ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

31 січня 2017 р. Справа № 902/50/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія» (вул. Стельмаха, буд. 6а, м. Київ, 03040)

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля» (вул. 50-річчя Жовтня, буд. 8, с. Строїнці, Тиврівський район, Вінницька область, 23340)

про стягнення 152 150,83 грн.

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.,

представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 07/17 від 23.01.2017 року;

відповідача : ОСОБА_2 директор

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія» звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля» заборгованості в загальному розмірі 152 150,83 грн., з яких: 136 339,20 грн. основний боргу, 8 634,82 грн. пеня, 6271,61 грн. - інфляційні та 905,20 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором поставки № 25/ПО-3 від 10.05.2016 року в частині проведення розрахунків за поставлений товар.

Ухвалою суду від 13.01.2017 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/50/17 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 31.01.2017 року та зобов'язано сторін надати докази необхідні для вирішення спору.

На визначену судом дату зявився представники сторін. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги визнав, про що подав відзив б/н. від 31.01.2017 року.

Враховуючи визнання відповідачем позову, суд зважає на наступне.

Частиною четвертою статті 78 ГПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Представнику відповідача роз'яснено правові наслідки визнання позову, передбачені статтею 78 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10 травня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія» (позивач, за договором Продавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Поділля» (відповідач, за договором Покупець) укладено договір поставки № 25/ПО-3 (надалі Договір).

Відповідно до предмету Договору, Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у встановлений строк товар, а Покупець зобовязується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах, визначених цим Договором.

Предмет постачання по Договору є мікродобрива (надалі ОСОБА_3), кількість, асортимент, ціна та вартість яких передбачаються в Специфікації до цього Договору, що є невідємною частиною. (п. 1.2. Договору)

ОСОБА_3, зазначений в п. 1.2. цього Договору, поставляється в кількості та асортименті, передбаченому у Специфікації, що є додатком та невідємною частиною даного Договору. (п. 2.1. Договору)

Продавець гарантує якість та придатність до застосування ОСОБА_3, що постачається на момент поставки його Покупцю. (п. 4.1. Договору)

ОСОБА_3 постачається Продавцем після отримання від Покупця попередньої оплати у розмірі та порядку обумовлених нижче цим Договором. Поставка ОСОБА_3 здійснюється за домовленістю Сторін. (п. 5.1. Договору)

Поставка ОСОБА_3 може здійснюватися як в цілому, так і окремими частинами (партіями). Поставка ОСОБА_3 окремими частинами (партіями) здійснюється на підставі заявок Покупця. Строки поставки окремих партій ОСОБА_3 узгоджується Сторонами під час погодження заявок. (п. 5.2. Договору)

Ціна за одиницю ОСОБА_3, що постачається за даним Договором, вказується в Специфікації до цього Договору. Ціна ОСОБА_3 та загальна його вартість встановлюється у гривні, а також Сторони визначають еквівалент ціни ОСОБА_3 у Євро. (п. 6.1. Договору)

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 є імпортованим та враховуючи непередбачувані коливання курсів валют, Сторони домовилися, що ціна за одиницю ОСОБА_3 і його загальна вартість, вказані в цьому Договорі і Специфікації до нього, є попередніми та підлягають зміні (коригуванню) Продавцем відповідно до курсу продажу Євро до гривні, що склався на міжбанківському валютному ринку на день, що передує відповідному дню + 0,5%, а саме: (1) на день виписки рахунку на оплату ОСОБА_3 (у порядку, закріпленому в п. 6.4.1. п. 6.4. цього Договору) та (2) на день проведення розрахунку за отриманий ОСОБА_3 (у порядку закріпленому в п. 6.4.2. п. 6.4. та п. 6.5. цього Договору).

Інформація про курси продажу Євро до гривні на міжбанківському валютному ринку розміщується на Інтернет сторінці: http://minfin.com.ua/currency/mb/.

На день укладення цього Договору, ціна та загальна вартість ОСОБА_3 розрахована Продавцем виходячи з курсу продажу Євро до гривні, встановленому на міжбанківському валютному ринку на цей день, що становить 28,66 грн. за 1 Євро+0,5%.

У випадку відсутності інформації на Інтернет-ресурсі або у будь-якому іншому випадку, що не дає можливості визначити курс продажу Євро до гривні на певну дату (зокрема з причин зміни регуляторної політики Національного банку України тощо), Сторони домовилися в обовязковому порядку узгодити прийнятий для Сторін курс, про що підписати додаткову угоду. (п. 6.2. Договору)

Загальна вартість ОСОБА_3 на день укладення цього Договору складає 189 734,40 грн., в т.ч. ПДВ 31 622,40 грн. (п. 6.3. Договору)

Розрахунки за ОСОБА_3 здійснюються Покупцем наступним чином:

Покупець зобовязується сплатити Продавцю попередню оплату у розмірі 0% від вартості ОСОБА_3, зазначеної в рахунку наданому Продавцем, протягом 2-х банківських днів з дати виписки такого рахунку.

В день виписки рахунку Продавець передає його Покупцю факсом, електронною поштою або іншим зручним для Сторін способом, для здійснення оплати. В подальшому, але не пізніше ніж протягом 7-ми робочих днів, Продавець зобовязується передати/надіслати Покупцю оригінал такого рахунку.

