ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2017 р.Справа № 922/4155/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Регіонального Відділення Фонду державного майна по Харківській області, м.Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство Український державний проектний інститут "Укрміськбудпроект", м.Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків
про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення 29099,92 гривень
за участю представників:

позивача - Бондаренко Я.О. (дов.№02 від 04.01.2017 року);

3-ої особи - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_3 (дов.№б/н від 10.12.2016 року).

ВСТАНОВИВ:

01.12.2016 р. позивач, Регіональне Відділення Фонду державного майна по Харківській області, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідача), в якій просить:

- стягнути з відповідача 3953,22 грн. боргу з орендної плати, 25146,70 грн. неустойки;

- виселити відповідача з нежитлових приміщень-кім.№19,20 на першому поверсі 12-типоверхової будівлі виробничого корпусу (літ."А-12") реєстровий номер об'єктів оренди, відповідно до автоматизованої системи "Юридичні особи" 0249780.1.АААДДК930, загальною площею 64,10 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2;

- зобов'язати відповідача повернути орендоване майно - нежитлові приміщення -кім.№19,20 на першому поверсі 12-типоверхової будівлі виробничого корпусу (літ."А-12") реєстровий номер об'єктів оренди, відповідно до автоматизованої системи "Юридичні особи" 0249780.1.АААДДК930, загальною площею 64,10 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2;

- судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.12.2016 р. було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21.12.2016р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.12.2016р. було залучено до участі у справі в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство Українського державного проектного інституту "Укрміськбудпроект", та відкладено розгляд справи на 11.01.2017 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.01.2017 р. було відкладено розгляд справи на 24.01.2017 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.01.2017 р. було відкладено розгляд справи на 01.02.2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні 01.02.2017 р. позов підтримував, змін не мав.

У судове засідання 01.02.2017 р. представник 3-ої особи не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.02.2017 р. проти позову заперечував, письмових пояснень не надав, проте пояснив, що відповідач не може повернути орендоване майно, оскільки, дане приміщення знаходиться на балансі Державного підприємства Українського державного проектного інституту "Укрміськбудпроект", який в свою чергу не підписує акт приймання-передачі із-за існуючої у відповідача заборгованості. Представник відповідача також заявив усне клопотання про залучення 3-ої особи - Державного підприємства Українського державного проектного інституту "Укрміськбудпроект".

Суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача, так як Державне підприємство Українського державного проектного інституту "Укрміськбудпроект", вже залучено до участі у справі, як 3-ю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

25 січня 2012 року між РВ ФДМУ по Харківській області (далі - Позивач, Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (далі - Відповідач, Орендар) було укладено Договір оренди №5113-Н (далі за текстом - Договір) предметом якого є індивідуально визначне майно - нежитлові приміщення - кім. №№ 19, 20 на першому поверсі 12- ти поверхової будівлі виробничого корпусу (Літ. «А-12») реєстровий номер об'єкту оренди відповідно до автоматизованої системи «Юридичні особи» 0249780.1.АААДДК930, загальною площею 64,10 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, що знаходяться на балансі Державного підприємства Український

державний проектний інститут «УКРМІСЬКБУДПРОЕКТ» (код 02497980).

Факт передачі орендованого майна підтверджується актом приймання - передачі від 25.01.2012 р.

Вартість майна визначена згідно з незалежної оцінки станом на 26.06.2013 р., яка становить 270000,00 грн.

Майно було передано в оренду з метою розміщення камер схову.

Відповідно до п.10.1. Договору, Договір оренди був укладений строком на 2 роки 11 місяців з 25.11.2012 року до 25.12.2014 року.

Згідно з п.п.3.1 - 3.3 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786, зі змінами, (далі - методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - жовтень 2011 року - 843,97 грн. (згідно додатку № 2). Орендна плата за перший місяць оренди - січень 2012 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за листопад 2011 р. - січень 2012 р. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п.3.6 договору оренди, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісячно, до 12 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до вимог діючої Методики, у співвідношенні:

- безпосередньо до державного бюджету на рахунки, визначені фінансовими органами - у розмірі 70%;

- на рахунок, визначений балансоутримувачем - у розмірі 30%.

Пунктом 5.3 договору оренди зобов'язано відповідача своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.02.2016 р. у справі №922/6188/15 позовні вимоги РВ ФДМУ по Харківській області задоволено у повному обсязі. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області заборгованість з орендної плати у розмірі 14 569,66 грн., пеню у розмірі 3 877,24 грн. та штраф у розмірі 1 019,88 грн. Розірвано договір оренди № 5113-Н від 25.01.2012 р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1

На даний час залишається не стягнутою сума заборгованості з орендної плати за період з листопада 2015р. по лютий 2016р. у розмірі 3953,22 грн.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Приписами ст.283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 ч.1 ст.287 Господарського кодексу України визначено, що Орендодавцями щодо державного та комунального майна є зокрема Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом

Частиною 1 ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» регламентовано, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Положеннями чч.1,2 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах.

Відповідно до ч.3. ст.18 Законом України «Про оренду державного та комунального майна» визначений обов'язок орендаря вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, положення якої крім іншого кореспондується з ч.З ст.285 ГК України та ч.1 ст.762 ЦК України.

Пунктом 5.3. Договору визначено, що Орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Крім того, відповідно до п.п.10.9., 10.10. Договору, у разі припинення цього Договору майно повертається Орендарем Балансоутуимувачу. Майно вважається поверненим Орендодавцю та Балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Пунктом 5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 12 наголошено: «З урахуванням положень статей 653. 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, то після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

З огляду на те що договір оренди припинив свою дію 22.02.2016 р. (з дати набрання рішенням господарського суду Харківської області від 08.02.2016 р. у справі №922/6188/15 законної сили) та приймаючи до уваги судове рішення яким з відповідача стягнуто заборгованість з орендної плати, за період з червня 2014 року по жовтень 2015 року, за відповідачем обліковується не стягнута заборгованість з орендної плати в сумі 3953,22 грн.

