КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2017 р. Справа№ 911/2399/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Яковлєва М.Л.

За участю представників сторін:

-позивача: Стрижова О.Р., довіреність № б/н від 07.11.2016

-відповідача: Федонюк М.І., довіреність № 1.23-37 від 09.06.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення господарського суду Київської області від 20.10.2016 у справі № 911/2399/16 (суддя Бацуца В. М.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Датагруп", м. Київ

до державного підприємства обслуговування повітряного руху України, м. Бориспіль, Київська обл.

про стягнення 2 556 477, 72 грн.,

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Датагруп» (надалі- позивач/ПрАТ «Датагруп» звернулось із позовною заявою до господарського суду Київської області до державного підприємства обслуговування повітряного руху України (надалі- відповідач/ ДП підприємства обслуговування повітряного руху України/ апелянт) про стягнення 2 350 617, 12 грн. основної заборгованості, 87 088, 42 грн. пені, 106 600, 49 грн. інфляційних збитків, 12 171, 69 грн 3 % річних.

Позовні вимоги позивач обґрунтував невиконанням відповідачем свого обов'язку щодо оплати за надані позивачем послуги згідно з договором № 7.1-318/2014 про закупівлю послуг від 30.04.2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.07.2016 порушено провадження у справі № 911/2399/16 призначено її до розгляду.

Рішенням господарського суду Київської області від 20.10.2016 у справі № 911/2399/16 (суддя Бацуца В. М.) 1) позов задоволено частково; стягнуто з державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь приватного акціонерного товариства "Датагруп" 2 350 617 ( два мільйони триста п'ятдесят тисяч шістсот сімнадцять) грн 12 (дванадцять) коп. основної заборгованості, 64 385 (шістдесят чотири тисячі триста вісімдесят п'ять) грн 7 (сім) коп. пені, 47 012 (сорок сім тисяч дванадцять) грн 34 ( тридцять чотири) коп. інфляційних збитків, 4 540 (чотири тисячі п'ятсот сорок) грн 23 (двадцять три) коп., 3 % річних та судові витрати 36 998 (тридцять шість тисяч дев'ятсот дев'яносто вісім) грн 32 (тридцять дві) коп. судового збору; 3) відмовлено в задоволенні інших позовних вимог.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що незалежно від факту отримання послуг, відповідач має сплачувати передбачену договором абонентну плату за весь час дії відповідного замовлення, в тому числі і в період призупинення надання послуг.

При цьому місцевий господарський суд керувався приписами ст.ст. 193, 230, 231, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530, 549, 625, 610, 611, 612, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 33 Закону України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 та ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням господарського суду Київської області, державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове судове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуально та матеріально права,зокрема, ст.ст., 627, 628 Цивільного кодексу України.

24.01.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу Київського апеляційного господарського суду приватним акціонерним товариством «Датагруп» було подано письмові пояснення по справі, відповідно до яких останній просить суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених в апеляційній скарзі підстав та просив задовольнити її повністю.

Представник відповідача заперечив в судовому засіданні суду вимоги апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30.04.2014 між приватним акціонерним товариством «Датагруп» та державним підприємством обслуговування повітряного руху України було укладено договір № 7.1-318/2014 про закупівлю послуг (надалі- договір).

Відповідно п. 1.1. договору, оператор зобов'язується надавати замовнику послуги щодо передавання даних мережами проводового зв'язку (телекомунікаційні послуги на об'єктах Державного підприємства обслуговування повітряного руху України), визначені технічним завданням та відповідними додатками та додатковими угодами до договору, вартість яких визначається відповідними додатками до договору (замовленнями на послуги - форма яких наведена у додатку № 2 до договору), а замовник зобов'язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати оператору належні за договором платежі.

Оператор для надання послуг зобов'язується встановити власне необхідне телекомунікаційне обладнання та здійснити підключення до нього об'єктів замовника до послуг, що входить до загальної вартості послуг ( п. 1.2. договору).

