ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.01.2017 Справа № 904/8745/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ

до Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "Югос", м. Дніпропетровськ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, м. Підгороднє Дніпропетровської області

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, м. Підгороднє Дніпропетровської області

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Колошин Вадим Петрович, м. Дніпро

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_5, м. Дніпро.

про визнання недійсним аукціону

Головуючий колегії, суддя Крижний О.М.

Суддя Кеся Н.Б.

Суддя Петрова В.І.

Представники:

Від позивача: Шипіленко Р.О., довіреність від 06.11.2015 року №629/15, представник

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи-1: не з'явився

Від третьої особи-2: не з'явився

Від третьої особи-3: Колошин В.П., паспорт серії НОМЕР_1

Від третьої особи-4: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "Югос" з позовом про визнання недійсним аукціону від 26.06.2013 року з продажу нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, проведеного у справі №38/5005/5057/2012 про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_7

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору іпотеки від 27.06.2008 року № 014/02-40/1831 позивач є іпотекодержателем майна ФОП ОСОБА_7, переданого у забезпечення виконання зобов'язань останнього за кредитною угодою від 27.06.2008 року № К-Д014/02-40/925/1. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2012 року порушено провадження у справі № 38/5005/5057/2012 про банкрутство ФОП ОСОБА_2 в порядку ст. 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2012 року боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Колошина В.П. На виконання повноважень, передбачених ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", 26.06.2013 року ліквідатором в межах ліквідаційної процедури у справі про банкрутство здійснено реалізацію нерухомого майна боржника - житлового будинку та земельної ділянки за адресою: Дніпропетровська обл., м. Підгородне, вул. Райдужна, 9 шляхом проведення спірного аукціону, організатором якого виступив відповідач. Проте постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.07.2013 року провадження у справі №38/5005/5057/2012 про банкрутство ФОП ОСОБА_7 було припинено, як безпідставно порушене.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2015 року (суддя Мілєва І.В.), яке постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.03.2016 року залишено без змін, у справі № 904/8745/15 позов задоволено в повному обсязі, визнано недійсним проведений відповідачем спірний аукціон від 26.06.2013 року, за результатами якого складено протокол від 26.06.2013 року та визнано переможцем ОСОБА_3, оскільки спірний аукціон є незаконним, у зв'язку з тим, що проведений у межах безпідставно порушеної справи про банкрутство.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.07.2016 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2015 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.03.2016 року у справі № 904/8745/15 скасовані, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 26.07.2016 року справу № 904/8745/15 передано на розгляд судді Бондарєву Е.М.

Ухвалою господарського суду від 29.07.2016 року суддею Бондарєвим Е.М. заявлено самовідвід, справу передано на перерозподіл.

На підставі Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу №904/8745/15 передано на розгляд судді Крижному О.М.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2016 року суддею Крижним О.М. прийнято справу № 904/8745/15 до свого провадження та призначено її до розгляду в засіданні на 17.08.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2016 року призначено колегіальний розгляд справи №904/8745/15.

17.10.2016 року керівником апарату господарського суду Дніпропетровської області прийнято розпорядження №829 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи".

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів для розгляду справи №904/8745/15 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Крижний О.М., судді - Петрова В.І. та Васильєв О.Ю.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2016 року прийнято справу №904/8745/15 для розгляду в колегіальному складі суду, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 24.11.2016 року об 11:30 год.

Судове засідання призначене на 24.11.2016 року не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Васильєва О.Ю. у відрядженні. Автоматизованою системою ДСС визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя - Крижний О.М., судді - Петрова В.І. та Кеся Н.Б.

Ухвалою господарського суду від 28.11.2016 року колегією суддів у складі головуючий суддя - Крижний О.М., судді - Петрова В.І. та Кеся Н.Б. прийнято справу №904/8745/15 для розгляду в колегіальному складі суду.

Відповідач проти позову заперечує, просить в його задоволенні відмовити та вказує, що чинним законодавством не передбачено такого способу захисту як визнання торгів недійсними. Також 21.09.2016 року відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності. Щодо витребуваних судом документів відповідач зазначає, що їх було залучено ліквідатором до торгів, як компанію, яка має відповідну ліцензію, а оскільки строк зберігання документів по підготовці та проведенню аукціону сплив, відповідні документи було знищено, у зв'язку з чим не має можливості надати витребувані судом документи.

Третя особа-1 у своїх поясненнях зазначає, що спірний аукціон проводився відповідно до норм чинного законодавства , результати за його наслідками були оформлені належним чином, а тому претензії у нього до прилюдних торгів відсутні. Також третя особа-1 зазначає, що у зв'язку з тим, що продаж майна відбувався в рамках порушеної відносно нього справи про банкрутство, а тому надати витребувані судом документи не має можливості. оскільки немає їх в наявності.

