 22.12.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 розгляд апеляційної скарги приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" на рішення господарського суду міста Києва від 31.10.2016 у справі № 910/18105/16 відкладено на 26.01.2017.

Крім того, вказаною ухвалою суду зобов'язано приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс" завчасно, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 31.10.2016 у справі № 910/18105/16 та приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" завчасно, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надати належним чином завірену (читабельну) копію Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8851952 та його оригінал для огляду.

07.12.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу Київського апеляційного господарського суду приватним акціонерним товариством «СК «Українська страхова група» було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

26.12.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу Київського апеляційного господарського суду приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» було подано клопотання про доручення до матеріалів справи доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

29.12.2016 відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу Київського апеляційного господарського суду приватним акціонерним товариством «СК «Українська страхова група» було подано клопотання про доручення доказів до матеріалів справи - копію полісу № АІ/8851962.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених а апеляційній скарзі підстав та просив задовольнити її повністю.

Представник відповідача -1 заперечив в судовому засіданні суду вимоги апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Встановлено, що в судове засідання 26.01.2017 представник відповідача-2 не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача-1, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02.07.2015 між приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс», як страховиком та товариством з обмеженою відповідальністю «Сафоні-Авентіс Україна», як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1045306 (далі - договір добровільного страхування).

Предметом договору добровільного страхування є майнові інтереси страхувальника, які пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу, що належить страхувальникові, а саме "PEUGEOT" із державним знаком НОМЕР_1

Як зазначає позивач, 30.11.2015 приблизно о 19:20 відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля, під керуванням гр. ОСОБА_5, та транспортного засобу "AUDI" із державним знаком НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_6

Внаслідок зазначеного ДТП застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження.

Місцевим господарським судом встановлено, що транспортний засіб - "AUDI" із державним знаком НОМЕР_2, зазначений у страховому полісі серії АІ 8851962 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Страховиком за договором обов'язкового страхування є приватне акціонерне товариство «СК «Українська страхова група», а страхувальником є - товариство з обмеженою відповідальністю «Г-ГРУП».

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля в результаті ДТП складає 111 041,24 грн., що підтверджується актом виконаних робіт.

На підставі заяви страхувальника, страхового акту від 06.06.2016 №1786/15/50/ТР25/00/2 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 109 541,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10.06.2016 № 04108, копія якого наявна в матеріалах справи.

Так, ПрАТ «Європейський Страховий Альянс» виплативши страхове відшкодування власнику пошкодженого в ДТП автомобіля звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення відповідача-1 страхового відшкодування в сумі 50 000,00 грн. та про стягнення відповідача-2 59 541,74 грн. на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України (різниця між страховою виплатою та стягненням страхового відшкодування з відповідача-1 в межах ліміту відповідальності за договором обов'язкового страхування).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, відтак, прийняв рішення про відмову в задоволенні позову.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд встановив, що 30.11.2015 мала місце ДТП за участю застрахованого позивачем автомобіля «PEUGEOT» із державним знаком НОМЕР_1» під керуванням гр. ОСОБА_5 та автомобіля «AUDI» із державним знаком НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_6, що призвело до механічних пошкоджень застрахованого у позивача автомобіля й останнім виплачено страхове відшкодування страхувальнику в розмірі 109 541,24.

Проте, за висновками місцевого суду позивачем не надано належних доказів, а судом не встановлено, що вина ОСОБА_6 цивільно-правову відповідальність якої застраховано у відповідача-1 та який керував автомобілем «AUDI», встановлена у судовому порядку, відтак суд вважав відсутніми правові підстави для задоволення позову тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).

Аналогічні положення містять й приписи ст. 27 Закону України «Про страхування», адже до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Таким чином, виходячи з системного аналізу вищезазначених норм закону, до позивача в межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за регресними вимогами

Приписами статті 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Якщо цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, останній стає відповідальною особою, адже внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за завдану застрахованою ним особою шкоду. Він бере на себе всю відповідальність за свого страхувальника за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоди, оскільки застрахував такий страховий ризик, як відповідальність за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду.

З огляду на наведене, саме винна особа (або особа, відповідальна за збиток), повинна компенсувати сплачене страхове відшкодування новому кредитору (в даному випадку позивачу).

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Проте, в матеріалах справи немає доказів вини водія ОСОБА_6 у вчиненні ДТП за відсутності постанови суду про визнання його винним.

Так, в матеріалах справи наявна постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 25.04.2016 у справі № 752/289/15-п, якою не встановлено вини у здійсненні ДТП водієм транспортного засобу «AUDI» із державним знаком НОМЕР_2 - гр. ОСОБА_6

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (презумпція невинуватості).

На підставі ст. 221 КУпАП виключно судами розглядаються справи про передбачені ст. 124 КУпАП адміністративні правопорушення (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна).

Колегією суддів встановлено, що постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.04.2016 у справі № 752/289/15-п провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУаП відносно ОСОБА_5 закрито на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУаП, у зв'язку з відсутністю в його діях подій та складу адміністративного правопорушення.

Натомість у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що поданий до суду висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової авто технічної експертизи від 15.04.2016 № 1989/16-52 не може слугувати належним та допустимим доказом наявності вини страхувальника у вчиненні ДТП.

Положеннями ст. 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 25.04.2016 у справі № 752/289/15-п та висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової авто технічної експертизи від 15.04.2016 № 1989/16-52 не можуть вважатись належними доказами на підтвердження наявності (відсутності) вини будь-якої особи, як і ОСОБА_6

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить.

Враховуючи вищевикладене та те, що саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги, колегія суддів робить висновок, що судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано відмовлено в задоволенні позову з підстав недоведеності позивачем наявності встановленої в судовому порядку вини страхувальника у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Щодо посилань апелянта на постанови Вищого господарського суду України у справі № 910/17113/16 від 27.01.2016 та у справі №910/589/15-г від 22.06.2015 то фактичні обставини даної справи суттєво відрізняються від фактичних обставин справ, за якими надавались висновки Вищого господарського суду України.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд не приймає до уваги інші твердження позивача, що зазначені в апеляційній скарзі стосовно порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів та пояснень наявних в матеріалах справи дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 44, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 31.10.2016 у справі № 910/18105/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді М.Л. Яковлєв

Л.В. Чорна