РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017Справа №910/20121/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ

про стягнення заборгованості за самовільно спожиту електричну енергію в сумі 13 418,35 грн.

Суддя Комарова О.С.

представники сторін:

від позивача Палій Ю.В. (представник за довіреністю)

від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 17 січня 2017 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Київенерго", 03 листопада 2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 94/11/5863 від 31.10.2016 року до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за самовільно спожиту електричну енергію в сумі 13 418,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач внаслідок самовільного підключення електроустановок струмоприймачів/проводів до електричних мереж ПАТ «Київенерго» (без дозволу, без оплати та без укладення договору про постачання електричної енергії) спожив електричну енергію на загальну суму 13 418,35 грн., яка підлягає стягненню з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відповідно до приписів статті 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2016 року порушено провадження у справі № 910/20121/16 та призначено розгляд справи на 29.11.2016 року.

Судове засідання 29.11.2016 року не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Комарової О.С. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 року розгляд справи призначено на 13.12.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2016 року судом, за клопотанням представника позивача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, розгляд справи відкладено на 17.01.2017 року.

В судовому засіданні 17.01.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті спору.

Представник відповідача у судове засідання 17.01.2017 року не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки до суду не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2015 року уповноваженими представниками Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (позивача) було проведено перевірку електрообладнання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідача) за адресою: АДРЕСА_2.

В ході перевірки уповноваженими представниками Публічного акціонерного товариства "Київенерго" зафіксовано порушення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28, а саме встановлено, що споживач порушив ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», пп. 1.3, 5.1, 6.40, 10.2 Правил користування електричною енергією - самовільне підключення струмоприймачів павільйона до електричної мережі ПАТ «Київенерго» з метою безоблікового споживання електроенергії, про що представниками позивача складено Акт про порушення № 35953 від 13.11.2015 року (копія міститься в матеріалах справи). Вказана перевірка була проведена за участю представника відповідача - ОСОБА_2. Акт про порушення № 35953 від 13.11.2015 року підписано комісією у складі уповноважених представників позивача та відповідача.

Також, в ході перевірки уповноваженими представниками Публічного акціонерного товариства "Київенерго" було складено Акт про пломбування засобів обліку № 35953/1 від 13.11.2015 року.

Позивач зазначає, що виявлене порушення відповідачем Правил користування електричною енергією було усунуто 13.11.2015 року, про що було складено Акт про усунення порушення № 35953 та корінець-заявку № 1892.

24.12.2015 року відбулось засідання комісії по розгляду Акту про порушення № 35953 від 13.11.2015 року, оформленого протоколом № 3309.

На даному засіданні прийнято рішення провести нарахування за Актом про порушення № 35953 від 13.11.2015 року, згідно з п. 2.6 та за формулою 2.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ, за період з 15.01.2015 року по 13.11.2015 року, потужність самовільного підключення 2,14 кВт, тривалість роботи струмоприймачів протягом доби 12 год., 7 днів на тиждень, К=1.

На підставі проведеного розрахунку відповідачу був виставлений рахунок на оплату вартості електроенергії № 94014153/акт35953 від 24.12.2015 року, спожитої без обліку на суму 13 418,35 грн.

Позивач вказує, що відповідно до Акту про порушення № 35953 від 13.11.2015 року, розрахунку вартості електроенергії, спожитої без обліку (договору) нарахування по Акту про порушення № 35953 від 13.11.2015 року складає 13 418,35 грн. (з ПДВ). Також, позивач зазначає, що відповідачем рішення комісій з розгляду актів порушень у судовому порядку не оскаржено, а виставлений рахунок не сплачено, отже сума нарахувань по Акту про порушення № 35953 від 13.11.2015 року складає 13 418,35 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно технічних документів та договору про постачання енергії.

За змістом частини 2 статті 275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Аналогічна норма міститься в абзаці 2 пункту 5.1 Правил користування електричною енергією, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

У пункті 1.2 Правил користування електричною енергією дано визначення споживача електричної енергії як особи, що використовує її для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Дія Правил користування електричною енергією, поширюється на осіб, які використовують електричну енергію на підставі договору, так і на тих осіб, які в порушення них Правил користування електричною енергією споживають електричну енергію в позадоговірному порядку внаслідок самовільного підключення до електромереж (постанова Верховного Суду України від 16.05.2011 року №3-38гс11).

Відповідно до п.6.41. Правил користування електричною енергією визначено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих ПКЕЕ або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушенням в сфері електроенергетиці є крадіжка електричної і теплової енергії та самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без (поза) приладів обліку.

Згідно з п.6.42. Правил користування електричною енергією на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Відповідно до п.6.42. Правил користування електричною енергією рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

Згідно п. 6.43 Правил користування електричною енергією, споживач зобов'язаний оплатити розрахункові документи за недовраховану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка Винятком з цього положення, згідно п. 6.42 Правил користування електричною енергією, є оскарження рішення комісії в суді.

За приписами статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положеннями частини 2 статті 1213 Цивільного кодексу України визначено, що у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Як вже було встановлено судом, 13.11.2015 року уповноваженими представниками Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (позивача) було проведено перевірку електрообладнання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідача) за адресою: АДРЕСА_2, в ході якої зафіксовано порушення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28, а саме встановлено, що споживач порушив ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», пп. 1.3, 5.1, 6.40, 10.2 Правил користування електричною енергією - самовільне підключення струмоприймачів павільйона до електричної мережі ПАТ «Київенерго» з метою безоблікового споживання електроенергії, про що представниками позивача складено Акт про порушення № 35953 від 13.11.2015 року (копія міститься в матеріалах справи).

Позивач зазначив, що виявлене порушення відповідачем Правил користування електричною енергією було усунуто 13.11.2015 року, про що було складено Акт про усунення порушення № 35953 та корінець-заявку № 1892.

Матеріалами справи підтверджено, що 24.12.2015 року відбулось засідання комісії по розгляду Акту про порушення № 35953 від 13.11.2015 року, оформлене протоколом № 3309, на якому було прийнято рішення провести нарахування за Актом про порушення № 35953 від 13.11.2015 року, згідно з п. 2.6 та за формулою 2.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ, за період з 15.01.2015 року по 13.11.2015 року, потужність самовільного підключення 2,14 кВт, тривалість роботи струмоприймачів протягом доби 12 год., 7 днів на тиждень, К=1.

Таким чином, на підставі вищевикладених обставин справи та наведених норм, відповідно до Акту про порушення № 35953 від 13.11.2015 року, розрахунку вартості електроенергії, спожитої без обліку (договору), суд дійшов висновку, що нарахування по Акту про порушення № 35953 від 13.11.2015 року складає 13 418,35 грн. (з ПДВ).

При цьому, суд зазначає, що рішення комісії по розгляду Акту про порушення № 35953 від 13.11.2015 року, оформлене протоколом № 3309 у судовому порядку відповідачем не оскаржено, виставлений позивачем на оплату рахунок № 94014153/акт35953 від 24.12.2015 року відповідачем не сплачено, оскільки матеріали справи зворотного не містять.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст. 22 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного разу не з'явився у судові засідання, про дату і місце проведення яких був повідомлений належним чином, доказів на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надав.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню про стягнення 13 418,35 грн. за самовільно спожиту електричну енергію.

Судові витрати позивача щодо сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1; адреса: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (; адреса: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5) грошові кошти: 13 418,35 грн. (тринадцять тисяч чотириста вісімнадцять гривень 35 копійок) та судовий збір - 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень). Видати наказ.

3. Копію рішення надіслати відповідачу у справі № 910/20121/16.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 23.01.2017 року.

Суддя О.С. Комарова