Пунктом 1.3. договору сторони визначили, що технічні параметри послуг на кожний об'єкт, перелік обладнання, яке встановлюється для забезпечення надання послуг, вартість послуг які налаються замовнику, зазначаються у додатках (замовленнях) до цього договору і складаються за кожним об'єктом замовника окремо.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що ціна договору становить: 286 669 734, 07 грн, крім того ПДВ (20 %) складає: 57 333 946, 81 грн, загальна ціна 344 003 680, 88 грн. Ціна є звичайною.

Згідно з п. 4.2. договору оплата за надані послуги нараховується замовнику починаючи з дати підписання відповідно додатку (замовлення на послуги) до договору, що фіксує підключення об'єкту до послуг.

Відповідно до пунктів 4.4. - 4.6. договору замовник здійснює оплату вартості послуг щомісячно кожного поточного місяця: - відповідно до технічного завдання за фактично надані послуги у розмірі, встановленим у відповідному додатку (замовленні на послуги) до договору за кожним об'єктом не пізніше 20-ти робочих днів з лати отримання від оператора рахунку-фактури, оформленого належним чином після підписання обома сторонами акту приймання-передачі наданих послуг (форма зразок наведена у додатку № 3 до договору).

Замовник щомісячно сплачує за фактично надані послуги за кожним замовленням відповідно до технічною завдання наступним чином:

щомісячний фіксований платіж (щомісячна абонентна плата), передбачений відповідним замовленням на послуги, замовник оплачує за попередній календарний місяць на підставі рахунку-фактури на послуги та акту приймання-передачі наданих послуг;

замовник зобов'язаний оплатити за фактично надані послуги не пізніше 30 числа поточного місяця;

у випадку призупинення/припинення дії окремого замовлення на послуги у зв'язку із відсутністю господарської необхідності у користуванні такими послугами, вартість послуг оплачується замовником до кінцевої дати надання послуг включно, а так само не звільняє замовника від обов'язку погасити іншу заборгованість за договором, у разі наявності такої;

Припинення дії замовлення на послуги та/або припинення/призупинення надання послуг зобов'язує замовника надати доступ до приміщень замовника, де розташоване обладнання оператора з метою проведення власними силами оператора демонтажу або перенесення обладнання у інше місце організації надання послуг (відповідно до порядку передбаченого додатком № 5 до договору).

У пункті 5.4.3. договору сторони передбачили, що оператор зобов'язується, у тому числі, надавати замовнику рахунки-фактури за фактично надані послуги та акти приймання передачі наданих послуг до 10-го числа поточного місяця.

Відповідно до пунктів 6.1., 6.2. договору, датою початку надання послуг вважається даті підписання сторонами додатку (замовлення на послуги), що фіксує підключення кожного об'єкту до послуг та оформляється додатками.

Прийом-передача наданих послуг за договором оформлюється шляхом підписання сторонами акту приймання передачі наданих послуг (форма зразок акту додаток № 3 до договору), щомісячно, останнім числом кожного поточного місяця.

Пунктами 6.5., 6.6. договору передбачено, що оператор щомісячно направляє замовнику підписані зі своєї сторони рахунки та акти приймання-передачі наданих послуг за договором до 10 (десятого) числа поточного місяця, за минулий звітний місяць.

Замовник щомісячно підписує та направляє оператору впродовж 5 (п'яти) робочих днів з моменту отримання акти приймання-передачі наданих послуг або мотивовану відмову від приймання послуг та підписання акту.

Пунктами 10.1., 10.2. договору визначено строк його дії, згідно якого договір набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками обох сторін та скріплення печатками сторін, та діє впродовж 10 (десяти) років від дати підписання.

Замовлення на послуги набуває чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками обох сторін та скріплення печатками сторін та діє протягом строку, в ньому встановленому.

Одночасно із укладенням договору між позивачем та відповідачем було підписано додаток № 1 до договору - Угода про рівень якості послуг, додаток № 2 до договору, додаток № 3 до договору, додаток № 4 до договору - Технічне завдання із додатками, додаток № 5 до договору, додаток № 6 до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.05.2014 між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду № 1 до договору № 7.1-318/2014 про закупівлю послуг від 30.04.2014 із додатками.

Також, 02.06.2015 між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду № 2 до договору № 7.1-318/2014 про закупівлю послуг від 30.04.2014 із додатками.

