ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.01.2017 Справа №905/3039/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Київ, , в особі відокремленого підрозділу «Донбаська електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Бахмут Донецької області, ,

до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь Донецької області, ,

про стягнення 547 611,07 грн.,

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю,

ОСОБА_2 - за довіреністю,

від відповідача: не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Київ, в особі відокремленого підрозділу «Донбаська електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Бахмут Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №01-16/1543 від 22.09.2016р. до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 547 611,07 грн., у тому числі 512 321,28 грн. суми пені та 35 289,79 грн. 3% річних.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/3039/16 визначено суддю Кротінову О.В.

25.10.2016р. означений позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/3039/16.

В подальшому розгляд справи відкладався на підставі приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору про технічне забезпечення електропостачання №641 від 26.01.2007р. із відповідачем, несвоєчасне виконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості визначених договором послуг, що надані протягом серпня жовтня, грудня 2015р., січня - травня 2016р., внаслідок чого виникли підстави для нарахування пені та 3% річних.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунки заявлених позовних вимог, у копіях: договір про технічне забезпечення електропостачання споживача №641 від 26.01.2007р. із протоколом розбіжностей, додатками та додатковими угодами до нього, акти прийому-передачі №б/н від 31.08.2015р., від 30.09.2015р., від 31.10.2015р., від 31.12.2015р., від 31.01.2016р., від 29.02.2016р., від 31.03.2016р., від 30.04.2016р., від 31.05.2016р., рахунки-фактури №043903 від 31.08.2015р., №044194 від 30.09.2015р., №044571 від 31.10.2015р., №045264 від 31.12.2015р., №045194 від 31.01.2016р., №045697 від 29.02.2016р., №046066 від 31.03.2016р., №046387 від 30.04.2016р., №046625 від 31.05.2016р., супровідні листи позивача на адресу відповідача №01-54/1682 від 04.09.2015р., №01-54/1931 від 09.10.2015р., №01-54/2100 від 05.11.2015р., №01-54/22 від 06.01.2016р., №01-54/248 від 04.02.2016р., №01-54/454 від 09.03.2016р., №01-54/711 від 06.04.2016р., №01-54/886 від 06.05.2016р., №01-54/1039 від 06.06.2016р. разом із копіями рекомендованих повідомлень до них, листа позивача №02-16/2365 від 14.12.2015р. на адресу відповідача «Про недопущення прострочення оплати послуг з технічного забезпечення електропостачання споживача» із копією рекомендованого повідомлення до нього, претензії №01-16/278 від 09.02.2016р. про стягнення заборгованості за невиконання зобовязань по оплаті за перетікання реактивної електричної енергії з урахуванням штрафних санкцій з додатками до неї та копією відповідно рекомендованого повідомлення, претензій №01-16/656 від 04.04.2016р. про сплату заборгованості за невиконання зобовязань по оплаті за перетікання реактивної електричної енергії з урахуванням штрафних санкцій з додатками до неї та копією відповідного рекомендованого повідомлення, а також представлено суду документи, у підтвердження правового статусу підприємства позивача та його структурного підрозділу.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.11, 16, 22, 509, 525, 526, 530, 549, 550, 599, 610-611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.14, 67, 181, 193, 217, 218, 230-232 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 15, 54 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань».

18.11.2016р. відповідачем подано клопотання №09/3204 від 14.11.2016р., у якому просить надати відстрочку виконання рішення господарського суду донецької області, яке буде прийнято за результатами розгляду справи №905/3039/16, на чотири місяці з дати набрання законної сили рішенням господарського суду, з підстав складного стану господарської діяльності підприємства.

До клопотання додано довідка №04/943 від 14.11.2016р. про стан заборгованості державного бюджета України перед ПрАТ «ММК ім.Ілліча», у копіях: звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015р., витяги з сайту «Єдиний державний реєстр судових рішень» ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.05.2015р. у справі №К/800/22739/15, ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015р. у справі №805/1294/15-а, ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.06.2015р. у справі №805/726/15-а, ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.08.2015р. у справі №805/1446/15-а, ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.08.2015р. у справі №805/1615/15-а.

Також 18.11.2016р. відповідачем заявлено клопотання №09/3205 від 14.11.2016р. про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню, на 80% та представлено відзив №09/3203 від 14.11.2016р. на позовну заяву, за змістом якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з посиланням на п.8.3.1 п.8.3 договору, наявність обставин непереборної сили, а також звернуто увагу на пропущення строку позовної давності щодо стягнення пені за рахунком фактурою №043903 від 31.08.2015р. за серпень 2015р. та невірний розрахунок 3% річних, зважаючи на висновки, викладені у п.1.9, абз.3 п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р.

