ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

30.01.17р. Справа № 904/3826/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Теплотехніка" (м. Дніпро)

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (м. Маріуполь, Донецької області)

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП Електротепломаш" (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості за договором поставки № 1942 від 21.12.2015 у загальному розмірі 112 630 грн. 00 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 - представник (довіреність від 13.12.2015)

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

У травні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Теплотехніка" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП Електротепломаш" (далі - відповідач-2), в якій просить суд:

- стягнути солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 - 5 000 грн. 00 коп. основного боргу;

- стягнути з відповідача-1 основний борг у розмірі 101 604 грн. 00 коп., пеню у розмірі 3 454 грн. 00 коп., 3 % річних у розмірі 972 грн. 00 коп. та інфляційні втрати у розмірі 1 600 грн. 00 коп. за договором № 1942 від 21.12.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 умов договору поставки № 1942 від 21.12.2015 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару. Крім того, відповідно до договору поруки № 1 від 21.12.2016 відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання обов'язків відповідачем-1 за договором № 1942 від 21.12.2015 в частині стягнення 5 000 грн. 00 коп. основного боргу.

В процесі розгляду справи позивачем були уточнені позовні вимоги по відношенню до відповідача-1 (а.с.105-106), а саме: позивач просив суд стягнути з відповідача-1 - 106 604 грн. 00 коп. основного боргу; 6 442 грн. 41 коп. пені; 1 207 грн. 93 коп. 3% річних та 1 600 грн. 00 коп. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2016 (суддя Воронько В.Д.) позов задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Теплотехніка" пеню у розмірі 3 454 грн. 00 коп., 3 % річних у розмірі 972 грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 600 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 651 грн. 95 коп.; в частині вимог про стягнення 106 604 грн. 00 коп. основного боргу провадження по справі припинено; в задоволенні вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП "Електротепломаш" відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.10.2016 вказане рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2016 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.10.2016 скасовано та справу № 904/3826/16 направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області в іншому складі суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2016, розгляд справи призначено судді Фещенко Ю.В.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2016 справу прийнято до провадження та її розгляд призначено в засіданні на 11.01.2017.

Судове засідання, призначене на 11.01.2017, не відбулося, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді.

Ухвалою суду від 13.01.2017 справу було призначено до розгляду в судовому засіданні на 30.01.2017.

Від позивача надійшла заява (вх.суду 5695/17 від 30.01.2017), в якій він просив суд долучити до матеріалі справи докази повного погашення відповідачем заборгованості, яка була спірною у даній справі, у зв'язку з чим позивач просив суд припинити провадження на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

У судове засідання 30.01.2017 з'явився представник позивача.

Представники відповідачів-1,2 у судове засідання 30.01.2017 не з'явилися, причин нез'явлення суду не повідомили, витребуваних судом документів не надали, з приводу чого суд зазначає таке.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Суд наголошує на тому, що ухвали суду від 19.12.2016 та від 13.01.2017 були надіслані сторонам завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Додатково сторін було повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а також вимоги ухвали суду від 13.01.2017 телефонограмами, які були отримані представниками позивача - 16.01.2017, відповідача-1 - 16.01.2017 та відповідача-2 - 16.01.2017 (а.с.189-191).

Отже, судом здійснені всі можливі заходи щодо належного повідомлення відповідачів-1,2 про час та місце розгляду справи, крім того, судом була надана учасникам судового процесу можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, оскільки розгляд справи відкладався з 11.01.2017 на 30.01.2017.

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Суд вважає, що відповідачі-1,2 не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності їх представників, оскільки останні повідомлені про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

У судовому засіданні 30.01.2017 представником позивача було повідомлено про відсутність предмету спору у даній справі, у зв'язку з чим представник позивача просив суд припинити провадження на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України. На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи були долучені платіжні доручення від 19.10.2016, які підтверджують погашення заборгованості, яка є спірною у даній справі, у повному обсязі.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, заслухавши представника позивача, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, 21.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (далі - покупець, відповідач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Теплотехніка" (далі - постачальник, позивач) було укладено договір на постачання технологічного обладнання (договір поставки) № 1942 (далі - договір, а.с.13-19), за умовами якого постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти та оплатити обладнання, товари на умовах, передбачених договором (пункт 1.1. договору).

У пунктах.10.4. та 10.5. договору сторони визначили, що договір вступає в силу з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін про необхідність надання згоди на укладення договору органами управління сторін, які мають відповідні повноваження (при наявності таких вимог). Договір діє до 31.12.2016. Закінчення строку діє договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов'язань (в тому числі гарантійних) за договором.

Доказів зміни або визнання недійсним вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до пункту 2.1. договору кількість, номенклатура обладнання вказуються в специфікації до договору, яка є його невід'ємною частиною.

У розділі 3 договору сторони визначили умови та строки поставки, зокрема:

- постачальник зобов'язується поставити обладнання на умовах поставки, вказаних в специфікаціях у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2000 року (пункт 3.2. договору);

- строки поставки обладнання вказуються в специфікаціях (пункт 3.3. договору).

