РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р. Справа № 5004/2269/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Дужич С.П. ,

суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП Світ Ковель" на ухвалу господарського суду Волинської області від 22.12.2016 року у справі № 5004/2269/11 (суддя Якушева І.О.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП Світ Ковель"

на дії Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області

у справі № 5004/2269/11

новий стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції"

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП Світ Ковель"

про стягнення 9107191,92.грн. шляхом звернення стягнення на майно

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, за договором,

нового стягувача - не з'явився;

органу ДВС - не з'явився;

В судовому засіданні від 24.01.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 07.12.2011 року позов ПАТ "Кредобанк" до ТзОВ "ТОП Світ Ковель" про стягнення 9107191,92 грн. шляхом звернення стягнення на майно було задоволено повністю, постановлено стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 29/09 від 21.07.2009 року 9754112,44 грн., з них: 9065000 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 661294,20 грн. прострочених відсотків за користування кредитом, 5897,26 грн. пені за порушення строків повернення кредиту, 21891,77 грн. пені за порушення строків сплати відсотків, 29,21 грн. пені за порушення строків сплати комісії шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно: склад-магазин загальною площею 2078,7 кв.м, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133 та земельну ділянку за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133, площею 0,7010 га (кадастровий номер::40:002:0018), встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах на підставі та в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження"; початковою ціною продажу предмета іпотеки постановлено вважати суму 9107191,92 грн., що визначена сторонами в договорі іпотеки від 23.07.2009 року як заставна вартість предмета іпотеки; стягнути із ТзОВ "ТОП Світ Ковель" на користь ПАТ "Кредобанк" 25500 грн. витрат, пов'язаних з оплатою державного мита, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

23.12.2011 року на виконання рішення суду від 07.12.2011 року було видано накази № 5004/2269/11-1, № 5004/2269/11-2.

08.02.2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Волинській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 31072816 на підставі наказу № 5004/2269/11-1.

23.05.2012 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна при примусовому виконанні наказу господарського суду Волинської області від 23.12.2011 року, яким описано та накладено арешт на майно: склад-магазин загальною площею 2078,7 кв.м, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133; земельну ділянку за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133, площею 0,7010 га (кадастровий номер::40:002:0018).

18.06.2012 року відділом примусового виконання рішень було подано до в.о. начальника ГУ юстиції у Волинській області заявку № 04-37/4322 на реалізацію арештованого майна.

20.08.2012 року державним виконавцем складено акт уцінки (переоцінки) арештованого майна, оскільки зазначене майно не було продано на перших прилюдних торгах.

Ухвалою від 12.11.2012 року замінено первісного стягувача правонаступником новим стягувачем ТзОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції".

10.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про заміну назви сторони виконавчого провадження, а листом № 04-37/10271 від 11.12.2012 року державний виконавець запропонував новому стягувачу протягом 15 днів з моменту отримання листа вирішити питання щодо залишення за собою арештованого майна у зв'язку із тим, що прилюдні торги щодо продажу останнього не відбулися.

21.02.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа ВП№ 31072816 стягувачеві у зв'язку із тим, що арештоване майно не було реалізовано, а відповіді на лист № 04-37/10271 від 11.12.2012 року стягувач не надав.

11.06.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№ 43638110 щодо виконання наказу господарського суду № 5004/2269/11-1 від 23.12.2011 року.

05.09.2014 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, яким описано та накладено арешт на останнє.

08.05.2015 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 43638110, відповідно до якої у зв'язку із необхідністю визначення вартості арештованого та описаного майна ОСОБА_2 призначено експертом-оцінювачем у виконавчому провадженні та зобов'язано надати звіт про оцінку арештованого майна.

Листом №04-33/5841 від 13.08.2015 року державний виконавець повідомив сторін виконавчого провадження про те, що вартість арештованого майна відповідно до звіту про оцінку становить 9854284 грн.

28.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 43638110, відповідно до якої у зв'язку із необхідністю визначення вартості арештованого та описаного майна ОСОБА_2 призначено експертом-оцінювачем у виконавчому провадженні та зобов'язано надати звіт про оцінку арештованого майна.

Згідно із звітом про оцінку нерухомого майна від 07.07.2016 року, вартість останнього становить 5952621 грн.

28.07.2016 року на адресу відділу ДВС надійшли заперечення боржника від 26.07.2016 року на звіт про оцінку нерухомого майна, в яких останній просив провести рецензування звіту про оцінку описаного та арештованого майна боржника.

Згідно з рецензією від 12.09.2016 року, виконаної рецензентом ОСОБА_3, звіт про оцінку майна визнано таким, що відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна та може використовуватись з відповідною метою.

07.11.2016 року боржник звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на дії органу ДВС, в якій просив визнати незаконними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ управління юстиції у Волинській області щодо визначення вартості та оцінки нерухомого майна, що належить боржнику та розташоване за адресою: Волинська область, місто Ковель, вулиця Брестська, 133, а саме: складу-магазину загальною площею 2078,7 кв. м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133, та земельної ділянки за адресою: Волинська обл., м. Ковель, вул. Брестська, 133, площею 0,7010 га (кадастровий номер :40:002:0018); визнати недійсним звіт про оцінку нерухомого майна, розташованого на вулиці Брестській, 133, в місті Ковелі, Волинської області від 07.07.2016 року, складений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_2, та рецензію на звіт про оцінку нерухомого майна від 12.09.2016 року, складену суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження ЄДРВП №43638110.

Ухвалою від 22.12.2016 року судом першої інстанції зазначену скаргу залишено без задоволення.

