ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017 року Справа № 904/5085/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сизько І.А. (доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л., Іванова О.Г,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 14/6 від 18.08.2016 р.;

ОСОБА_2, довіреність № 14/7 від 03.01.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 157/1557 від 28.12.2016 р.;

ОСОБА_4, довіреність № 157/1547 від 28.12.2016 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К.Янгеля" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016р. по справі №904/5085/16

за позовом Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К.Янгеля", м. Дніпро

до Державного підприємства "Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_5", м. Дніпро

про стягнення 414 113, 31 грн.

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року державне підприємство "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К.Янгеля" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова" про стягнення 414 113,31 грн. передплати за безпідставно завищену відповідачем вартість робіт по виготовленню науково-технічної продукції та 6 211,70 грн. судового збору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016р. по справі №904/5085/16 (у складі колегії суддів: головуючого судді Петрової В.І., суддів: Ліпинського О.В., Петренка І.В.) у задоволенні позову державному підприємству "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К.Янгеля" відмовлено.

Рішення господарського суду мотивовано пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом своїх порушених прав, про застосування якого відповідачем зроблено заяву до прийняття рішення по справі.

Не погодившись з рішенням суду, Державне підприємство "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К.Янгеля" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016р. по справі №904/5085/16 та прийняти нове рішення, яким стягнути з Державного підприємства "Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_5" на користь Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К.Янгеля" 414 113, 31 грн. та 13 044, 57 грн. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що судом при винесенні рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, а висновки, викладені в рішенні господарського суду, не відповідають обставинам справи; господарським судом не були прийняті до уваги докази позивача про переривання строку позовної давності, не встановлено факт часткового визнання відповідачем основного боргу в розумінні п.п.4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів"; суд зазначив, що поверненню підлягала переплата авансових платежів в сумі 733 585,41 грн., але відповідачем визнана заборгованість на суму 319 472,10 грн., проте, не враховані доводи позивача про те, що визнана відповідачем сума є лише першою частиною основного боргу, а сума в розмірі 414 113,31 грн., щодо якої виник спір, є другою частиною основного боргу; судом помилково встановлено, що позовна давність сплила 08.11.2012р. згідно п. 3.2 контракту, тоді як вказаним пунктом контракту передбачено, що залік авансових платежів здійснюється при остаточних розрахунках, які замовник проводить протягом 10 днів з моменту підписання акту здачі-приймання робіт, які відбулись 29.10.2012р., отже, строк позовної давності почав свій перебіг з 09.11.2012р., а сплив 08.11.2015р., при цьому вказаний строк неодноразово переривався підписанням відповідачем актів звірки станом на 01.01.2013р., 01.10.2013р., 01.10.2014р., 01.01.2015р., наданням 09.12.2013р. відповідачем відповіді №124-Д/2635 на претензію позивача від 14.11.2012р. №32/9638, листами від 21.09.2015р. №124-Д/1516 та №124-Д/1517; підписавши акти звірки відповідач визнав наявність заборгованості в спірній сумі 414 113,31 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу Державне підприємство "Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_5" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, зазначаючи, що заборгованість у підприємства перед позивачем відсутня, а сума 414 113, 31 грн., що є предметом спору, це сплачений ПДВ за контрактом №51 від 23.06.2010р., оскільки позивачем здійснені авансові платежі до отримання пільги 0% з ПДВ, до того ж позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

23.06.2010р. між Державним підприємством "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" (замовник) та Державним підприємством "Виробниче обєднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_5" (виконавець) укладено контракт №51, за умовами якого замовник замовляє, а виконавець зобов`язується виготовити науково-технічну продукцію (НТП): "Виготовлення радіаційноохолоджуємого насадку для РД 861К згідно з Рішенням Циклон - 4.37.4850.402 РТС від 09.12.2009р."; замовник зобов`язаний прийняти виготовлену продукцію і оплатити її (п.1.1 контракту).

Відповідно п.п.3.1 контракту, вартість виготовлення продукції (НТП) на час укладання контракту визначається відповідно до протоколу погодження ціни (додаток №3) від 23 червня 2010р., який є невід'ємною частиною контракту, та, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей, становить 3 505 191,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 3.2 контракту, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей, визначено, що замовник надає виконавцю аванс у розмірі 80% від вартості виготовлення продукції за даним контрактом після надходження кредитних коштів інвестиційного проекту; залік виданого авансу здійснюється при остаточних розрахунках за даним контрактом, який замовник проводить протягом 10-ти днів з моменту підписання акту здачі-приймання.