У відповідності до вказаних умов, між сторонами була підписана специфікація № 1 від 24.12.2015, в якій сторони визначили найменування продукції, її кількість, ціну, загальну вартість, а також умови поставки та оплати (а.с.20-21). У вказаній специфікації сторони визначили таке:

- строк поставки - протягом 10 банківських днів з дня укладення специфікації;

- наступного обладнання: апарат електричний водонагрівальний КЕО 60/380, 2015 року випуску, у кількості 7 шт., вартість 6 297 грн. 50 коп. за 1 одиницю, а разом - 44 082 грн. 50 коп., апарат електричний водонагрівальний КЕО 120/380, 2015 року випуску, у кількості 10 шт., вартістю 13 360 грн. за 1 одиницю, а разом - 133 600 грн. 00 коп. Загальна вартість поставленого обладнання складає 213 219 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 4.1. та 4.3. договору поставка обладнання здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, вказаними в специфікаціях, та включають в себе всі податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника пов'язані з поставкою обладнання; загальна сума договору визначається як сумарна вартість обладнання, поставка якого здійснюється відповідно доданих до нього специфікацій.

Як вбачається з наявних у справі доказів, позивач на виконання умов договору поставив відповідачу-1 товар на суму 213 219 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № 809 від 28.12.2015 та актом приймання продукції від 31.12.2015 (а.с.22-25).

В цей же час, у розділі 5 договору сторони визначили умови розрахунку, зокрема:

- оплата покупцем обладнання здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в договорі (пункт 5.1. договору);

- оплата за поставлене обладнання буде здійснюватися протягом строку, вказаного у специфікації, який обчислюється з моменту поставки обладнання та надання документів, вказаних в пункті 6.3. договору (пункт 5.2. договору);

- датою оплати обладнання вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця (пункт 5.3. договору).

Крім того, у специфікації № 1 від 24.12.2015 сторони визначили строк оплати товару, а саме: передоплата 50%, протягом 3 календарних днів від дати повідомлення про готовність до відвантаження, 50% протягом 5 календарних днів від дати надходження ТМЦ.

В свою чергу, відповідач-1 сплатив 50% вартості товару, які є передоплатою, а решта, що підлягала сплаті протягом 5 календарних днів від дати відвантаження (надходження) товару, залишилась неоплаченою, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд: стягнути 5 000 грн. 00 коп. боргу солідарно з відповідача-1 та відповідача-2, як поручителя за виконання зобов'язань відповідачем-1; стягнути з відповідача-1 106 604 грн. 00 коп. основного боргу; 6 442 грн. 41 коп. пені за 81 день прострочки за період з 05.02.2016 по 25.04.2016; 1 207 грн. 93 коп. 3% річних за період з 06.01.2016 по 25.04.2016 та 1 600 грн. 00 коп. інфляційних втрат за період з січня по березень 2016 року.

При цьому, 25.07.2016 до матеріалів справи було долучено платіжне доручення № НОМЕР_1 від 23.05.2016 на суму 106 609 грн. 50 коп., в призначенні платежу якого зазначено, що це є оплата за апарати по договору № 1942 від 21.12.2015 (а.с.101).

Крім того, від позивача 30.01.2017 надійшла заява, в якій він просив суд долучити до матеріалі справи докази повного погашення відповідачем заборгованості, яка була спірною у даній справі, а саме:

- платіжне доручення № НОМЕР_2 від 19.10.2016 на суму 3 454 грн. 00 коп. з призначенням платежу: сплата пені за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2016 по справі № 904/3826/16 (а.с.207);

- платіжне доручення № НОМЕР_3 від 19.10.2016 на суму 1 600 грн. 00 коп. з призначенням платежу: сплата інфляційних втрат за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2016 по справі № 904/3826/16 (а.с.208);

- платіжне доручення № НОМЕР_4 від 19.10.2016 на суму 972 грн. 00 коп. з призначенням платежу: сплата 3% річних за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2016 по справі № 904/3826/16 (а.с.206);

- платіжне доручення № НОМЕР_5 від 19.10.2016 на суму 1 651 грн. 95 коп. з призначенням платежу: сплата судового збору за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2016 по справі № 904/3826/16 (а.с.205).

У зв'язку з вказаними обставинами, позивач просив суд припинити провадження на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 30.01.2017 представником позивача було повідомлено про відсутність предмету спору у даній справі, у зв'язку з чим представник позивача просив суд припинити провадження на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне припинити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю предмету спору, з огляду на такі обставини.

Згідно з пунктом 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Так, предметом спору у даній справі було стягнення заборгованості за договором поставки № 1942 від 21.12.2015, яка складається з суми основного боргу, пені, інфляційних втрат та 3% річних. В той же час, в процесі розгляду справи судом відповідачем-1 було у повному обсязі погашена вказана заборгованість, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду із заявою про припинення провадження у справі та вказав на відсутність предмета спору у даній справі.

Суд звертає увагу, що частиною 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу витрати по сплаті судового збору були відшкодовані відповідачем-1 (а.с.205).

Керуючись пунктом 1-1 частини 1 статті 80, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 904/3826/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Теплотехніка" до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" та відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП Електротепломаш" про стягнення заборгованості за договором поставки № 1942 від 21.12.2015 у загальному розмірі 112 630 грн. 00 коп. - припинити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_2