ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"27" січня 2017 р. Справа № 911/3386/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Асканія Плюс», м. Київ ()

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Енерго Холдінг», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе ()

про визнання правочину недійсним

в межах справи № 911/3386/16

за заявою Голови ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Енерго Холдінг», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе ()

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Енерго Холдінг», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе () - боржник/банкрут

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

без участі учасників у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/3386/16 за заявою Голови ліквідаційної комісії ТОВ «Укр Енерго Холдінг» про банкрутство ТОВ «Укр Енерго Холдінг» з урахуванням особливостей ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі також «Закон про банкрутство»).

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.11.2016 порушено провадження у справі № 911/3386/16; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; вирішено інші процедурні питання у справі.

Постановою господарського суду Київської області від 22.11.2016 визнано банкрутом ТОВ «Укр Енерго Холдінг» та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено Голову ліквідаційної комісії ОСОБА_1; вирішено інші процедурні питання у справі.

26.01.2017 до суду надійшла заява ТОВ «Асканія Плюс» від 24.01.2017 № 24/01/17-1 (вх. № 1730/17) про визнання правочину недійсним.

Дослідивши подані матеріали суд дійшов висновку про відмову у прийнятті поданої заяви для розгляду в межах справи про банкрутство з огляду на таке.

У своїй заяві ТОВ «Асканія Плюс» просить суд визнати недійсним з моменту укладення договір про відступлення права вимоги № 06/28-13 від 28.06.2013, укладений між ТОВ «Асканія Плюс» та ТОВ «Укр Енерго Холдінг».

В обґрунтування підстав звернення з даною заявою в межах провадження у справі про банкрутство заявник посилається на приписи ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство, п. 7 ч. 1 ст. 12, ч. 9 ст. 16 ГПК України та п. 9 Інформаційного листа ВГСУ від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)», та обґрунтовує підстави визнання правочину недійсним невідповідністю останнього нормам, встановленим цивільним законодавством.

Так, згідно ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

Статтею 16 ГПК України передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Згідно п. 9 Інформаційного листа ВГСУ від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)» визначено, що частина четверта статті 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника. Винятком є спори, пов'язані із визначенням та сплатою (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Слід мати на увазі, що спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, розглядаються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від того, заявлені такі вимоги з підстав невідповідності правочинів спеціальним нормам (стаття 20 Закону) чи загальним, встановленим цивільним законодавством.

Крім названих у зазначеній статті Закону справ у спорах, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, слід відносити також спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина дев'ята статті 16 ГПК). Такі майнові спори, за винятком спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (абзац четвертий частини восьмої статті 23 Закону), розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. За наслідком розгляду зазначених майнових спорів по суті господарський суд виносить ухвалу (задоволення заяви, відмова у задоволенні заяви (повністю або частково).

Поряд з наведеним, згідно Інформаційного листа ВГСУ від 23.01.2017 № 01-06/131/17 «Про доповнення інформаційного листа ВГСУ від 15.03.2011 № 01-06/249 «Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів»», зазначено, що системний аналіз норм ч. 9 ст. 16, п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України, ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство, дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону мають пріоритет у застосуванні під час розгляду справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша статті 20 Закону); за позовом розпорядника майна (частина девята статті 22 Закону); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статті 26 Закону); за заявою керуючого санацією (частина пята статті 28 Закону); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону).

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство для судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14.

З урахуванням викладеного, розгляд заяв про визнання правочинів недійсними безпосередньо в межах провадження у справі про банкрутство боржника можливий за умов, що відповідні заяви подані до суду визначеним колом субєктів та самі оспорювані правочини боржника вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи № 911/3386/16 та поданої заяви, заявник ТОВ «Асканія Плюс» не є учасником у даній справі про банкрутство, та заявником оспорюється договір про відступлення права вимоги № 06/28-13, укладений між ТОВ «Асканія Плюс» та ТОВ «Укр Енерго Холдінг» - 28.06.2013, тобто більше ніж за три роки до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Укр Енерго Холдінг».

Вказані обставини унеможливлюють прийняття заяви ТОВ «Асканія Плюс» від 24.01.2017 № 24/01/17-1 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 06/28-13 від 28.06.2013 до розгляду в межах провадження у справі № 911/3386/16 про банкрутство ТОВ «Укр Енерго Холдінг», отже суд відмовляє у прийнятті поданої заяви.

Поряд з цим суд зазначає, що заявник не позбавлений права звернутися з відповідними позовними вимогами в загальному порядку.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 86 ГПК України, ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви ТОВ «Асканія Плюс» 24.01.2017 № 24/01/17-1 (вх. № 1730/17) про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 06/28-13 від 28.06.2013 до розгляду в межах провадження у справі № 911/3386/16 про банкрутство ТОВ «Укр Енерго Холдінг».

Додаток заявнику: заява від 24.01.2017 № 24/01/17-1 з доданими документами всього на 49 арк.

Суддя С.Ю. Наріжний