Третя особа-2 просить в задоволені позову відмовити, оскільки вважає, що аукціон проведено із дотриманням норм діючого законодавства, претензій відносно його проведення не має. Стосовно витребуваних судом документів зазначає про відсутність у неї таких документів, а тому надання їх є неможливим.

Третя особа-3 просить в задоволення позову відмовити з підстав непідвідомчості даного спору господарському суду.

Розгляд справи відкладався з 13.12.2016 року на 26.01.2017 року.

У судове засідання, яке відбулося 26.01.2017 року представники відповідача та третіх осіб-1, 2, 4 не з'явилися. Про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Представник позивача та третя особа-3 у судовому засідання повідомили про відсутність у них додаткових пояснень та доказів по даній справі.

В засіданні було оглянуто матеріали справи №38/5005/5057/2012 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ростбуд" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 про визнання банкрутом.

У судовому засіданні 26.01.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи-3, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2012 року порушено провадження у справі № 38/5005/5057/2012 про банкрутство ФОП ОСОБА_2

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (переможець аукціону) 14.10.2010 року було укладено договір утримання сестри (виплата аліментів), згідно з умовами якого ОСОБА_7 прийняв на себе зобов'язання надати ОСОБА_3 одноразову матеріальну допомогу на її утримання у розмірі 5 000 000,00 грн. в строк до 14.10.2011 року включно. Рішенням третейського суду у складі третейського судді Корчагіна С.В. позов ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором утримання сестри задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_7 кошти на утримання сестри (аліменти) у розмірі 5 000 000,00 грн.

13.08.2012 року ОСОБА_3 звернулася у справу про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 із заявою про визнання грошових вимог щодо стягнення аліментів на загальну суму 5 000 000,00 грн. та зобов'язання ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 арбітражного керуючого Колошина В.П. включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Для задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство було проведено спірний аукціон, на якому відбувся продаж майна боржника, що знаходилося в іпотеці у публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль".

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" не отримало і часткового задоволення своїх вимог внаслідок продажу іпотечного майна

В подальшому Вищий господарський суд України у постанові від 03.10.2013 року встановив, що справа про банкрутство Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 (№38/5005/5057/2012) була помилково порушена без достатніх правових підстав.

При дослідження матеріалів справи про банкрутство суд звертає увагу на наступні обставини.

Ухвалою суду у справі про банкрутство від 20.09.2012 року у зв'язку з надходженням скарги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборонено ліквідатору Колошину В.П. здійснювати дії щодо проведення оцінки та реалізації спірного майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 Скаргу розглянуто судом 13.11.2012 року.

В задоволенні скарги відмовлено, але саме в період чинності заборони суду ліквідатором вчинено дії щодо підготовки до проведення аукціону:

- оцінка майна боржника. У справі про банкрутство міститься проміжний звіт ліквідатора, поданого до суду 26.10.2012 року (а.с.39 Т.2), у якому зазначено, що ліквідатором було замовлено проведення оцінки та отримано її результати для продажу з прилюдних торгів нерухомого та рухомого майна, яке є власністю боржника ОСОБА_7 з метою задоволення вимог кредиторів.

- 30.10.2012 року - публікація про продаж майна банкрута в газеті "Вісті Придніпров'я" №85 (1374) (а.с. 80 Т.1).

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши матеріали справа, господарський суд встановив наступні обставини.

27.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль") (кредитор) та ОСОБА_8 (позичальник) було укладено генеральну кредитну угоду № К-Д 014/02-40/925, на підставі якої між кредитором та позичальником було укладено кредитний договір № К-Д 014/02-40/925/1 від 27.06.2008 року.

30.12.2008 року сторони уклали додаткову угоду № К-Д 014/02-40/925/1/1 до кредитного договору.

Кредитор, на положеннях та умовах цього договору, надає позичальнику споживчий кредит у сумі 156 000,00 доларів США, із сплатою 14,75 відсотків річних, строком на 84 місяці та з погашенням відповідно до графіків погашення (додаток № 1 та додаток № 2), що є невід'ємною частиною цього договору (п. 1.1 кредитного договору в редакції додаткової угоди від 30.12.2008 року).

Сторонами було підписано додаток № 1 "Графік повернення кредиту та сплати відсотків" та додаток № 2 "Графік повернення кредиту та сплати відсотків".

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 Цивільного кодексу України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 546 Цивільного кодексу України).

27.06.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (іпотекодержатель) та ОСОБА_7 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки № 014/02-40/1831 (далі - договір іпотеки).

Цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з генеральної кредитної угоди № К-Д 014/02-40/925 від 27.06.2008р. (надалі - кредитний договір), укладеного між іпотекодержателем та ОСОБА_8, а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого іпотекодавець зобов'язується перед іпотекодержателем повернути кредит в розмірі 156000,00 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодовувати іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору. У відповідності до даного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижчевказаних умовах (п. 1.1 договору іпотеки).

Предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме житловий цегляний будинок, літ. "А", загальною площею: 203,4 кв.м., з яких житлова площа складає 79,1 кв.м., та слідуючі господарські будівлі та споруди: зливна яма, залізобетонні кільця, літ. "я", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та земельна ділянка, площею 1000 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на території Підгородненської міської ради (розділ "визначення термінів" договору іпотеки).

Предметом іпотеки є нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 203,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка, площею 1000 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (далі - предмет іпотеки), який належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності НОМЕР_2, виданого 02.06.2008р. виконавчим комітетом Підгородненської міської ради, та зареєстрований в ДРКП "Бюро технічної інвентаризації" в реєстрі прав власності на нерухоме майно 02.06.2008 року за р. № 23469632. Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 19034109 від 02.06.2008 року (п. 1.2. договору іпотеки).

Заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами на загальну суму 933810,00 грн. (п. 1.5 договору іпотеки).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст.575 Цивільного кодексу України).

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом (ст. 1 Закону України "Про іпотеку").

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає і з підстав, передбачених ст. 12 даного закону (ст. 33 Закону України "Про іпотеку").

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2012 року (суддя Бондарєв Е.М.) порушено провадження у справі № 38/5005/5057/2012 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ростбуд" про визнання банкрутом фізичної особи - підприємця ОСОБА_7.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2012 року (суддя Бондарєв Е.М.) фізичну особу - підприємця ОСОБА_7 - визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на один рік до 26.06.2013 року; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Колошина В.П., якого зобов'язано вчинити певні дії.

При цьому, позивач, як іпотекодержатель звертався із заявою про визнання його кредиторських вимог у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_7, але ліквідатор вимоги не визнав.

Банком в межах справи про банкрутство подавалась скарга на дії ліквідатора щодо затвердження звіту ліквідатора та визнання дій ліквідатора з продажу майна боржника неправомірними.

Ухвалою суду від 11.06.2013 року у справі №38/5005/5057/2012 скарга Банку відхилена, а його кредиторські вимоги у розмірі 2313948,06 грн. визнані та віднесені до 3 черги погашення.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2012 року по справі № 38/5005/5057/2012 клопотання ліквідатора арбітражного керуючого Колошина Вадима Петровича про скасування обтяжень з майна банкрута задоволено частково, скасовано заборону відчуження об'єктів нерухомого майна, розташованих за адресою АДРЕСА_2, а саме: земельної ділянки загальною площею 1000 кв.м. та житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами.

05.09.2011 року між арбітражним керуючим Колошиним Вадимом Петровичем (замовник) та Українсько-російським товариством з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "Югос" (виконавець) було укладено договір на організацію та проведення відкритих торгів (аукціону).

Предметом угоди є здійснення сторонами дій, пов'язаних з реалізацією майна, яке входить до ліквідаційної маси у справах про банкрутство, шляхом його продажу на відкритих торгах (аукціону) в порядку, передбаченому чинним законодавством та цією угодою (п.1.1 договору на організацію та проведення відкритих торгів).

Виконавець виступає організатором відкритих торгів (аукціону), проводить відкриті торги (аукціон) у відповідності з чинним законодавством та Правилами проведення торгів Українсько-російським товариством з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "ЮГОС" (п.2.2.1-2.2.2 договору на організацію та проведення відкритих торгів).

Виконавець забезпечує подання через засоби масової інформації оголошення про час, місце та порядок продажу майна замовника, на умовах та в строки передбачені чинним законодавством (п.2.2.3 договору на організацію та проведення відкритих торгів).

19.11.2012 року між арбітражним керуючим Колошиним Вадимом Петровичем (замовник) та Українсько-російським товариством з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "Югос" виконавець) було укладено додаткову угоду до договору на організацію та проведення відкритих торгів (аукціону) від 05.09.2011 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що замовник замовляє, а виконавець бере на себе зобов'язання по організації та проведенню відкритих торгів (аукціону) по продажу нерухомого майна: Лот 1: домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А загальною площею 203,1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, на земельній ділянці площею 1 000,00 кв.м., цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2. Стартова ціна продажу 883150,00 грн. (земельна ділянка - 67141,00 грн., житловий будинок - 816009,00 грн.) за адресою: 49000, АДРЕСА_1.

Публікацію про продаж майна банкрута було здійснено в газеті "Вісті Придніпров'я" №85 (1374) від 30.10.2012 року (а.с. 80 Т.1). В оголошенні зазначено, що на аукціон виставляється: лот 1: домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А загальною площею 203,1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, на земельній ділянці площею 1 000,00 кв.м., цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2. Стартова ціна продажу 883150,00 грн. (земельна ділянка - 67141,00 грн., житловий будинок - 816009,00 грн.). Публічні торги відбудуться 11.12.2012 року об 11:00 год. Розмір гарантійного внеску становить 5% від стартової ціни лота і сплачується на депозитний рахунок нотаріуса.

11.12.2012 року торги (аукціон) не відбулись, про що було складено протоколи №1, №2 від 11.12.2012 року. В протоколах, зокрема, було зазначено, що ліквідатором було об'явлено перерву до 26.06.2013 року на 10:00 год. з причин ненадання нотаріусом документів про зняття заборони на відчуження нерухомого майна (а.с.83,84 Т.1).

В матеріалах справи відсутні докази публікації оголошення про проведення повторного аукціону.

Згідно протоколу №1 від 26.06.2013 року (а.с.85 Т.1): лот 1: домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А загальною площею 203,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, на земельній ділянці площею 1 000,00 кв.м., цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2. Початкова вартість лоту - 883150,00 грн., яка складається з: вартості земельної ділянки у розмірі 67141,00 грн. та вартості житлового будинку - 816009,00 грн. Переможцем торгів визначено ОСОБА_3. Продажна ціна із зазначенням сплаченого гарантійного внеску - 893150,00 грн. з урахуванням гарантійного внеску - 44157,50 грн., яка складається з: вартості земельної ділянки у розмірі 72141,00 грн. та вартості житлового будинку - 821009,00 грн. Додається до протоколі: договір купівлі-продажу майна на аукціоні.

26.06.2013 року між арбітражним керуючим, ліквідатором банкрута Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, в особі Колошина Вадима Петровича (продавець), та ОСОБА_3 (покупець) було підписано договір купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні, в якому зазначено, що метою договору є оформлення результатів продажу майна банкрута на відкритих торгах (аукціоні) (далі-договір купівлі-продажу).

Предметом договору є передача продавцем у власність покупцеві майна у порядку та на умовах, передбачених договором. (п.2.1 договору купівлі-продажу).

Відповідно до п.2.1 договору купівлі-продажу продавець зобов'язується передати у власність покупцю наступне майно, визначена як: Лот1: домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А загальною площею 203,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, на земельній ділянці площею 1 000,00 кв.м., цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2.

26.06.2013 року Колошиним Вадимом Петровичем (продавець), Українсько-російським Товариством з обмеженою відповідальністю торгівельною компанією "Югос" (організатор) та ОСОБА_3 (покупець) було підписано акт про передання права власності на куплене нерухоме майно (а.с.88), а саме: домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А загальною площею 203,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, на земельній ділянці площею 1 000,00 кв.м., цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Як встановлено в описовій частині рішення переможець торгів, покупець ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_7, яка зверталась із грошовими вимогами щодо стягнення аліментів у розмірі 50000000,00 грн. у справу про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_7.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.07.2013р. апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль в особі Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" задоволено; постанову господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2012 року у справі № 38/5005/5057/2012 скасовано; провадження у справі № 38/5005/5057/2012 припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2013р. касаційну скаргу ТОВ "Будівельна компанія "Ростбуд" залишено без задоволення; постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.07.2013 р. у справі №38/5005/5057/2012 залишено без змін.

Згідно зі ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищий господарський суд України у постанові від 03.10.2013 року у справі №38/5005/5057/2012 зазначив, що незважаючи на те, що дана справа порушена за спеціальною процедурою банкрутства, для порушення справи про банкрутства судом повинні бути встановлені ознаки безспірності вимог ініціюючого кредитора. Безспірність вимог кредитора повинна підтверджуватись документами, які кредитор зобов'язаний додати до заяви про порушення справи про банкрутство. Вищий господарський суд України встановив, що справа про банкрутство Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7, м. Підгородне Дніпропетровського району, була помилково порушена без достатніх правових підстав.

Позивач вважає, що аукціон має бути визнаний недійсним, оскільки його проведення відбулось в межах безпідставно порушеної справи про банкрутство, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що аукціон було проведено із порушенням, оскільки його було проведено в рамкам помилково порушеної справи про банкрутство.

Відповідач згідно відзиву на позов просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав того, що чинним законодавством не передбачено такого способу захисту як визнання торгів недійсними.