Місцевим господарським судом встановлено, що 12.03.2015 між позивачем та відповідачем було підписано замовлення на послуги № 2 із щомісячною абонентною платою на суму 73 704, 52 грн., строком дії 106 місяців з моменту підписання сторонами замовлення:

- замовлення на послуги № 4 із щомісячною абонентною платою на суму 68 658, 76 грн., строком дії 110 місяців з моменту підписання сторонами замовлення;

- замовлення на послуги № 5 із щомісячною абонентною платою на суму 68 658, 76 грн., строком дії 106 місяців з моменту підписання сторонами замовлення;

- замовлення на послуги № 6 із щомісячною абонентною платою на суму 73 704, 52 грн., строком дії 106 місяців з моменту підписання сторонами замовлення;

- замовлення на послуги № 7 із щомісячною абонентною платою на суму 68 658, 76 грн., строком дії 106 місяців з моменту підписання сторонами замовлення;

- замовлення на послуги № 11 із щомісячною абонентною платою на суму 73 704, 52 грн., строком дії 106 місяців з моменту підписання сторонами замовлення.

Також, 02.06.2015 між позивачем та відповідачем було підписано замовлення на послуги № 15 із щомісячною абонентною платою на суму 68 658, 76 грн, строком дії 106 місяців з моменту підписання сторонами замовлення;

- замовлення на послуги № 16 із щомісячною абонентною платою на суму 63 613, 00 грн, строком дії 106 місяців з моменту підписання сторонами замовлення;

- замовлення на послуги № 23 із щомісячною абонентною платою на суму 63 613, 00 грн, строком дії 107 місяців з моменту підписання сторонами замовлення.

У серпні 2015 відповідач звернувся до позивача із листом № 1.15-310 від 31.07.2015 р., у якому просив позивача призупинити дію послуг за об'єктами згідно з переліком за відповідними замовленнями до зазначеної у листі дати.

У відповідь на лист № 1.15-310 від 31.07.2015 позивач звернувся до відповідача із листом № 26707/а від 17.08.2015, у якому зазначив, що надання послуг за об'єктами згідно з переліком за відповідними замовленнями буде призупинено з 01.09.2015 до зазначеної у листі дати та попередив, що нарахування щомісячного платежу (абонентної плати) за послуги на призупинені об'єкти буде здійснюватись відповідно до умов договору.

Як зазначає позивач, ним у період з лютого по травень 2016 було направлено відповідачу рахунки:

- рахунок № 7.1-318/2014*1293589 від 04.02.2016 за січень 2016 на суму 587 654, 28 грн та акт від 31.01.2016 приймання-передачі наданих послуг у січні 2016 на суму 587 654, 28 грн., підписаний тільки позивачем;

- рахунок № 7.1-318/2014*1323592 від 03.03.2016 р. за лютий 2016 р. на суму 587 654, 28 грн. та акт від 29.02.2016 р. приймання-передачі наданих послуг у лютому 2016 на суму 587 654, 28 грн., підписаний тільки позивачем;

рахунок № 7.1-318/2014*1344954 від 04.04.2016 р. за березень 2016 р. на суму 587 654, 28 грн. та акт від 31.03.2016 приймання-передачі наданих послуг у березні 2016 на суму 587 654, 28 грн., підписаний тільки позивачем;

рахунок № 7.1-318/2014*1348370 від 04.05.2016 за квітень 2016 р. на суму 587 654, 28 грн та акт від 30.04.2016 приймання-передачі наданих послуг у квітні 2016 на суму 587 654, 28 грн., підписаний тільки позивачем,

Вказані рахунки були отримані відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення 09.02.2016 поштового відправлення - рекомендованого листа, повідомленням про вручення 09.03.2016 поштового відправлення - рекомендованого листа, повідомленням про вручення 11.04.2016 поштового відправлення - рекомендованого листа, повідомленням про вручення 10.05.2016 поштового відправлення - рекомендованого листа, які наявні в матеріалах справи.

У лютому 2016 відповідач звернувся до позивача із листом № 02.11-160 від 22.02.2016 у якому зазначив, що не може погодити акт приймання-передачі послуг у січні 2016, оскільки послуги призупинені з 01.09.2015.