До відзиву додано: розрахунок пені та 3% річних, у копіях: документи на підтвердження правового статусу підприємства, витяг статей (мовою оригіналу): «За год Авдеевский КХЗ останавливался 12 раз», «Из-за повреждения газопровода Мариуполю хватит газа на 4-7 часов» з сайту «PRESSзвание», витяг статей (мовою оригіналу): «В Мариуполе обстреляли район Восточный, погибли 30 человек», з сайту «Комсомольская правда в Украине», витяг стататі від 23.12.2014р. «В МВД назвали взрыв железнодорожного моста в Мариуполе терактом» з сайту «Униан», витяг стататі від 21.10.2015р. «В Мариуполе восстановлен ключевой железнодорожный мост» з сайту «Корреспондент.biz», розпорядження Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» №12/53 від 26.12.2014р., лист Міністерства інфраструктури України Донецька залізниця «Про надання допомоги з відновлення залізничного руху», акт наданих послуг №36 від 30.01.2015р., авізо №11 на 31.01.2015р., акт приймання виконаних робіт №36 за січень 2015р., акти на куплені матеріали, деталі, вузли, конструкції, обладнання та інші товарно-матеріальні цінності, витрачені при проведенні робіт №36 (1) та №36(2), калькуляція до акту №36 ремонт залізничного моста згідно розпорядження №12/53 від 26.12.2014р., лист Департаменту житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради №111-02 від 29.02.2015р. про надання сприяння у відновленні мікрорайону «Восточний», розпорядження Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» №1/56 від 30.01.2015р., авізо №159 за лютий 2015р., акт приймання виконаних робіт №60 за лютий 2015р., акти на матеріали, деталі, вузли, конструкції, обладнання та інші товарно-матеріальні цінності «Цех ремонту та благоустрою», витрачені на проведення ремонту після артобстрілу, №60 (1748), №537 (2092), №570 (2252), №578 (2334), №55 (2165), №56 (1544), №57 (1705), акти приймання виконаних робіт №537, №570, №578, №55, №56, №57 за лютий 2015р., авізо №215 за лютий 2015р., акт наданих послуг №2 від 28.02.2015р., авізо №158 за лютий 2015р., авізо №162 за лютий 2015р., авізо №244, №242 за березень 2015р., акти на матеріали, деталі, вузли, конструкції, обладнання та інші товарно-матеріальні цінності «Цех ремонту та благоустрою», витрачені на проведення ремонту після артобстрілу, №722 (3506), №623 (2824), №624 (3239), №625 (3338), акти приймання виконаних робіт №722, №623, №624, №625 за березень 2015р., авізо за травень 2015р., акт приймання виконаних робіт №340 за травень 2015р., акт на матеріали, деталі, вузли, конструкції, обладнання та інші товарно-матеріальні цінності ЦРМП, витрачені при проведенні будівельних робіт №340, калькуляція на проведення будівельних робіт за адресою провулок Ясний 32 за травень 2015р., повідомлення СДПІ з ОВП у м.Донецьку МГУМД №3281/10/28-03-40 від 05.06.2015р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015р.

21.11.2016р. через канцелярію суду від позивача отримано супровідний лист №16-16/1807, яким до матеріалів справи долучено у копіях: лист №01-16/1779 від 08.11.2016р. «Про направлення актів звірки взаєморозрахунків», акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.08.2015р. по 31.10.2016р., накази підприємства №219-к від 04.05.2016р. та №187 від 14.12.2015р. із додатком до нього, довіреність на представника.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.12.2016р. у справі №905/3039/15 продовжено строк розгляду спору на 15 календарних днів до 10.01.2017р. (включно) на підставі приписів ст.69 Господарського процесуального кодексу України, за наявності відповідного клопотання позивача.

03.01.2017р. позивачем електронною поштою надіслано у копіях заява №16-16/2012 від 30.12.2016р. про зменшення розміру позовних вимог, якою фактично останні визначено у стягненні з відповідача пеню в сумі 511 718,54 грн. та 3% річних у розмірі 35 248,70 грн., що разом становить 546 967,24 грн.

Керуючись ст.22 Господарського процесуального кодексу України дана заява прийнята судом та справа розглядається з урахуванням її змісту.

Також 03.01.2017р. електронною поштою позивач надіслав лист-пояснення №16-16/2013 від 30.12.2016р., у якому розяснено порядок визначення строку прострочення оплати за грудень 2015р., свідчить, що рахунок №045264 від 31.12.2015р. на суму 2 640 826,36 грн. отримано відповідачем 20.01.2016р. згідно повідомлення про вручення поштового відправлення. Відтак, виходячи з приписів п.17 додатку №2 до договору, враховуючи день отримання рахунку та початок перебігу строку визначений ст.253 Цивільного кодексу України, останній день оплати припадає на суботу 30.01.2016р., а отже виходячи з ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, кінцевий термін оплати відповідачем наданих послуг визначений позивачем понеділок 01.02.2016р. і відповідно кількість днів прострочення оплати за грудень 2015р. розраховано з 02.02.2016р.