Разом з тим, частиною ч. 3 ст. 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними; визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Аукціон від 26.06.2013 року проведений Українсько-російським Товариством з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "ЮГОС" з продажу нерухомого майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, за результатами якого 26.06.2013 року складено протокол №1 та визнано переможцем ОСОБА_3, було проведено в рамках справи про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 №38/5005/5057/2012, яка (як встановлено Вищим господарським судом) була помилково порушена без достатніх правових підстав.

Вищий господарський суд України, скасовуючи рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2015 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.03.2016 року у справі №904/8745/15 та направляючи справу на новий розгляд зазначив, що судами попередніх інстанцій не враховано, що справа про банкрутство ФОП ОСОБА_7, в межах якої проведено спірний аукціон, порушена та здійснювалась у порядку Закону про банкрутство у редакції, чинній до 19.01.2013 року.

Щодо тверджень відповідача про вказівку Вищого господарського суду України, у своїй постанові на необхідність припинення провадження у справі, суд зазначає, що Вищий господарський суд України скасовуючи рішення вказав на недостатність дослідження доказів по справі, які необхідно дослідити та надати їм відповідну правову оцінку.

Жодне положення постанови Вищого господарського суду України не може тлумачитися як вказівка суду першої інстанції припинити провадження у справі, оскільки для припинення провадження у справі не потрібно направляти справу на новий розгляд, так як такі повноваження щодо припинення провадження у справі є безпосередньо у Вищого господарського суду України.

Крім того, при новому розгляді справи судом встановлено та досліджено нові докази, які повністю змінюють оцінку обставин справи та дій ліквідатора при проведенні аукціону, зокрема порушення прямої заборони суду на вчинення дій щодо продажу майна банкрута.

Вищий господарський суд України у постанові від 03.10.2013 року у справі №38/5005/5057/2012 зазначив, що справа про банкрутство Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 була помилково порушена без достатніх правових підстав, що має своїм наслідком і неправомірність інших механізмів процедур у справі про банкрутство, зокрема ліквідаційної процедури, складовою частиною якої є проведення аукціону з реалізації майна боржника.

Такої ж правової позиції дійшов і Вищий господарський суд України у постанові від 02.03.2016 року по справі №904/5558/15 при розгляді аналогічної справи про визнання недійсним аукціону з продажу майна боржника ОСОБА_9.

Верховний Суд України відмовив у допуску до перегляду вказаної постанови Вищого господарського суду України.

За таких обставин, проведений 26.06.2013 року ліквідатором в межах ліквідаційної процедури у справі про банкрутство здійснено реалізацію нерухомого майна боржника - житлового будинку та земельної ділянки за адресою: Дніпропетровська обл., м. Підгородне, вул. Райдужна, 9 шляхом проведення спірного аукціону, організатором якого виступив відповідач - Українсько-російське Товариство з обмеженою відповідальністю "Югос" визнається неправомірним.

Щодо вказівки Вищого господарського суду України про дослідження питання про можливість визнання недійсним аукціону поза межами справи про банкрутство, та думки відповідача та треті особи про те, що поза межами справи про банкрутство визнання недійсним аукціону є неможливим, суд зазначає наступне.

Відповідно до загальної правової позиції, висловленої Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13: законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Реалізація права на судовий захист щодо правовідносин, які мають свої наслідки (проведення аукціону, внаслідок чого позбавлення прав іпотекодержателя), не може ставитися в залежність від наявності чи відсутності відкритого провадження у справі про банкрутство, тобто від суто формальних обставин.

З припиненням провадження у справі про банкрутство позивач не позбавляється права на судовий захист, інакше держава Україна порушувала б фундаментальні права на справедливий судовий розгляд та ефективний засіб правового захисту, передбачені ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до приписів п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24.06.2003 поняття "майно" може означити "існуюче право" або активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання" на отримання можливості ефективно здійснити майнове право; і в цілях статті 1 Першого протоколу Конвенції - таке законне сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав (п. 35 вказаного рішення).

Отже, забезпечуючи виконання своїх зобов'язань за Кредитним договором шляхом укладення іпотечного договору, предметом якого є спірне нерухоме майно, публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" мало законне сподівання на отримання, у разі порушення боржником зобов'язань за Кредитним договором, компенсації за передані в кредит та неповернуті боржником кошти шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку спірне нерухоме майно.

Протиправне позбавлення публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" прав іпотекодержателя, що розпочалося саме з обставин проведення спірного аукціону, є порушенням статті 1 Першого протоколу Конвенції.

За наявності явного порушення права, передбаченого міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, припинення провадження у справі з суто формальних підстав рівнозначне протиправній відмові у доступі до правосуддя та судовому захисту.

Також суд критично ставиться до посилань відповідача та третьої особи-3 про непідвідомчість даної справи господарському суду, оскільки недійсним слід визнавати результати аукціону, а саме укладений за його наслідками договір, у зв'язку з чим ОСОБА_3, як сторона договору, має бути відповідачем по даній справі, а спір розглядатися судом загальної юрисдикції.