Якщо Покупець не сплачує Продавцю попередню оплату повністю у вищевказаний строк, виписаний Продавцем рахунок втрачає чинність. У такому випадку, Продавець виписує новий рахунок на оплату ОСОБА_3. В якому зазначається нова вартість ОСОБА_3 виходячи з курсу продажу Євро до гривні, встановленому на міжбанківському валютному ранку на день виписки такого рахунку, розміщеному на Інтернет-ресурсі, + 0,5%. Покупець зобовязаний оплатити новий рахунок у порядку та строки зазначені вище в цьому пункті Договору.(п.п.6.4.1. п. 6.4. Договору)

Залишок вартості ОСОБА_3, тобто сума, що становить 100% вартості ОСОБА_3, вказаної в накладних на ОСОБА_3, з урахуванням коригування (дооцінки), що проводиться Продавцем на підставі п. 6.2. цього Договору у порядку викладеному нижче в цьому пункті Договору, сплачується Покупцем не пізніше 01 жовтня 2016 року (дата остаточного розрахунку).

Коригування (дооцінка) залишку вартості ОСОБА_3 здійснюється Продавцем на дату кожного платежу, проведеного Покупцем за ОСОБА_3, з застосуванням наступної формули:

S1=(А1/А0)* S,

Де: S1 розмір залишку вартості ОСОБА_3, що підлягає сплаті Покупцем після коригування (дооцінки);

А1 курс продажу Євро до гривні, встановлений на міжбанківському валютному ринку на день коригування (дооцінки), розміщений на Інтернет-ресурсі, +0,5%;

А0 курс Євро до гривні, встановлений на міжбанківському валютному ринку на день виписки рахунку на оплату ОСОБА_3 + 0,5%;

S сума залишку вартості ОСОБА_3 до коригування (до оцінки). (п. 6.4.2. Договору)

У випадку несвоєчасного або неповного розрахунку Покупцем за отриманий ОСОБА_3, при необхідності визначити розмір заборгованості за ОСОБА_3 Покупця на будь-який день, наприклад, у звязку з обчисленням розміру позовних вимог, Продавець має право застосувати формулу, наведену вище в п. 6.4.2. п. 6.4. цього Договору. В такому випадку значення показника S в формулі визначатиметься як прострочена частина вартості ОСОБА_3. (п. 6.5. Договору)

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами, скріплення печатками Сторін та діє до моменту повного виконання Сторонами взятих на себе обовязків по цьому Договору. (п. 9.1. Договору)

10.05.2016 року Сторонами підписано Специфікацію № 1 до Договору, якою визначено вартість ОСОБА_3, що поставляється в розмірі 189 734,40 грн.

В рамках Договору позивач за видатковою накладною № 25/ПО-7 від 18.05.2016 року поставив відповідачеві ОСОБА_3, визначений у Специфікації № 1, загальною вартістю 189 734,40 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем розрахунки за поставлений товар не проведено, лише 03.10.2016 року за накладною № 3 повернуто позивачу частину товару вартістю 53 395,20 грн..

Таким чином, станом на день розгляду справи, заборгованість відповідача за Договором складає 136 339,20 грн., що визнається останнім в акті звірки взаємних розрахунків за Договором станом на 18.01.2017 року та відзиві б/н. від 31.01.2017 року.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобовязання по оплаті отриманого товару.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом .

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що зобовязання за Договором в частині проведення розрахунків за поставлений товар, відповідачем виконувались не належним чином.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, позивачем правомірно заявлено до стягнення 136 339,20 грн. боргу.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем заявлено до стягнення 8 634,82 грн. пені за період з 02.10.2016 року по 22.12.2016 року, 905,20 грн. 3% річних період з 02.10.2016 року по 22.12.2016 року та 6271,61 грн. інфляційних за жовтень, листопад 2016 року.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 10.2. Договору визначено, що в разі несвоєчасного чи не повного розрахунку за поставлений ОСОБА_3, Покупець зобовязується сплатити Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожен день прострочки від вартості неоплаченого ОСОБА_3 за весь період прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за допомогою системи «ЛІГА ЗАКОН» судом виявлено помилки в бік заниження, оскільки за визначений в розрахунку період розмір пені становить 8746,57 грн., трьох відсотків річних 918,89 грн., інфляційних втрат 6340,32 грн. (розрахунки додаються). При цьому задоволенню підлягають суми в межах заявлених вимог.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, заявлені позивачем до стягнення позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 49, 78, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля» (вул. 50-річчя Жовтня, буд. 8, с. Строїнці, Тиврівський район, Вінницька область, 23340, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія» (вул. Стельмаха, 6 а, м. Київ, 03040, ) 136 339 (сто тридцять шість тисяч триста тридцять девять) грн. 20 коп. боргу; 8 634 (вісім тисяч шістсот тридцять чотири) грн. 82 коп. пені; 6 271 (шість тисяч двісті сімдесят одну) грн. 61 коп. інфляційних втрат; 905 (девятсот пять) грн. 20 коп. 3% річних та 2 282 (дві тисячі двісті вісімдесят дві) грн. 26коп. - витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02 лютого 2017 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи