ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2017 р. Справа № 917/1320/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Пелипенко Н.М., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Довбиш А.Ю.

за участю представників сторін:

прокурор - не зявився;

позивач не зявився;

відповідач не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №3180П/1-35) на рішення господарського суду Полтавської області від 12 вересня 2014 року по справі №917/1320/14

за позовом Першого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва, м. Київ в інтересах держави в особі Аграрного фонду України, м. Київ

до Приватного підприємства Удача, с. Прихідьки Полтавської області

про стягнення 1088436,29 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду від 12 вересня 2014 року по справі (суддя Кульбако М.М.) позов задоволено. Стягнуто з приватного підприємства "Удача" на користь Аграрного фонду 572 700 грн. основної заборгованості, 192 039,60 грн. - штрафу, 178 596,83 грн. - пені, 77 886,00 грн. - відсотки за користування чужими грошовими коштами, 67 213,86 грн. - штрафу. Стягнуто з приватного підприємства "Удача" на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 21 768,73 грн.

Відповідач з рішенням господарського суду не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду зі скаргою в якій, просить його скасувати частково. У задоволенні позовних вимог першого заступника прокурора про стягнення 192039,60 грн. штрафу, 178596,83 грн. пені, 67213,86 грн. штрафу, 77886 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами відмовити.

У судове засідання учасники процесу не зявились, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату і місце судового розгляду були повідомлені належним чином ухвалою суду.

Раніше, через канцелярію суду Аграрний фонд України надсилав заяву про розгляд справи за відсутності його представника у звязку з неможливістю прибуття у судове засідання.

Також, Аграрний фонд України надіслав пояснення по справі, в яких зазначив, що, на його думку, рішення суду попередньої інстанції є законним і обґрунтованим, у звязку з чим, просив залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Від директора ПП «Удача» ОСОБА_1 надійшло електронне повідомлення, в якому він просив відкласти розгляд справи у звязку з відсутністю уповноваженої особи та перебуванні директора на лікуванні.

Враховуючи встановлені статтею 102 Господарського процесуального кодексу України строки розгляду апеляційної скарги, а також те, що розгляд справи відкладався у звязку з відсутністю позивача і відповідача, з метою повного, всебічного та обєктивного вирішення спору, для забезпечення необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, те, що явка учасників процесу не була визнана обовязковою, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про відкладення розгляду справи і можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, між покупцем - Аграрним фондом України (позивач) в особі Брокера-покупця ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 17 травня 2012 року № 224, з одного боку і продавцем сільськогосподарським товаровиробником зерна - Приватним підприємством "Удача", в особі Брокера-продавця ОСОБА_3 Брокерської контори № 197 Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАТУС. КВО", що діє на підставі Довіреності від 14 лютого 2013 року та Договору доручення від 01 березня 2013 року № 01 /14(К), з іншого боку, укладено форвардний біржовий контракт (далі- Контракт), відповідно до п. 1.1. якого, в порядку та на умовах даного Контракту продавець передає покупцю у власність товар: пшениця м'яка 2 класу, що відповідає ДСТУ 3768:2010 (далі - товар), а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його.

Пунктом 1.2 Контракту сторони узгодили, що товар поставляється в кількості 600, 000 тонн.

Ціна контракту, згідно з п. 1.5., складає 1 145 400,00 грн., у т.ч. ПДВ 190 900,00 грн. з подальшим коригуванням шляхом укладення додаткових угод.

Відповідно до п. 1.8. контракту авансовий платіж 572 700,00 грн.

Пунктом 1.10. передбачено, що авансовий платіж в розмірі 50 відсотків вартості зерна сплачується протятом поточного бюджетного періоду. Остаточний розрахунок здійснюється в поточному бюджетному періоді.

Відповідно до п.2.1. Контракту брокер - продавець поставляє брокеру - покупцю товар на базисі поставки EXW ДПЗКУ, ПАТ (філія Гребінківський елеватор), 37400, пров. Пирятинський, буд. 46, м. Гребінка, Полтавська обл., в строк до 01 жовтня 2013 року.

Згідно з п. 2.2. Контракту поставка вважається здійсненою в момент підписання акта передавання - приймання товару на базисі поставки відповідно до умов цього Контракту.

В розділі 5 контракту сторони узгодили порядок розрахунків.