Представники позивача у судовому засіданні 29.11.2016р. проти надання відстрочки виконання рішення та зменшення пені заперечили, 10.01.2017р. підтримали позовні вимоги з урахуванням заяви №16-16/2012 від 30.12.2016р. у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 10.01.2017р. не зявився, причин неявки не повідомив, витребувані судом документи у повному обсязі не надав.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частинами 1 та 2 ст.67 Господарського кодексу України (далі по тексту ГК України) передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобовязань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України), договір є однією з підстав виникнення зобовязань.

26.01.2007р. між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Донбаська електроенергетична система» (далі по тексту позивач або власник мереж) та Відкритим акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», нині - Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі по тексту відповідач або споживач) укладено договір про технічне забезпечення електропостачання №641 (далі по тексту договір) із протоколом розбіжностей, додатками та додатковими угодами до нього, за умовами якого власник мереж зобовязався забезпечити технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах згідно з додатком №3 «Обсяги передачі електричної енергії та електричної потужності» та договором про постачання електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електроенергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує надані послуги, визначні цим договором.

Пунктом 4.1 договору, у редакції додаткової угоди №17 від 25.12.2014р. до нього, визначено обовязок споживача здійснювати оплату за перетікання реактивної енергії на межі балансової належності електромереж Державному підприємству «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рахунок п/р№6033 у АТ «Укрексімбанк» м.Київ, .

Пунктом 17 додатку №2 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (для споживачів із багатозонним обліком)» до договору передбачено, що за підсумками розрахункового періоду до 3 дня періоду, наступного після розрахункового, власник мереж надсилає споживачу розрахункові документи на оплату за перетікання реактивної електроенергії. Кошти оплати за перетікання реактивної електроенергії перераховуються споживачем на поточний рахунок власника мереж протягом 10 днів від дня отримання розрахункових документів.

Додаток №2 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії» набирав чинності з дати набрання чинності договору про технічне забезпечення.

Означений договір укладено на строк по 30.06.2016р. включно, набрав чинності з дня його підписання. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством (пункт 10.6 договору у редакції додаткової угоди №22 від 31.03.2016р. до нього).

Матеріали справи не містять доказів припинення дії вказаного договору.

Отже, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

Відтак, договір №641 від 26.01.2007р. є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань згідно ст.173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст.629 Цивільного кодексу України є обовязковим для виконання сторонами.

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та укладеним між ними договором.

Договір разом із додатками до нього скріплено печатками підприємств, а тому зазначені зобовязання сторін є чинними, та в силу положень статей 525, 526 ЦК України обовязковими до виконання.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Матеріали справи містять акти прийому-передачі №б/н від 31.08.2015р., від 30.09.2015р., від 31.10.2015р., від 31.12.2015р., від 31.01.2016р., від 29.02.2016р., від 31.03.2016р., від 30.04.2016р., від 31.05.2016р., що підписані сторонами та скріплені печатками.

Згідно даних актів позивач надав відповідачу послуги із забезпечення перетікань реактивної електроенергії протягом серпня-жовтня, грудня 2015р., січня-травня 2016р. загальною вартістю 23 795 134,30 грн.

З представлених суду доказів вбачається, що позивачем відповідачу виставлені та отримані ним рахунки на оплату наданих послуг, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень відповідачу.

Так, рахунки-фактури №043903 від 31.08.2015р. за серпень 2015р. із супровідним листом №01-54/1682 від 04.09.2015р. отримано 15.09.2015р., №044194 від 30.09.2015р. за вересень 2015р. із супровідним листом №01-54/1931 від 09.10.2015р. отримано 20.10.2015р., №044571 від 31.10.2015р. за жовтень 2015р. із супровідним листом №01-54/2100 від 05.11.2015р. отримано 13.11.2015р., №045264 від 31.12.2015р. за грудень 2015р. із супровідним листом №01-54/22 від 06.01.2016р. отримано 20.01.2016р., №045194 від 31.01.2016р. за січень 2016р. із супровідним листом №01-54/248 від 04.02.2016р. отримано 16.02.2016р., №045697 від 29.02.2016р. за лютий 2016р. із супровідним листом №01-54/454 від 09.03.2016р. отримано 17.03.2016р., №046066 від 31.03.2016р. за березень 2016р. із супровідним листом №01-54/711 від 06.04.2016р. отримано 12.04.2016р., №046387 від 30.04.2016р. за квітень 2016р. із супровідним листом №01-54/886 від 06.05.2016р. отримано 17.05.2016р. та №046625 від 31.05.2016р. за травень 2016р. із супровідним листом №01-54/1039 від 06.06.2016р. отримано 16.06.2016р.

