ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року Справа № 915/1140/16

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 дов. № 1 від 11.08.2016,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 дов. № 20 від 05.05.2016 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

за позовом: Житлово-комунального підприємства Миколаївське, 54401, Миколаївська область, Вітовський район, с. Миколаївське , вул. Центральна, 61

до відповідача: Антимонопольного комітету України Миколаївського обласного територіального відділення, 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська 27/1

про: визнання рішення недійсним.

встановив:

Житлово-комунальне підприємство Миколаївське звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами про визнання рішення Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16 серпня 2016 року № 19-ріш по справі № 2-26.213/25-2016 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» - недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішення № 19-ріш. від 19.08.2016 Антимонопольного комітету України Миколаївського обласного територіального відділення не відповідає чинному законодавству, оскільки відповідачем неповною мірою було зясовано обставини які мають значення для справи. Вказує, що в п. 1 рішення № 19-ріш відповідачем не було взято до уваги пояснення та надані докази щодо обрання окремого субєкта господарювання по прийманню платежів від абонентів фізичних осіб, а саме УДППЗ «Укрпошта», яке є єдиним субєктом надання фінансових послуг на території с. Миколаївське. Також відповідачем не взято до уваги докази сплати абонентами коштів на розрахунковий рахунок та до каси підприємства. Відповідачем не взято до уваги що пункти договору зазначені в п. 3-5 рішення є пунктами нормативних актів Закону України «Про житлово комунальні послуги», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення» та інших, і повинно виконуватись незалежно від умов договорів та кількості учасників ринку послуг водопостачання. Вказані пункти договору не відносяться до істотних умов договору на надання комунальних послуг перерахованих в ст. 26 Закону України «Про житлово комунальні послуги». Відсутність пунктів договору вказаних в п. 3-5 рішення відповідача не є «ущемленням чи можливим ущемленням» інтересів споживачів оскільки вказані зобовязання гарантуються законом, а сторонами договору є юридичні особи і твердження відповідача стосовно «здоровя та життєдіяльності споживача» є некоректним. Крім того, відповідач при накладанні штрафу не врахував види основної діяльності ЖКП «Миколаївське».

Відповідач у наданому до суду відзиві не погоджується із доводами, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, оскільки вони ґрунтуються на невірній оцінці обставин справи та неправильному застосуванні законодавства, зокрема норм законодавства про захист економічної конкуренції, у звязку з цим просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Вказує, що відділенням здійснювалось дослідження діяльності учасників ринку надання житлово комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з теплопостачання на предмет дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції. Одним із учасників цих ринків є житлово комунальне підприємство «Миколаївське». Під час дослідження, відділенням було проведено аналіз договорів про надання послуг на водопостачання, укладених між ЖКП «Миколаївське» та споживачами цих послуг щодо дотримання при укладенні договорів законодавства про захист економічної конкуренції. У процесі дослідження територіальним відділенням було виявлено, що у договорах про надання послуг з водопостачання зі споживачами, укладених ЖКП «Миколаївське», відсутні деякі істотні умови, що стосуються прав та обовязків споживачів та виконавців, порядку перерахунку розміру плати за послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості, передбачені чинним законодавством та Типовим договором. Отже, відділення вважає, що законні підстави для скасування рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.08.2016 № 19-ріш відсутні.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

Адміністративна колегія Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за результатами розгляду справи № 2-26.213/25-2016 прийняла рішення від 16.08.2016 № 19-ріш Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, згідно з яким:

1. Визнано, що Житлово-комунальне підприємство Миколаївське протягом 2014, 2015 років та до теперішнього часу 2016 року у територіальних (географічних) межах села Миколаївське Вітовського району Миколаївської області, де розташовані мережі, що належать або використовуються (експлуатуються) ЖКП Миколаївське для надання послуг з централізованого водопостачання, займає монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з централізованого водопостачання, як таке, що не має на цьому ринку жодного конкурента.