Відповідно до п. 5.1 контракту покупець упродовж п'яти робочих днів з моменту укладання контракту на торгах Аграрної біржі зобов'язується перерахувати кошти (авансовий платіж) у розмірі 50 відсотків вартості зерна, розрахованої на підставі мінімальної інтервенційної ціни на момент укладення контракту на поточний рахунок продавця.

Як встановлено судом попередньої інстанції, на виконання умов п. 5.1. Контракту платіжним дорученням № 1040 від 05.03.2013 р. на рахунок відповідача було перераховано суму попередньої оплати у розмірі 572 700,00 грн.

Додатковим договором № 1 від 01.10.2013 р. сторони внесли зміни до форвардного біржового контракту № 368Ф, відповідно до яких термін поставки товару (місяць поставки товару) - до 01.11.2013 р.

Однак, відповідач не виконав умови договору щодо поставки продукції, що ним не заперечується.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обовязків (господарських зобовязань).

За приписами частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" біржовою операцією визнається угода, що, зокрема, являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Таким чином, до правовідносин з укладення біржових угод застосовуються положення про купівлю-продаж.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст. ст. 626-629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог статті 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов контракту, позивач перерахував на рахунок відповідача кошти (авансовий платіж), що підтверджується платіжним дорученням №1040 від 05.03.2013 на суму 572 700,00 грн. і не заперечується відповідачем.

Також, в матеріалах справи містяться: копія довіреності №224 на ім'я ОСОБА_4 від 17.05.2012 р. та копія довіреності б/н від 14.02.2013 р. на ім'я ОСОБА_3, що посвідчують уповноваження осіб, які укладали форвардний біржовий контракт.

Колегія суддів зазначає, що, оскільки відповідач свої зобов'язання згідно умов контракту не виконав, не поставив товар у строки, визначені контрактом, а також не повернув перерахований Аграрним фондом авансовий платіж, і не надав доказів в спростування викладеного, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з Приватного підприємства "Удача" неповернутої суми авансового платежу в розмірі 572 700,00 грн.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з ПП "Удача" штрафу 20% за невиконання контракту в розмірі 192 039,60 грн., пені 0,1 % за непоставлений товар за період з 02.11.2013р по 07.05.2014р. в розмірі 178 569,83 грн., штрафу 7% за невиконання Контракту у розмірі 67 213,86 грн. та додано відповідний розрахунок.

Відповідно до ст.ст. 610-611 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 2 ст. 193 ГК України, встановлено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, що передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Статтею 231 ГК України врегульовано розмір штрафних санкцій. Відповідно до частини 2 даної статті у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до п. 7.2. контракту за невиконання продавцем умов контракту щодо обсягів поставки, ним сплачується штраф у розмірі 20 відсотків вартості недопоставленого товару, виходячи з вартості товару за ціною фіксингу, що діяла на останній день поставки.

У пункті 7.6. контракту сторони, зокрема, визначили, що у разі невиконання продавцем пункту 2.1. цього контракту з продавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості недопоставленого товару, з якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків указаної вартості.

Пунктом 2.1. контракту, з урахуванням додаткового договору № 1 від 01.10.2013 р., встановлено термін поставки товару - до 01.11.2013. Товар у встановлений термін відповідачем поставлений не був, строк прострочення виконання становить понад 30 днів.

Після перевірки правильності нарахування судом штрафних санкцій, з відповідача підлягає стягненню пеня за період з 02.11.2013 р. по 07.05.2014 р. в розмірі 178 569, 83 грн., штраф 20% в розмірі 192 039,60 грн. та штраф 7% у розмірі 67 213,86 грн.

Крім того, пунктом 1.6. контракту сторони погодили обов'язок відповідача сплатити вартість користування коштами (авансовим платежем), тому позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача боргу за користування коштами у розмірі 77 886,00 грн. та додано відповідний розрахунок.

Частиною 3 статті 693 Цивільного кодексу визначено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом правомірно нарахований борг за користування коштами в сумі 77 886,00 грн.

Враховуючи те, що відповідач прийняв виконання Контракту шляхом отримання передплати, яка не повернута, а керівником відповідача укладено договір застави за вказаним договором, суд обґрунтовано відхилив доводи відповідача про непідписання договору(Контракту) повноважним представниками сторін.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що прийняте у даній справі рішення господарського суду про задоволення позову відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги щодо порушення цих норм є безпідставними, твердження апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 99, 101, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 12 вересня 2014 року по справі №917/1320/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 31.01.2017 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Хачатрян В.С.