У березні 2016 відповідач звернувся до позивача із листом № 02.11-205 від 12.03.2016 у якому зазначив, що не може погодити акт приймання-передачі послуг у лютому 2016, оскільки послуги призупинені з 01.09.2015.

У квітні 2016 відповідач звернувся до позивача із листом № 02.11-264 від 18.04.2016, у якому зазначив, що не може погодити акт приймання-передачі послуг у березні 2016, оскільки послуги призупинені з 01.09.2015.

У травні 2016 відповідач звернувся до позивача із листом № 01-16.1-650 від 24.05.2016 у якому зазначив, що не може погодити акти приймання-передачі послуг у січні-березні 2016, оскільки послуги призупинені з 01.09.2015.

У червні 2016 відповідач звернувся до позивача із листом № 01-16.1-862 від 24.05.2016, у якому зазначив, що не може погодити акт приймання-передачі послуг у травні 2016, оскільки послуги призупинені з 01.09.2015.

У липні 2016 відповідач звернувся до позивача із листом № 01-16.1-1131 від 08.07.2016, у якому зазначив, що не може погодити акти приймання-передачі послуг у січні - травні 2016, оскільки послуги призупинені з 01.09.2015.

Зважаючи на те, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства України несплачено щомісячні платежи за січень-квітень 2016 року, позивач звернувся із позовом до суду про стягнення суми основного боргу та штрафних санкцій.

Відповідач, не погоджуючись із постановленим рішенням судом першої інстанції та заперечуючи проти заявлених вимог в суді апеляційної інстанції, мотивує це тим, що у них відсутня заборгованість за вказані позивачем місяці, оскільки за цей період позивачем не надавались послуги, визначені умовами договору.

Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» абонентна плата - фіксований платіж, який може встановлювати оператор телекомунікацій для абонента за доступ на постійній основі до своєї телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» передбачено, що споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема:

1) використовувати кінцеве обладнання, що має документ про підтвердження відповідності;

2) не допускати використання кінцевого обладнання споживача для вчинення протиправних дій або дій, що суперечать інтересам національної безпеки, оборони та охорони правопорядку;

3) не допускати дій, що можуть створювати загрозу для безпеки експлуатації мереж телекомунікацій, підтримки цілісності та взаємодії мереж телекомунікацій, захисту інформаційної безпеки мереж телекомунікацій, електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів, ускладнювати чи унеможливлювати надання послуг іншим споживачам;

4) не допускати використання на комерційній основі кінцевого обладнання та абонентських ліній для надання телекомунікаційних послуг третім особам;

5) виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги;

6) виконувати інші обов'язки відповідно до законодавства.

Відповідно до пунктів 52-54 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012, скорочення переліку послуг, тимчасове припинення або припинення їх надання може здійснюватися за ініціативою споживача або оператора, провайдера відповідно до цих Правил, інших актів законодавства.

Скорочення переліку послуг, припинення надання однієї чи кількох послуг, замовлених споживачем, здійснюються за зверненням споживача чи ініціативою оператора, провайдера у випадках та порядку, визначених цими Правилами.

Оператор, провайдер здійснює тимчасове припинення надання послуг за заявою споживача відповідно до договору на строк, зазначений у заяві, але не більш як один рік. При цьому такий строк може змінюватися за окремою заявою споживача. Тимчасове припинення надання послуг оплачується за тарифами, встановленими оператором, провайдером (для загальнодоступних послуг такий тариф не може перевищувати розміру абонентної плати за кожний місяць тимчасового припинення). Оператор, провайдер може тимчасово припиняти надання послуг з власної ініціативи в разі:

1) наявності заборгованості з оплати послуг понад строк чи суму, зазначені у договорі, відповідно до законодавства, а також закінчення коштів за передплачені послуги відповідно до законодавства та договору;

2) досягнення граничної суми коштів, визначеної договором;

3) виконання ремонтних робіт з усунення пошкодження телекомунікаційних мереж, технічних засобів телекомунікацій, профілактичних, планових ремонтних або інших робіт, виконання яких унеможливлює надання послуг;

4) виникнення стихійного лиха, надзвичайної ситуації, введення надзвичайного чи воєнного стану відповідно до законодавства;

5) виявлення несанкціонованого втручання споживача в роботу та/або використання телекомунікаційних мереж оператора або технічних засобів телекомунікацій провайдера;

6) встановлення факту розсилання споживачем спаму (на строк, визначений договором).