2. Визнано, що дії Житлово-комунального підприємства Миколаївське, які полягають в укладанні договорів зі споживачами на надання послуг з централізованого водопостачання у редакції, що не відповідає вимогам чинного законодавства, та можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону України Про захист економічної конкуренції, а саме: зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку у вигляді дій субєкта господарювання, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

3. За вчинення порушення, визначеного у п. 2 рішення, накладено на Житлово-комунальне підприємство Миколаївське штраф у відповідності до абз. 2 ч. 1, абз. 2 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у розмірі 40 000,00 грн.

4. Зобовязано Житлово-комунальне підприємство Миколаївське припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в п. 2 рішення, та привести протягом двох місяців з дня отримання даного рішення договори про надання послуг з водопостачання, укладені між ЖКП «Миколаївське» та споживачами цих послуг, до форми Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 № 630, про що у десятиденний термін повідомити Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Позивач не погодившись із вказаним рішенням у встановлений законом строк оскаржив його до Господарського суду Миколаївської області.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне:

Статтею 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Згідно ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення прав інших суб'єктів господарювання чи споживачів.

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

- неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

-недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

- невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

-порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення)

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є порушення органом АМК України процедурних правил у розгляді справи про порушення конкурентного законодавства або при проведенні ним перевірки додержання суб'єктом господарювання конкурентного законодавства лише у випадках, коли відповідне порушення унеможливило або істотно ускладнило з'ясування фактичних обставин, що мають значення для прийняття правильного рішення у справі.

Позивачем не наведено жодних порушень процедурних правил органом Антимонопольного комітету України при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ОСОБА_3 визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за № 317/6605, територіальним відділенням проведено дослідження становища ЖКП «Миколаївське» на ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Приймаючи рішення, Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України визначило монопольне становище Житлово-комунального підприємства Миколаївське на ринку виходячи з таких фактичних даних:

- ЖКП Миколаївське є суб'єктом природної монополії на досліджуваних ринках надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення;

- товарними межами ринку є послуги з централізованого водопостачання;

- територіальними межами ринку послуг з централізованого водопостачання є територія села Миколаївське у Вітовському районі Миколаївської області, де розташовані мережі, що належать або використовуються (експлуатуються) позивачем для надання послуг з централізованого водопостачання абонентам (споживачам) підприємства.

- споживачами послуг ЖКП Миколаївське є населення та субєкти господарювання;

- часовими межами ринку є період 2014, 2015 роки та до 16 серпня 2016 року;

ЖКП Миколаївське відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом 2014, 2015 років та до 16 серпня 2016 року займало монопольне становище на ринках надання послуг з централізованого водопостачання у межах села Миколаївське Вітовського району Миколаївської області, оскільки на цих ринках в зазначених межах у нього немає жодного конкурента, що не заперечується представником позивача в позовній заяві та у судовому засіданні.

Організація надання послуг з централізованого водопостачання врегульовано Законом України «Про житлово комунальні послуги», «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення , затвердженими постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005 № 630 (далі Правила надання послуг).

Згідно пункту 8 Правил надання послуг, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Форма типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

За змістом статті 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору. Статтею 179 Господарського кодексу України унормовано, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Статтею 21 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачено, що до обов'язків виконавця віднесено підготовку та укладання із споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Дослідивши наявні у справі договори позивача № 371 від січня 2016 року з кожним окремим споживачем: ОСОБА_3 (вул. І.Франка, 1), ОСОБА_4 (вул. Леніна, 56), ОСОБА_5 (вул. І.Франка, 3), ОСОБА_6 (вул. Радянська, 4), ОСОБА_7 (вул. Будьонного, 10);

- договір №371164 від 2011 року з ОСОБА_8 (вул. Молодіжна, 27);

- договір №371294 від 2011 року з ОСОБА_9 (вул. Ювілейна, 14);

- договір №371335 від 2011 року з ОСОБА_10 (вул. І.Франко, 16);

- договір №371270 від 2011 року з ОСОБА_11 (вул. Будьонного, б/н);

- договір №371248 від 2011 року з ОСОБА_12 (вул. Заводська, 8)

- договір №6 від 12.01.2014 з ПП ОСОБА_13 (вул. Леніна, 61) (надалі - договір №6);