Відповідно до статті 16 Цивільного процесуального кодексу України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 статті 118 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарського процесуального кодексу України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічна правова позиція викладена у численних постановах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 01.07.2015 року по справі №6-745ц15.

Таким чином, розгляд позовних вимог публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "Югос", навіть при наявності інших відповідачів - фізичних осіб, у загальних судах є неможливим.

Таким чином, припинення провадження у даній справі господарським судом буде прямим порушенням ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на судовий захист.

До того ж, Банком оскаржується саме аукціон, а оскарження аукціонів, проведених у справі про банкрутство, віднесено до підвідомчості господарських судів. Укладений за наслідками аукціону договір купівлі-продажу, стороною якого є фізична особа, не є предметом розгляду по даній справі.

Суд також звертає увагу на сукупність інших порушень, допущених ліквідатором при проведенні спірного аукціону.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частини 1 статті 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Спеціальним законом, що регулює правовідносини сторін з приводу іпотеки є Закон України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає і з підстав, передбачених ст. 12 даного закону.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач, на час проведення аукціону був іпотекодержателем майна, переданого йому в іпотеку третьою особою ОСОБА_7. за договором іпотеки №014/02-40/1831 від 27.06.2008 року, яким забезпечено виконання зобов'язання за кредитним договором № К-Д 014/02-40/925/1 від 27.06.2008 року. Сума даного договору складає 156000,00 дол. США.

22.12.2011 було прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" яким цей закон було викладено в новій редакції. Даний закон вступив в дію з 19.01.2013 року.

Відповідно до пункту 40 Інформаційного листа від 28.03.2013 N 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)" положення Закону застосовуються господарськими судами у розгляді справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання ним чинності, тобто з 19.01.2013 року.

Наведене стосується й вирішення спорів, зазначених у частині четвертій статті 10, статті 20 та частині восьмій статті 23 Закону. Водночас положення Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство (розділ IV Закону "Продаж майна у провадженні у справі про банкрутство" та статті Закону, що визначають процедури санації та ліквідації), застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено до набрання ним чинності, з урахуванням викладеного у пункті 33 цього Інформаційного листа. Якщо процедура продажу майна боржника розпочата до набрання чинності Законом, то вона повинна бути завершена в порядку, передбаченому у попередній редакції Закону, в разі якщо станом на 19.01.2013 року здійснено публікацію оголошення про продаж майна або комітетом кредиторів встановлено порядок реалізації майна боржника.

Отже, процедура продажу майна, яку відповідач розпочав 30.10.2012 року, зробивши відповідне оголошення, повинна була проводитись за тією редакцією Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" яка діяла до 19.01.2013 року.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута.

Звіту про оцінку майна до матеріалів справи не залучено. Однак, згідно наявних у справі матеріалів розуміється, що оцінку майна було здійснено до 11.12.2012 року, так як у протоколі №1 проведення прилюдних торгів від 11.12.2012 року визначена стартова ціна продажу 883150,00 грн., яка складається з: вартості земельної ділянки у розмірі - 67141,00 грн. та вартості житлового будинку - 816009,00 грн.

Також у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 (№38/5005/5057/2012) міститься проміжний звіт ліквідатора, поданого до суду 26.10.2012 року (а.с.39 Т.2), у якому зазначено, що ліквідатором було замовлено проведення оцінки та отримано її результати для продажу з прилюдних торгів нерухомого та рухомого майна, яке є власністю боржника ОСОБА_7 з метою задоволення вимог кредиторів.

Таким чином звіт про оцінку датований до 26.10.2012 року.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна.

Оголошення на виконання цієї статті було здійснено 30.10.2012 року. Згідно протоколу №1 проведення прилюдних торгів 11.12.2012 року було зареєстровано 2 покупця на лот 1 (домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А загальною площею 203,1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, на земельній ділянці площею 1 000,00 кв.м., цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2).

У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Відповідно до частини 3 статті 16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" для реєстрації покупців як учасників аукціону, конкурсу вони сплачують встановлений органом приватизації реєстраційний внесок, у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також вносять грошові кошти в розмірі 10 відсотків початкової ціни об'єкта.

Зазначені грошові кошти вносяться шляхом безготівкового перерахування на відповідний поточний рахунок.

Заявок на участь у аукціоні та доказів сплати учасниками аукціону реєстраційного внеску до матеріалів справи не надано.

