ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року Справа № 915/1215/16

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032 ()

в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція, промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 ()

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Металлпромсервис, вул. Морехідна, 1-А, м. Миколаїв, 54010 (код ЄДРПОЦ 36535959)

про стягнення штрафних санкцій в сумі 6 985, 44 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 579 від 26.04.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність від 07.12.2016 року.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція звернулась до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Металлпромсервис про стягнення штрафних санкцій в сумі 6 985, 44 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17.11.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 14.12.2016 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.12.2016 року розгляд справи відкладено на 20.12.2016 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.12.2016 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 19.01.2017 року.

В судовому засіданні 19.01.2017 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив наступне.

Між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Металлпромсервис було укладено договір на постачання товару № 53-123-08-15-01890 від 24.09.2016 року.

Зобовязання щодо поставки продукції за договором виконані відповідачем з простроченням поставки.

В звязку з неналежним виконанням умов договору щодо поставки товару у строк, передбачений умовами договору, позивачем відповідачу нараховано пеню та 7 % штрафу від вартості непоставленого товару.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 526, 530, 546 ЦК України, ст. 232 ГК України та умовами договору.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив з підстав, зазначених у письмовому відзиві на позов (арк. 37-39). В обґрунтування заперечень зазначив наступне.

Позивачем не доведено факту правопорушення з боку відповідача при виконанні договору.

Постачання товару здійснюється у вересні-грудні 2015 року автотранспортом позивача на умовах FCA зі складу відповідача м. Первомайськ Миколаївської області відповідно до Правил Інкотермс-2010.

Відповідач зазначає, що позивач повинен був своїм автотранспортом зі складу відповідача отримати товар. Постачання товару по договору можливо, внаслідок фізичних характеристик товару, лише в балонах, отже постачання можливо лише за наявності наданої отримувачем тари (балонів). Проте, після здійснення першої поставки товару, позивач жодного разу не направляв до відповідача автотранспорт для отримання товару в строки вказані в п. 3.1 Договору.

Відповідач вважає, що позивачем не доведено факту правопорушення з боку відповідача при виконанні договору та просив суд в задоволенні позову відмовити.

Заперечення обґрунтовані приписами ст. 3, 509, 525, 526, 613, 627, 628, 629 ЦК України, ст. 175 ГК України та умовами договору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Між Державним підприємстом Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція (покупець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Металлпромсервис (постачальник) було укладено договір на постачання товару № 53-123-08-15-1890 від 24.09.2015 року, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов'язання прийняти і сплатити товар у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток до договору № 1), що є невід'ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2014 року (п. 1.1 Договору) (арк. 9-14).

До договору між сторонами було укладено Специфікацію № 1 на постачання діоксиду вуглецю (20 кг в балоні) в кількості 1 900 кг за ціною 15 грн. без ПДВ виробництва ДП НВКГ «Зоря-Машпроект». Всього сума з урахуванням ПДВ 34 200 грн. (арк. 15).

Відповідно до п. 12.1 Договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати реєстрації в ДП «НАЕК» «Енергоатом».

Відповідно до п. 12.2 Договору дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1 цього Договору, та закінчується 31.12.2016 року.

Договір підписано та скріплено печатками сторін. Доказів визнання недійсним чи розірвання договору суду не подано.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобовязання, яке в силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 2.1 Договору загальна вартість товару складає: разом: 28 500, 00 грн., крім того ПДВ 20 %: 5 700, 00 грн. Всього: 34 200, 00 грн. ( Тридцять чотири тисячі двісті гри. 00 коп.).

Відповідно до п. 2.3 Договору після підписання договору сума договору (ціна товару) зміні не підлягає.

Відповідно до п. 3.1 Договору постачання здійснюється у вересні - грудні 2015 року на умовах FСА автотранспортом покупця зі складу постачальника м. Миколаїв, відповідно до Правил Інкотермс-2010. Вантажоодержувач - м. Южноукраїнськ Миколаївської області, ВП ЮУАЕС.

Термін постачання може бути змінений за погодженням сторін, шляхом укладання додаткової угоди.

Відповідно до п. 3.2 Договору з товаром постачальник надає покупцю: видаткову накладну (оригінал в 2-х примірниках); податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на електрону адресу покупця та протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ.

Відповідно до п. 3.3. Договору датою постачання є дата отримання товару на складі постачальника з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Відповідно до п. 9.1 Договору будь-які зміни і доповнення до даного договору мають силу тільки в тому випадку, якщо вони оформлені додатковими угодами, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печаткою з обох сторін.

Доказів внесення змін до договору суду не подано.

Відповідно до п. 11.3 Договору постачальник зобовязаний забезпечити постачання товарів у строки, встановлені цим договором.

Отже, за умовами договору відповідач повинен був здійснити поставку продукції строком до 31.12.2015 року (включно) на умовах FСА автотранспортом покупця зі складу постачальника м. Миколаїв, відповідно до Правил Інкотермс-2010.