Пунктом 3.3 контракту встановлено, що датою виконання робіт за контрактом вважається дата підписання замовником акту здачі-приймання.

Пунктами 3.6, 3.7 контракту, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей, передбачено, що договірна ціна виготовленої продукції (НТП) встановлюється за фактичними витратами; договірну ціну за фактичними витратами виконавець подає на узгодження замовнику разом з актом здачі-приймання робіт відповідного етапу чи роботи в цілому згідно відомості виконання робіт (додаток №2); до договірної ціни виконавець подає на узгодження замовнику калькуляції фактичної собівартості з розшифровками витрат за статтями видатків.

Пунктом 3.10 контракту, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей, встановлено, що джерелом фінансування робіт за контрактом є кредитні кошти інвестиційного проекту "Циклон-4"; на виконавця та співвиконавців поширюються пільги, передбачені чинним законодавством; в разі зміни джерела фінансування питання ціноутворення та сплати податків за контрактом підлягають уточненню згідно діючого законодавства.

Пунктом 4.6 контракту визначено, що виконавець починає виготовлення продукції (НТП) з моменту отримання авансового платежу згідно з умовами пункту 3.2 даного контракту; при порушенні замовником строку перерахування авансового платежу, дата виготовлення продукції (НТП) переноситься на строк затримки.

Пунктом 7.1 контракту, в редакції протоколу узгодження розбіжностей, встановлено, що він набуває чинності з дня підписання і діє до 31.12.2012р.

Сторонами до договору були підписані додатки: №1 календарний план робіт, за яким роботи мали бути виконані у вересні 2010 року (а.с.16, т.1); №2 відомість виконання робіт, за яким роботи мали бути виконані у вересні 2010 року (а.с.17, т.1); №3 протокол погодження ціни на науково-технічну продукцію, за яким передбачалось дві позиції робіт, за попередньою оплатою, без включення ПДВ (а.с.18, т.1); №4 планова калькуляція (а.с.19, т.1); №5 попередня структура ціни на продукцію без ПДВ (а.с.20, т.1); №6 розшифровка витрат (а.с.21-28, т.1), №7 пояснювальна записка до структури ціни (а.с.29, т.1).

В подальшому сторонами були підписані додаткові угоди до контракту: №1 від 02.06.2011р., №2 від 19.12.2011р., №3 від 21.03.2012р., №4 від 27.06.2012р. та протоколи розбіжностей до них (а.с.44-50, т.1).

На виконання умов контракту позивач (замовник) перерахував відповідачу аванс в сумі 2 804 152,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3 від 10.02.2011р. на суму 1 000 000,00 грн. з призначенням платежу: "Аванс на виконання робіт по дог. 51 від 23.06.2010 р., без ПДВ", та № 3 від 21.02.2012 р. на суму 1 804 152,00 грн. з призначенням платежу: "Аванс на виконання робіт по дог. 51 від 23.06.2010 р., ет. 2, без ПДВ" (а.с.54-55, т.1).

Науково-технічна продукція виготовлена та передана відповідачу за актом № 1 від 29.10.2012р. на суму 132 467,27 грн. без ПДВ та актом № 2 від 29.10.2012 р. на суму 1 938 099,32 грн. без ПДВ (а.с.52-53, т.1). Отже, загальна вартість виготовленої науково-технічної продукції за контрактом склала 2 070 566,59 грн. без ПДВ.

Таким чином, враховуючи здійснену позивачем передплату в сумі 2 804 152, 00 грн. підлягає поверненню переплата в сумі 733 585, 41 грн.

Відповідно підпункту "б" пункту 3 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, звільняються від сплати ПДВ операції з постачання на митній території України результатів науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт, які виконуються платниками податку за рахунок кредитних коштів, залучених під гарантії Кабінету Міністрів України для фінансування ратифікованого Верховною Радою України Договору між Україною та Федеративною Республікою Бразилія про довгострокове співробітництво щодо використання ракети-носія "Циклон-4" на пусковому центрі Алкантара, на користь резидентів - суб'єктів космічної діяльності, які отримали ліцензію на право її здійснення та беруть участь у реалізації цього Договору. З метою застосування цієї пільги Кабінет Міністрів України встановлює порядок ведення реєстру зазначених науково-дослідних і дослідно-конструкторських робіт.