Враховуючи викладене, те, що відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, суд зазначає наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.02.2016 р. у справі №922/6188/15 позовні вимоги РВ ФДМУ по Харківській області задоволено у повному обсязі. Розірвано договір оренди № 5113-Н від 25.01.2012 р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1

Рішення господарського суду Харківської області від 08.02.2016 р. у справі №922/6188/15 набрало законної сили 22.02.2016 р.

Так, приписи чинного законодавства визначають умови та підстави продовження дії договору оренди, які викладені зокрема у ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» згідно якої, термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Правові наслідки припинення договору оренди наведені у статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» згідно з якою, у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Відповідно до ч.1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Згідно частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто, у відповідності до норм чинного законодавства вбачається, що у відповідача 22.02.2016 р. виник безумовний обов'язок перед позивачем в частинні повернення орендованого майна за актом приймання - передачі.

Наслідки невиконання орендарем обов'язку щодо повернення майна після припинення договору оренди породжує у орендодавця право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч. 2 ст. 785 ЦК України)

Не можна також не відзначити, що з метою забезпечення правильного і однакового застосування господарськими судами норм законодавства у розгляді справ у спорах, пов'язаних з орендою (наймом) майна, Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 12 надані наступні роз'яснення.

Пунктом 5.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 12 наголошено на наступному: «Застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Таким чином, застосування до відповідних позовів спеціальної позовної давності, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, є неправильним.

Крім того, слід враховувати, що передбачені статтею 785 ЦК України наслідки пов'язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Водночас, у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму.»

Таким чином, за період з 22.02.2016р. по 31.10.2016р. відповідачу була нарахована неустойка у розмірі 25146,70 грн. за фактичне користування державним майном.

Щодо виселення з орендованого майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 763 ЦК України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.02.2016 р. у справі №922/6188/15 позовні вимоги РВ ФДМУ по Харківській області задоволено у повному обсязі. Розірвано договір оренди № 5113-Н від 25.01.2012 р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1

Рішення господарського суду Харківської області від 08.02.2016 р. у справі №922/6188/15 набрало законної сили 22.02.2016 р.

Правові наслідки розірвання договору за судовим рішенням визнаються приписами ЦК України, ГК України та нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Статтею 651 ЦК України унормовано, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Положеннями ст.653 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Згідно зі ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону «Про оренду державного та комунального майна» та ч.3 ст.291 ГК України, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Частиною 1 ст.27 Закону України «Про оренду держаного та комунального майна» встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з п.5.10, 10.9. договору у разі розірвання договору оренди, орендар, зобов'язаний негайно повернути об'єкт оренди орендодавцю за актом прийняття передачі.

З метою повернення орендованого майна 25.02.2016 р. позивач листом № 31-939 звернувся до відповідача з вимогою повернути майно за актом приймання-передачі. Проте лист позивача відповідачам залишився без уваги, а орендоване майно до теперішнього часу не було повернуто.

Крім того, відповідно до акту огляду (обстеження) об'єкту оренди (нерухомого мана) № 14/2016 від 16.03.2016 р. орендовані приміщення не було можливості оглянути оскільки орендар був відсутній.

Таким чином, на теперішній час нерухоме майно перебуває у користуванні відповідача без належних на то правових підстав, тим самим порушуючи законні права та інтереси позивача.

Щодо заперечень відповідача, що він не може повернути орендоване майно, оскільки, дане приміщення знаходиться на балансі Державного підприємства Українського державного проектного інституту "Укрміськбудпроект", який в свою чергу не підписує акт приймання-передачі із-за існуючої у відповідача заборгованості, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, відповідач не довів належними та допустимими докази те, що він не користується спірним майном, та не може його повернути по незалежним від нього обставинам.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача.

Відповідно до п.3.4 Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р., у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход Державного бюджету України.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.526, 530, 610, 611,759, 763, 764 Цивільного кодексу України, ст.ст.291 ГК України, Законом України «Про оренду державного та комунального майна», ст.ст.1, 4, 12, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61166, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (61057, м.Харків, майдан Театральний, буд.1; отримувач: УК Дзержинс/мХар Дзержинськ/22080300; код 'ЄДРПОУ УДКСУ: 37999654; рахунок: 0003; установа банку; ГУДКСУ у Харківській області; МФО банку: 851011) заборгованість з орендної плати в сумі 3953,22 гривень та неустойку в сумі 25146,70 гривень.

Виселити Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (61166, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) з нежитлових приміщень - кім. №№ 19, 20 на першому поверсі 12-типоверхової будівлі виробничого корпусу (Літ. «А-12») реєстровий номер об'єкту оренди, відповідно до автоматизованої системи «Юридичні особи» 0249780.1.АААДДК930, загальною площею 64,10 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2.

Зобов'язати Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (61166, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) повернути орендоване майно (нежитлові приміщення - кім. №№ 19, 20 на першому поверсі 12-типоверхової будівлі виробничого корпусу (Літ. «А-12») реєстровий номер об'єкту оренди, відповідно до автоматизованої системи «Юридичні особи» 0249780.1.АААДДК930, загальною площею 64,10 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2) Балансоутримувачу - Державному підприємству Український державний проектний інститут «УКРМІСЬКБУДПРОЕКТ» (код 02497980) за Актом приймання-передачі.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61166, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Шевченківському районі м.Харкова, вул.Бакуліна 18, м.Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 4134,00 гривень судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.02.2017 р.

Суддя К.В. Аріт

Справа №922/4155/16