Тимчасове припинення надання послуг здійснюється до усунення причин, що призвели до цього, на строк, визначений договором та законодавством.

У разі тимчасового припинення надання послуг за заявою споживача та згідно з підпунктами 1, 4 - 6 цього пункту споживачеві надається можливість доступу до служб екстреного виклику (для фіксованого телефонного зв'язку - за наявності технічної можливості).

Після погашення споживачем заборгованості з оплати послуг, надання яких тимчасово припинено, оператор, провайдер протягом однієї години, а у разі відсутності можливості в строк, що не перевищує двох робочих днів після погашення заборгованості, відновлює надання послуг.

Для прискорення відновлення надання послуг абонент може особисто повідомити службі розрахунків про проведену оплату, зазначивши місце, дату, суму сплачених коштів і номер розрахункового документа.

За час, протягом якого послуги не надавалися з вини абонента, абонентна плата нараховується в повному обсязі, якщо інше не передбачено договором.

У разі тимчасового припинення надання послуг у випадках, передбачених підпунктами 3 і 4 цього пункту, абонентна плата не нараховується.

Як вже зазначалось вище, пунктом 4.2. договору сторони передбачили, що оплата за надані послуги нараховується замовнику починаючи з дати підписання відповідно додатку (замовлення на послуги) до договору, шо фіксує підключення об'єкту до послуг.

Згідно з пунктами 4.4. - 4.6. договору замовник здійснює оплату вартості послуг щомісячно кожного поточного місяця: - відповідно до технічного завдання за фактично надані послуги у розмірі, встановленим у відповідному додатку (замовленні на послуги) до договору за кожним об'єктом не пізніше 20-ти робочих днів з лати отримання від оператора рахунку-фактури, оформленого належним чином після підписання обома сторонами акту приймання-передачі наданих послуг (форма зразок наведена у додатку № 3 до договору).

Замовник щомісячно сплачує за фактично надані послуги за кожним замовленням відповідно до технічною завдання наступним чином:

щомісячний фіксований платіж (щомісячна абонентна плата), передбачений відповідним замовленням на послуги, замовник оплачує за попередній календарний місяць на підставі рахунку-фактури на послуги та акту приймання-передачі наданих послуг;

замовник зобов'язаний оплатити за фактично надані послуги не пізніше 30 числа поточного місяця;

у випадку призупинення/припинення дії окремого замовлення на послуги у зв'язку із відсутністю господарської необхідності у користуванні такими послугами, вартість послуг оплачується замовником до кінцевої дати надання послуг включно, а так само не звільняє замовника від обов'язку погасити іншу заборгованість за договором, у разі наявності такої;

Таким чином колегія суддів погоджується з правомірним висновком місцевого господарського суду, щомісячна абонентна плата за договором - це фіксований платіж, який може встановлювати оператор телекомунікацій для абонента за доступ на постійній основі до своєї телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг, і така абонентна плата повинна нараховуватись оператором телекомунікацій і сплачуватись абонентом незалежно від факту надання послуг, у тому числі у період призупинення надання телекомунікаційних послуг.

Колегія суддів зазначає, що фіксований платіж за правовим змістом є абонентною платою, визначення якої надано ст. 1 Закону України «Про телекомунікації», і яка повинна нараховуватись оператором телекомунікацій і сплачуватись абонентом незалежно від факту надання послуг, у тому числі у період тимчасового призупинення надання телекомунікаційних послуг за заявою споживача.