Відповідачем контракт погоджений в Державному космічному агентстві України та внесений до реєстру науково-дослідних і дослідно-конструкторських робіт лише 23.03.2012р., про що була отримана довідка №11 (а.с.114, т.1).

На неодноразові звернення позивача до відповідача щодо повернення переплати авансових платежів в сумі 733 585,41 грн. відповідач відповідав відмовою, визнаючи лише заборгованість в сумі 319 472, 10 грн., яку сторонами було зараховано як авансовий платіж за контрактом №402 від 10.04.2013 року, та вказуючи на те, що не має заборгованості за контрактом №51, оскільки ним сплачено ПДВ на авансові платежі, що були зроблені до отримання довідки про пільги з ПДВ (а.с.56-69, 95-96, 105-116, т.1).

Проте, оплата податку на додану вартість не передбачена умовами контракту, виконання якого є обов`язковим для обох сторін, та не залежить від факту оформлення чи не оформлення податкової пільги відповідачем.

Крім того, матеріалами справи (платіжні доручення) підтверджено, що авансові платежі були здійснені позивачем лише за виконання робіт, без урахування податку на додану вартість.

Таким чином, відповідач мав повернути позивачу повну суму передплати за контрактом 733 585,41 грн., а не лише визнану суму 319 472,10 грн., тобто, неповернутою лишилась сума 414 113, 31 грн.

Обставини щодо наявності передплати, яку мав повернути відповідач позивачу, стали відомі останньому під час підписання актів здачі-приймання виконаних робіт 29.10.2012р., отже, за умовами п.3.2 контракту, за яким залік авансових платежів здійснюється при остаточних розрахунках, які замовник проводить протягом 10 днів з моменту підписання актів здачі-приймання, тобто до 08.11.2012р., строк позовної давності розпочався з 09.11.2012р. та сплив 09.11.2015р.

З позовною заявою до господарського суду Дніпропетровської області позивач звернувся 16.06.2016р. (згідно штемпелю у правому нижньому куті першого аркушу позовної заяви а.с.3, т.1).

11.08.2016р. відповідачем було подано до господарського суду заяву про застосування строків позовної давності відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України (а.с.99-100, т.1), яку було задоволено судом першої інстанції.

Згідно ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 ст. 267 Цивільного кодексу України закріплено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладені обставини справи та норми чинного законодавства, господарським судом обґрунтовано відмовлено в позові в зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Доводи скаржника про переривання строку позовної давності вчиненням відповідачем дій, що свідчать про визнання ним основного боргу, якими є підписання актів звірки з позивачем на першу частину основної заборгованості в розмірі 319 472,10 грн., не приймаються колегією судів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

В пункті 4.4 та підпункті 4.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" розяснено, що правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 Цивільного кодексу України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. При цьому господарським судам слід мати на увазі таке. У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина 1 статті 264 Цивільного кодексу України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Листування сторін та підписані між сторонами акти звірки станом на 01.01.2013р., 01.10.2013р., 01.10.2014р., 01.01.2015р. (а.с.58-69, 95-96, 115-116, 147-153, т.1), на що посилається позивач як на підставу переривання строку позовної давності, не є доказами переривання такого строку та вчинення відповідачем дій по визнанню свого боргу, оскільки жодним із цих доказів не підтверджується визнання відповідачем спірної суми заборгованості в розмірі 414 113,31 грн.

Всі акти звірок підписані сторонами на різну суму заборгованості, яка лише відображає стан фінансової звітності за цією операцією кожного підприємства, отже, впродовж строку позовної давності між сторонами існували розбіжності в сумі основної заборгованості, відповідачем жодного разу не визнано спірну суму заборгованості.

Залік суми 319 472,10 грн. в рахунок авансових внесків за контрактом №402 від 10.04.2013 року не є частковою сплатою основної заборгованості, на яку посилається скаржник, оскільки відповідачем ніколи не визнавалась сума заборгованості в розмірі 733 585,41 грн.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К.Янгеля", м. Дніпро залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2016р. по справі №904/5085/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя І.А. Сизько

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя О.Г. Іванов

(Повний текст постанови складений 20.01.2017р.)