Судом встановлено, що на виконання умов договору відповідач ОСОБА_4 Металлпромсервис здійснив поставку продукції на загальну суму 6 480, 00 грн., що підтверджується видатковими накладними (арк. 16-17), а саме:

- видатковою накладною № РН-0000027 від 23.10.2015 року на суму 3 600, 00 грн.;

- видатковою накладною № РН-0000033 від 08.12.2015 року на суму 2 880, 00 грн.

Таким чином, непоставлено товар на суму 27 720, 00 грн. (34 200, 00 грн. - 6 480, 00 грн. = 27 720, 00 грн.) (п. 1.1, 2.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору у разі порушення зобов'язань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, «постачальник» зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожний день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого товару.

Неналежне виконання умов договору щодо поставки товару у кількості та у строк передбачений п. 1.1, 2.1 Договору, і стало підставою для нарахування позивачем пені та 7 % штрафу за неналежне виконання зобовязання та звернення до суду із позовом про стягнення пені та 7 % штрафу.

При цьому, судом враховано наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як зазначено вище, умовами п. 3.1 Договору сторони встановили строки виконання зобовязань, порядок та місце його виконання, а саме: "Постачання здійснюється у вересні-грудні 2015 року автотранспортом позивача на умовах FCA зі складу відповідача м. Миколаїв відповідно до правил Інкотермс-2010, вантажоодержувач - м. Южноукраїнськ Миколаївської області, ВП ЮУАЕС".

Відповідно до розділу FCA (FREE CARRIER) (ОСОБА_5) (... назва місця) Правил Інкотермс 2010 термін "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару, що пройшов митне очищення, вказаному покупцем перевізнику до вказаного місця. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов'язання щодо завантаження й розвантаження товару на даному місці. Якщо поставка здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за відвантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе. Даний термін може бути використаний при перевезенні будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, яка на підставі договору перевезення зобов'язується здійснити або забезпечити перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським і внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. Якщо покупець довіряє іншій особі, яка не є перевізником, прийняти товар, то продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки товару, з моменту його передачі такій особі.

Відповідно до підрозділу А. 4 розділу FCA правил Інкотермс 2010 продавець зобов'язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем відповідно до статті А. 3 а), в названому місці, в установлену дату або в обумовлений термін. Поставка вважається виконаною:

а) якщо названим місцем поставки є приміщення продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб перевізника, вказаного покупцем або іншою особою, яка діє від його імені;

б) якщо назване місце перебуває за межами площ продавця: коли без розвантаження з транспортного засобу продавця товар надано в розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем або обраної продавцем відповідно до статті А. 3 а). Якщо сторони не узгодили конкретної точки в названому місці поставки і якщо таких пунктів декілька, то продавець може вибрати найбільш підходящий для нього пункт.

Якщо у продавця немає точних інструкцій від покупця, він може поставити товар для перевезення у спосіб, що зумовлюється видом транспорту та / або кількістю та / або характер товару.

Відповідно до підрозділу Б. 4 розділу FCA правил Інкотермс 2010 покупець зобов'язаний прийняти поставку товару, коли вона здійснена відповідно до статті А.4.

Відповідно до підрозділу Б. 7 розділу FCA правил Інкотермс 2010 покупець зобов'язаний повідомити продавця достатнім чином про назву перевізника або іншої особи, зазначеної в статті А.4, і, де необхідно, визначити спосіб транспортування, а також дату чи строк поставки товару, і, в разі необхідності, пункт в місці, де товар повинен бути переданий перевізнику або іншій особі.

Таким чином, в установлені строки, а саме у вересні-грудні 2015 року позивач ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП ЮУ АЕС повинен був своїм автотранспортом зі складу відповідача ОСОБА_4 "Металлпромсервис" отримати товар (діоксид вуглецю).

Враховуючи, що умовами договору сторони погодили поставку товару на умовах FCA, тобто зі складу постачальника, позивач (покупець) повинен був вчинити дії щодо отримання товару, передбаченого договором, а саме: направити транспортний засіб, визначити спосіб транспортування, надати тару (балони), погодити перевізника, строк поставки товару тощо.

Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

В порушення ст. 33 ГПК України, позивачем не подано суду жодного доказу, який би підтверджував виконання останнім умов договору щодо отримання у вересні-грудні 2015 року зі складу відповідача передбаченого договором товару, як і не подано суду доказів відмови відповідача від поставки товару. Наявні в матеріалах справи докази свідчать про прострочку кредитора (позивача), який не вчинив дій, до вчинення яких боржник (відповідач) не міг виконати свого обов'язку по передачі товару.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факту порушення відповідачем взятого на себе господарського зобов'язання внаслідок чого до нього мають бути застосовані штрафні санкції. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі факту порушення його права, за захистом якого він звернувся до суду із даним позовом.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в позові.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покласти на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 33, 34, 43, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Судовий збір в розмірі 1 378, 00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 23.01.2017 року

Суддя Е.М. Олейняш