Абонентна плата не нараховується оператором телекомунікацій і не оплачується абонентом у випадку повного припинення надання послуг та у випадку тимчасового припинення надання послуг у разі виконання ремонтних робіт з усунення пошкодження телекомунікаційних мереж, технічних засобів телекомунікацій, профілактичних, планових ремонтних або інших робіт, виконання яких унеможливлює надання послуг; виникнення стихійного лиха, надзвичайної ситуації, введення надзвичайного чи воєнного стану відповідно до законодавства; та інших виключних обставин, незалежних від абонента (пункт 54 Правил).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Колегія суддів зазначає, що заперечення відповідача щодо того, що у спірних відносинах у нього не виник та відсутній обов'язок щодо оплати у повному обсязі за надані позивачем послуги згідно з договором № 7.1-318/2014 про закупівлю послуг від 30.04.2014, а саме абонентної плати за період з січня по квітень 2016, так як надання відповідних послуг за договором було призупинене і відповідно позивачем телекомунікаційні послуги за договором фактично відповідачу не надавались, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки щомісячна абонентна плата за договором є фіксованим платежем, який був встановлений позивачем для відповідача за доступ на постійній основі до своєї телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг, і така абонентна плата повинна нараховуватись позивачем і сплачуватись відповідачем незалежно від факту надання послуг, у тому числі у період призупинення надання телекомунікаційних послуг, крім тимчасового припинення надання послуг лише у разі виконання ремонтних робіт з усунення пошкодження телекомунікаційних мереж, технічних засобів телекомунікацій, профілактичних, планових ремонтних або інших робіт, виконання яких унеможливлює надання послуг; виникнення стихійного лиха, надзвичайної ситуації, введення надзвичайного чи воєнного стану відповідно до законодавства; та інших виключних обставин, незалежних від відповідача.

Зважаючи на те, що відповідач не надав судам обох інстанції доказів сплати заборгованості в повному обсязі чи частково, а також не надав доказів існування заборгованості в меншому розмірі, ніж зазначено позивачем, доводів позивача не спростував, вимога останнього про стягнення з відповідача 2 350 617, 12 грн. заборгованості обґрунтовано було задоволено до стягнення місцевим судом.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати, 3% річних та пеню за несвоєчасне внесення плати за вказаний період.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 7.2. договору, у випадку порушення замовником строків оплати платежів передбачених ст. 4 договору, замовник сплачує на користь Оператора пеню у розмірі облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, здійснивши перевірку правильності нарахування пені, інфляційних збитків та 3% річних, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що розрахунок позивача є арифметично невірним. При цьому, розрахунок місцевого господарського суду є арифметично вірним та обґрунтованим, а тому з відповідача на користь позивача правомірно було стягнуто 64 385. 07 грн. - пені, 47 012, 34 грн. - інфляційних збитків та 4 540, 23 грн. -3% річних

Твердження відповідача про те, що доступ замовника на постійній основі до телекомунікаційної мережі оператора є виключно небажанням оператора щодо демонтажу такого обладнання, з огляду на те, що відповідач був готовий надати доступ до приміщень, де розташоване обладнання оператора з метою проведення його демонтажу або перенесення у інше місце є безпідставними, з огляду на наступне.

Умовами договору сторони передбачили, що замовник зобов'язаний не чинити перешкод та забезпечити доступ уповноважених робіт оператора для демонтажу власними силами обладнання, що є власністю оператора, яке повертається йому після закінчення дії відповідного замовлення на послуги або/чи договору. Повернення обладнання проводиться протягом 20 робочих днів з моменту закінчення строку дії замовлення на послуги або/чи договору та відключення оператором відповідного об'єкту від послуг, якщо інше не передбаченого окремими договорами про користування місцями щодо розміщення обладнання оператора за актом-прийому-передачі обладнання. (пункт 5.5.4 договору).

Колегія суддів звертає увагу, що правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 визначено, що тимчасове припинення надання послуг - припинення оператором, провайдером надання споживачеві послуги (послуг) на період та у випадках, встановлених законодавством та/або договором, із забезпеченням технічної можливості поновлення їх надання.

За таких обставин, не здійснення позивачем демонтажу обладнання відповідає умовам договору та вимогам законодавства України щодо забезпечення технічної можливості поновлення надання послуг після закінчення строку їх тимчасового припинення.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд не приймає до уваги інші твердження відповідача, що зазначені в апеляційній скарзі стосовно порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України, що судові витрати покладаються на апелянта.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу підприємства обслуговування повітряного руху України залишити без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 20.10.2016 у справі № 911/2399/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

М.Л. Яковлєв