На вимогу суду надати відповідні докази третя особа-3 - Колошин В.П. (пояснення від 25.08.2016 року (а.с.176 Т.2)), повідомив що з 23.06.2014 року не здійснював діяльність арбітражного керуючого, а тому на нього не поширюється обов'язок щодо зберігання документів у справах про банкрутство, провадження яких було припинено у 2013 році, у зв'язку з чим витребувані судом документи надати не може, оскільки їх не зберіг.

Відповідачем та третіми особами-1 та 2 також надані пояснення, які подані до суду 21.09.2016 року про відсутність у них документів щодо підготовки та проведення аукціону та оформлення його результатів.

Продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Чинне законодавство (Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Закон України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", яке діяло на момент проведення аукціону 11.12.2012 року не передбачає можливість оголошення перерви.

Натомість, пунктом 5.1 договору від 05.09.2011 року про організацію та проведення відкритих торгів (аукціону) встановлено, що якщо майно не реалізоване на відкритих торгах (аукціоні), то повторні відкриті торги (аукціон) проводяться з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прилюдні торги (аукціон) 11.12.2012 року не відбулись. Отже, процедура продажу майна банкрута повинна була розпочатись спочатку, що передбачає зокрема й проведення оголошення з зазначенням дати проведення торгів (аукціону). Оскільки таке оголошення повинно було здійснюватись після 19.01.2013 року, то й процедура торгів повинна відбуватись за процедурою, передбаченою Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" в редакції, що набрала чинності з 19.01.2013 року.

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в новій редакції передбачає, зокрема, такий порядок проведення торгів (аукціону).

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Частиною 4 статті 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що суб'єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники.

Згідно з частиною 6 статті 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, що має ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону. Організатор аукціону визначається замовником за конкурсом, що проводиться у визначеному замовником порядку, основними критеріями якого вважаються наявність ліцензії, достатній, але не менш як три роки, досвід проведення аукціонів, запропонована найменша сума винагороди. Організатором аукціону не може бути заінтересована особа стосовно боржника, кредиторів та замовника аукціону.

Згідно зі статтею 58 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" організатор аукціону не пізніше як за 15 робочих днів до дня початку аукціону оприлюднює на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України (при проведенні електронних торгів - також на своєму веб-сайті) оголошення про проведення аукціону, а також письмово повідомляє про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником. Під час продажу на аукціоні права вимоги про проведення аукціону також повідомляється боржник. Під час продажу на аукціоні нерухомого майна оголошення повинно бути також розміщено на нерухомому майні. Організатор аукціону забезпечує доступ до інформації про майно, що підлягає продажу, а також можливість ознайомитися з майном за його місцезнаходженням.

Учасниками аукціону можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземні юридичні особи, які подали необхідні документи та пройшли процедуру реєстрації виконавцем аукціону відповідно до цього Закону (частина 7 статті 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що заява на участь в аукціоні складається в довільній формі державною мовою і повинна містити зазначені в повідомленні про проведення аукціону такі відомості: найменування, організаційно-правова форма, місцезнаходження, поштова адреса заявника (для юридичної особи); прізвище, ім'я, по батькові, паспортні дані, відомості про місце проживання заявника (для фізичної особи); номер контактного телефону, адреса електронної пошти заявника.

Відповідно до частини 2 статті 60 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" заява на участь в аукціоні повинна містити також відомості про наявність або відсутність заінтересованості заявника стосовно боржника, кредиторів, замовника, організатора аукціону та про характер цієї заінтересованості у разі її наявності.

Згідно з частиною 3 статті 60 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до заяви на участь в аукціоні повинні додаватися копії таких документів: документа, що підтверджує повноваження особи на здійснення дій від імені заявника; документа про сплату гарантійного внеску.

Подана організаторові аукціону заява на участь в аукціоні підлягає реєстрації в журналі заяв на участь в аукціоні із зазначенням порядкового номера, дати і точного часу її подання (ч. 4 ст. 60 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Частиною 5 статті 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що організатор аукціону виконує такі функції: опубліковує і розміщує повідомлення про продаж майна боржника і повідомлення про результати проведення торгів; приймає заявки на участь в аукціоні; укладає із заявниками договори про завдаток; визначає учасників торгів; здійснює проведення торгів; визначає переможця торгів і підписує протокол про результати проведення торгів; повідомляє учасників торгів про результати проведення торгів.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" продаж майна на аукціоні оформлюється договором купівлі-продажу, який укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів. Обов'язковими умовами договору купівлі-продажу майна є: відомості про майно, його склад, характеристика; ціна продажу майна; порядок і строк передачі майна покупцю; відомості про наявність або про відсутність обтяжень стосовно майна; інші умови, передбачені законодавством України. На аукціоні не може бути використано переважне право купівлі майна, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 69 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що протокол складається організатором аукціону негайно після оголошення переможця або закінчення аукціону без виявлення переможця. У протоколі зазначаються: майно, що запропоноване для продажу; кількість учасників аукціону; початкова вартість; ціна, запропонована переможцем аукціону, або відомості про те, що аукціон закінчився без визначення переможця; ціна або частина ціни, сплачена переможцем; найменування і місцезнаходження (для юридичної особи), прізвище, ім'я, по батькові і місце проживання (для фізичної особи) переможця торгів; адреса сторінки веб-сайту, на якій розміщено відомості про проведення аукціону; номер банківського рахунку, на який мають бути перераховані кошти за придбане майно. До протоколу додається засвідчений організатором текст договору, вказаний в оголошенні про проведення аукціону.