- договір №8 від 12.01.2014 з СПД ОСОБА_14 (вул. Радянська, 56)

- договір №3 від січня 2014 року з Миколаївською сільрадою (вул. Леніна, 61);

- договір №4 від 02.01.2014 з Жовтневим РМЦ ПМСД (вул. Радянська)

- договір №5 від 12.01.2014 з ПП ОСОБА_15 (вул. Радянська) про надання послуг з водопостачання, суд вважає, що висновок Миколаївського обласного територіального відділення АМК стосовно відсутності деяких істотних умов, що стосуються прав та обов'язків споживачів та виконавців, порядку перерахунку розміру плати за послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості - не відповідає змісту норм чинного законодавства України та Типовим договором, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів - є правильним.

При здійснені розрахунків зі споживачами групи "населення", ЖКП "Миколаївське" обрано окремого суб'єкта господарювання, який може приймати платежі.

Однак, умовами Типового договору не передбачено зобов'язання конкретного визначення у договорі установи, через яку необхідно здійснювати оплату за спожиті послуги, а зазначаються лише банківські реквізити та найменування банківської установи, через яку Виконавець має можливість отримувати кошти за надані споживачам послуги.

Також вимогами чинного законодавства та Типовим договором не передбачено, у разі наявності у населеному пункті одного субєкта господарювання, який надає фінансові послуги, зазначення у договорах саме цього субєкта господарювання через якого необхідно здійснювати оплату за спожиті послуги.

Така невідповідність умов договорів про надання послуг водопостачання зі споживачами групи "населення" умовам Типового договору, в частині визначення у договорі конкретної установи для оплати за комунальні послуги, може призвести до ущемлення інтересів споживачів шляхом обмеження, звуження їх прав при виборі фінансової установи для оплати платежів за отримані послуги, а з іншого боку є ознакою того, що Підприємством надано переваги Укрпошті, що обмежує на цьому ринку конкурентоспроможність інших суб'єктів господарювання, які також можуть надавати послуги з отримання комунальних платежів.

Відповідно до положень частини першої статті 26 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до істотних умов договорів на надання житлово-комунальних послуг відносяться, зокрема, вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг.

Пунктами 5 та 6 Типового договору передбачено зазначення конкретного розміру тарифу на послуги та розмір щомісячної плати за надані послуги згідно з нормативами споживання на момент укладення договору у гривні за куб. метр.

Як вбачається з вищенаведених договорів із населенням на момент укладання договору відсутня інформація про рівень затверджених тарифів на послугу з централізованого водопостачання для конкретної категорії споживачів, відсутня щомісячна загальна вартість послуги, з урахуванням нормативів споживання, в залежності від його умов помешкання, що суперечить пунктам 5 та 6 Типового договору.

Зазначене свідчить, що споживач, в даному випадку населення, знаходиться в невіданні своїх фінансових обов'язків по договору, і, бажаючи отримати вказану послугу, не маючи альтернативи, вимушений укладати договір у запропонованій Підприємством редакції, і як наслідок сплачувати за отримані послуги відповідно до розрахованих Підприємством нарахувань.

Укладаючи договори у такій редакції, не включаючи умов, передбачених Типовим договором, позивач має змогу уникнути зобов'язань щодо здійснення перерахунку вартості послуг, а саме, у випадках ненадання послуги під час планових або аварійних ремонтних робіт, технічно несправних санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що впливають на розмір плати за послуги.

Також, суд дослідивши договори № 8, № 5, № 6 та № 4 з іншими групами споживачів (бюджетні установи та інші) встановив, що в них також відсутні зобовязання виконавця, які передбачені Типовим договором, а саме

7) повідомляти споживача про плановану перерву в наданні послуг через засоби масової інформації, а також: письмово не пізніше ніж за 10 днів до її настання (крім перерви, що настає внаслідок аварії або дії непереборної сили) із зазначенням причини та часу перерви в наданні послуг;

12) усувати аварії та інші порушення порядку надання послуг, а також виконувати заявки споживачів у строк, установлений законодавством і цим договором;

13) вести облік скарг (заяв, вимог, претензій) споживачів щодо кількості та

якості надання послуг, а також: облік їх виконання;

15) звільняти від плати за послуги у разі їх неподання та виплачувати компенсацію за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт;

17) своєчасно проводити за власний рахунок роботи з усунення виявлених

несправностей, пов'язаних з отриманням послуг, що виникли з його вини. Проте, договір № 5 містить цю умову.

18) відшкодовувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача внаслідок неналежного надання або ненадання послуг.

19) сплачувати споживачу неустойку (штраф, пеню) у разі ненадання послуг або надання послуг неналежної якості у порядку та у випадках, передбачених законодавством і цим договором;

20) виконувати інші обов'язки відповідно до законодавства та цього договору.

У договорах № 8, №5, № 4 та № 6 відсутній такий вид відповідальності виконавця, що передбачений умовами Типового договору, як:

2) надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема зниження їх кількісних та/або якісних показників - шляхом зменшення розміру плати та виплати споживачеві компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт у розмірі, встановленому законодавством, відсотків місячної плати за послугу за кожну добу її ненадання.

У договорах №8, №5, №4 та №6 відсутня така умова дострокового

розірвання договору, як невиконання умов договору сторонами договору, що передбачена умовами Типового договору.

Тобто, умовами наведених договорів зі споживачами фактично виключене право споживача, у разі якщо Виконавець не дотримується умов договору, в результаті чого можливе завдання шкоди споживачу у вигляді знищення або пошкодження його майна, втрати здоров'я, загрози життєдіяльності, а у поєднанні з іншими способами захисту, наприклад, стягнення збитків та неустойки, які також не враховано у цих договорах, обмежено і можливий захист інтересів власників суб'єктивного права (споживача) у вигляді припинення порушення його права на майбутнє або взагалі усунення загрози його порушення.

Укладаючи договори у такій редакції, не включаючи істотних умов, передбачених Типовим договором, позивач має змогу уникнути виконання деяких перелічених вище зобов'язань, висуває окремі умови, відповідно до яких штучно збільшуються права виконавця послуг за рахунок зайвих зобов'язань споживачів, які в свою чергу, звужують права та гарантований захист прав та інтересів споживачів порівняно із положеннями Типового договору.

Суд погоджується з висновком відповідача, що дії ЖКП "Миколаївське", які полягають в укладанні договорів зі споживачами на надання послуг з водопостачання у редакції, що не відповідає вимогам чинного законодавства, можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме: зловживання монопольним (домінуючим) становищем у вигляді дій суб'єкта господарювання, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за порушення, передбачене пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на суб'єктів господарювання - юридичних осіб у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Розмір чистого доходу (виручки) Житлово-комунального підприємства "Миколаївське" від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) згідно наданого листом Підприємства від 13.06.2016 №45 звіту про фінансові результати за 2015 рік, (код рядка 2000), складає 487,9 тисяч (чотириста вісімдесят сім тисяч дев'ятсот) гривень.

При визначені розміру штрафу відділенням враховано наступні обставини, зокрема: в ході розгляду справи Підприємство співпрацювало з територіальним відділенням; порушення законодавства про захист економічної конкуренції на даний час триває; Підприємство раніше не притягувалось Миколаївським територіальним відділенням до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції; - відповідно до звіту про фінансові результати за 2015 рік ЖКП «Миколаївське» отримало збиток від господарської діяльності у розмірі 36,0 тисяч гривень; - пояснення з боку відповідача.

За вчинення позивачем вказаного порушення на позивача накладено штраф у розмірі 40 000,00 грн. Отже, відділенням на позивача було накладено штраф відповідно до положень законодавства про захист економічної конкуренції допустимого розміру і з врахуванням сукупних обставин, які впливають на його визначення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Адміністративною колегією Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України при розгляді справи №2-26.213/25-2016 не було допущено порушення процедурних правил та у відповідності до законодавства проведено їх аналіз та прийнято рішення у відповідності до законодавства.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 27.01.2017 р.

Суддя Н.О.Семенчук