Не погоджуючись з відповідною ухвалою, ТзОВ "ТОП Світ Ковель" звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить останню скасувати та прийняти нове рішення, яким скаргу боржника на дії органу ДВС задовольнити.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції, просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити рішення, яким задовольнити скаргу ТзОВ "ТОП Світ Ковель" в повному обсязі.

Перед початком судового засідання на адресу апеляційного суду від нового стягувача ТзОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, та провести розгляд справи без участі представника нового стягувача.

Орган ДВС про причини неявки суд не повідомив, про час та дату засідання був належним чином повідомлений судом.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та враховуючи обмежені строки, встановлені ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвалу суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі органу ДВС..

Як вбачається зі скарги боржника у виконавчому провадженні поданої до суду першої інстанції, вона обґрунтована, зокрема, тим, що рішенням від 07.12.2011 року у справі №5004/2269/11 було встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах на підставі та в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", початковою ціною продажу предмета іпотеки визначено суму 9107191,92 грн., що вказана в договорі іпотеки від 23.07.2009 року, як заставна вартість предмета іпотеки. Також боржник вказав на те, що орган ДВС зобов'язаний був на конкурсних засадах визначати суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання та укладати з ним договір, проте, в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які докази того, що експерт-оцінювач ОСОБА_2 був визначений на конкурсних засадах. Також, у скарзі боржник вказав про те, що оцінка майна останнього та складення звіту про оцінку нерухомого майна відбулися без доступу експерта-оцінювача до цього майна. Стверджував, що згідно оголошень, розміщені на сайті "Dom.ria", вартість аналогічного нерухомого майна є набагато вищою, порівняно з визначеною експертом у звіті. Так, вартість одного квадратного метра складського приміщення на вулиці Брестській у м. Ковелі складає 148 доларів, а на вулиці Ватутіна - 250 доларів.

Суд першої інстанції, ухвалою від 22.12.2016 року зазначені твердження боржника відхилив.

Переглянувши в апеляційному порядку прийняту господарським судом Волинської області ухвалу, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

В даному випадку йдеться про реалізацію майна, що є предметом іпотеки, а отже відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах здійснюється у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження " та з дотриманням вимог цього Закону.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю дій та правовідносин, що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами і посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Отже, з урахуванням положень ст. 2 ЦПК України, правовідносини з примусової реалізації заставленого майна повинні регулюватись нормативними актами, чинними на час вчинення певної процесуальної дії, зокрема проведення прилюдних торгів.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 4.4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" якщо господарський суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в силу приписів ст. 38, ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у резолютивній частині рішення суду має бути встановлено та зазначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Так, у випадку застосування процедури продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, ч. 2 ст. 43 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Згідно з пунктом 4.3.6 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, якщо вартість майна боржника визначено в рішенні суду, державний виконавець передає майно на реалізацію за ціною, визначеною судовим рішенням, без проведення визначення вартості чи оцінки такого майна.

Як вже зазначено вище, рішенням господарського суду Волинської області від 07.12.2011 року було встановлено початкову ціну продажу предмета іпотеки, а саме 9107191,92 коп., що була визначена сторонами в договорі іпотеки від 23.07.2009 року як заставна вартість предмета іпотеки.

Однак, в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції вказав на те, що орган ДВС виконував той самий наказ, який було предявлено стягувачем до виконання повторно, що звільняло виконавчу службу від необхідності знову передавати майно на реалізацію за ціною, визначеною рішенням суду, а відтак, суд не вбачає підстав для визнання незаконними дій органу ДВС щодо визначення вартості та оцінки нерухомого майна, що належить боржнику.

Відтак, судом першої інстанції всупереч нормам ч. 2 ст. 43 Закону України "Про іпотеку" та п. 4.3.6. Інструкції з примусового виконання рішень, безпідставно здійснено висновок про законність дій виконавчої служби, щодо передачі майна на реалізацію за ціною, що не відповідає рішенню суду.

Частиною другою статті 49 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж на 25 відсотків.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах може бути зменшена не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна.

Враховуючи зазначені норми, орган ДВС повинен був провести на тих же умовах другі прилюдні торги з продажу майна, а не залучати суб'єкта оціночної діяльності та проводити оцінку зазначеного майна, оскільки, як зазначено судом вище, рішенням господарського суду Волинської області від 07.12.2011 року було встановлено початкову ціну продажу предмета іпотеки, а саме 9107191,92 коп., що була визначена сторонами в договорі іпотеки від 23.07.2009 року як заставна вартість предмета іпотеки.

Частиною 2 ст. 20 ГК України, як спосіб захисту прав суб'єктів господарювання передбачено визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Згідно ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" визнання вартості та оцінка майна боржника є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа ( сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, так само як і від того ким здійснювалось рецензування звіту про оцінку майна. Тому учасник виконавчого провадження має право оскаржити таку оцінку до господарського суду в процесуальному порядку.

В силу ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. В силу ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З врахуванням усього вищевикладеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу господарського суду такою, що не відповідає чинному законодавству, так як наявні підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП Світ Ковель" задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Волинської області від 22.12.2016 року у справі № 5004/2269/11 скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

"Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП Світ Ковель" на дії відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у справі № 5004/2269/11 задовольнити.

Визнати незаконними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 щодо визначення вартості та оцінки майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ТОП Світ Ковель", а саме: складу-магазину загальною площею 2078,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133, та земельної ділянки за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133, площею 0,7010 га (кадастровий номер::40:002:0018).

Визнати недійсним звіт про оцінку нерухомого майна, розташованого на вулиці Брестскій, 133 в місті Ковелі Волинської області від 07.07.2012 року, складений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 та рецензію на звіт про оцінку нерухомого майна від 12.09.2016 року, складену суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження ЄДРВП № 43638110."

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.