Відповідно до статті 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передача майна замовником аукціону і прийняття його покупцем здійснюється за передавальним актом, що підписується сторонами і оформлюється відповідно до законодавства. Акт про передання права власності на куплене нерухоме майно разом із протоколом про проведення аукціону не пізніше трьох робочих днів після повної сплати переможцем запропонованої ним ціни передається нотаріусу. Нотаріус видає покупцю свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні в порядку, встановленому законом.

До матеріалів справи не надано доказів дотримання замовником аукціону - ліквідатором вимог ч. 6 ст. 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо проведення конкурсу, на якому належало визначити організатора аукціону.

Також, з матеріалів справи вбачається, що не було укладено договір на проведення аукціону. Організатор аукціону не здійснив оголошення про проведення аукціону та про результати проведення торгів, що обмежило доступ інших осіб до прилюдних торгів (аукціону).

До матеріалів справи не надано доказів дотримання учасниками аукціону вимог ч. 1, 2, 3, 4 ст. 60 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме відповідачем та третіми особами не надано заяв на участь в аукціоні, не надано доказів сплати учасниками аукціону гарантійного внеску у розмірі, який передбачено Законом, не надано журнал реєстрації заяв тощо.

Крім того, на момент проведення аукціону сплив строк дії оцінки майна (домоволодіння).

Вказані порушення є суттєвими та призвели до спотворення результатів аукціону.

Відповідно до частини 3 статті 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

А відтак, позовна заява щодо визнання недійсним аукціону підлягає задоволенню.

З огляду на те, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" прямо передбачає спосіб захисту порушеного права шляхом визнання недійсним результатів аукціону, доводи відповідача про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту спростовуються.

Крім того, з урахуванням загальної правової позиції, висловленої Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13, ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд зазначає, що саме позивач визначає який спосіб захисту найкраще поновить його права.

Щодо клопотань відповідача та третіх осіб про застосування строку позовної давності суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", заява про визнання угод недійсними подається будь-ким з учасників аукціону, конкурсу або органом приватизації у місячний строк з дати проведення аукціону, завершення конкурсу.

У даному випадку не може бути застосована частина 2 статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", оскільки позивач не є учасником аукціону.

Статтею 48 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна.

Цей строк позовної давності підлягає застосуванню лише в тих випадках, коли прилюдні торги відбуваються в межах процедур, передбачених Законом України "Про іпотеку". Оскільки торги (аукціони) по даній справі відбувався в порядку передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Тому, позовна давність повинна бути застосована згідно статті 257 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, позивач звернувся із позовом в межах трирічного строку, а отже строк позовної давності не сплив.

Суд також вважає за необхідне зазначити про невірне посилання третьої особи-3 Колошина Вадима Петровича, як на підставу для відмови в позові, на постанову Верховного Суду України від 14.12.2016 року у справі №3-1406гс16, оскільки дана постанова стосується права на касаційне оскарження ухвали у справі про банкрутство про визнання недійсним аукціону. Постанова Верховного Суду України від 30.03.2016 року по справі №6-3004цс15, на яку також посилається третя особа-3, стосується рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання торгів недійсними при виконанні рішення суду.

Предметом же даного спору є визнання недійсним саме аукціону.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у розмірі 1218,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним аукціон від 26.06.2013 року, проведений Українсько-російським Товариством з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "Югос" (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька (попередня назва - Комсомольська), буд. 29, кв. 13, ідентифікаційний код 30619362) з продажу нерухомого майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, а саме: житлового будинку загальною площею 203,4 кв.м. та земельної ділянки площею 1000 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, за результатами якого, 26.06.2013 року було складено протокол та визнано переможцем ОСОБА_3.

Стягнути з Українсько-російського Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії "Югос" (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька (попередня назва - Комсомольська), буд. 29, кв. 13, ідентифікаційний код 30619362) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01000, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9, ідентифікаційний код 14305909) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено - 27.01.2017 року.

Головуючий колегії, суддя О.М. Крижний

Суддя Н.Б. Кеся

Суддя В.І. Петрова