Заперечень у цій частині відповідачем не надано.

Виходячи з приписів п.17 додатку №2 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (для споживачів із багатозонним обліком)» до договору відповідач повинен здійснити оплати за надані послуги протягом 10 днів від дня отримання розрахункових документів.

Даний строк не повязано із робочими чи банківськими днями, а відтак, розрахунок повинен бути вчинено у повному обсязі відповідачем не пізніше 10-го календарного дня від визначеного сторонами моменту, а саме:

- за зобовязанням серпня 2015р. не пізніше 25.09.2015р.;

- за зобовязанням вересня 2015р. не пізніше 30.10.2015р.;

- за зобовязанням жовтня 2015р. не пізніше 23.11.2015р.;

- за зобовязанням грудня 2015р. не пізніше 30.01.2016р.;

- за зобовязанням січня 2016р. не пізніше 26.02.2016р.;

- за зобовязанням лютого 2016р. не пізніше 27.03.2016р.;

- за зобовязанням березня 2016р. не пізніше 22.04.2016р.;

- за зобовязанням квітня 2016р. не пізніше 27.05.2016р.;

- за зобовязанням травня 2016р. не пізніше 26.06.2016р.

Проте, за твердженнями позивача, що не спростовано відповідачем, розрахунки останнім за надані послуги у приведений період здійснені несвоєчасно, у зв'язку з чим порушено строки обумовлені сторонами у договорі.

Отже, приймаючи до уваги викладені обставини справи, вбачається, що позивачем належним чином доведено факт виконання обов'язку із забезпечення перетікань реактивної електроенергії за спірним правочином протягом серпня-жовтня, грудня 2015р., січня-травня 2016р., вартістю у вищенаведених розмірах та неналежне виконання відповідачем в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, грошового зобов'язання з оплати отриманих послуг у приведеному періоді, яке виражено у порушенні встановлених договором строків.

Прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі внесення платежів, передбачених пунктом 4.1 цього Договору, з порушенням термінів споживач сплачує власнику мереж пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у загальній сумі 35 248,70 грн. (нарахування здійснено з урахуванням проведених відповідачем оплат за зобовязанням серпня 2015р. на суму 1 277 409,74 грн. за період з 26.09.2015р. по 28.09.2015р. та на суму 500 409,74грн. за період з 29.09.2015р. по 30.09.2015р.; за зобовязанням вересня 2015р. на суму 1 332 539,64 грн. за період з 31.10.2015р. по 24.11.2015р.; за зобовязанням жовтня 2015р. на суму 2 801 748,49 грн. за період з 24.11.2015р. по 25.11.2015р., на суму 1 000 000,00грн. за період з 26.11.2015р. по 22.12.2015р. (з урахуванням заяви №16-16/2013 від 30.12.2016р.); за зобовязанням грудня 2015р. на суму 2 640 826,36 грн. за період з 02.02.2016р. по 09.03.2016р., на суму 2 140 826,36грн. за 10.03.2016р., на суму 1 640 826,36грн. за період з 11.03.2016р. по 15.03.2016р., на суму 1 140 826,36 грн. за 16.03.2016р., на суму 640 826,36грн. за період з 17.03.2016р. по 18.03.2016р., на суму 390 826,36грн. за період з 19.03.2016р. по 13.04.2016р.; за зобовязанням січня 2016р. на суму 2 730 190,19 грн. за період з 27.02.2016р. по 13.04.2016р., на суму 2 621 016,55 грн. за 14.04.2016р., на суму 2 121 016,55грн. за 15.04.2016р., на суму 1 621 016,55грн. за період з 16.04.2016р. по 18.04.2016р., на суму 1 121 016,55грн. за 19.04.2016р., на суму 621 016,55грн. за 20.04.2016р. та на суму 121 016,55грн. за період з 21.04.2016р. по 27.04.2016р.; за зобовязанням лютого 2016р. на суму 2 792 418,43 грн. за період з 29.03.2016р. по 27.04.2016р.; за зобовязанням березня 2016р. на суму 2 702 417,16 грн. за період з 23.04.2016р. по 27.04.2016р. та на суму 15 852,14грн. за 28.04.2016р.; за зобовязанням квітня 2016р. на суму 37 894,77грн. за період з 28.05.2016р. по 31.05.2016р.; за зобовязанням травня 2016р. на суму 223 652,00 грн. за 30.06.2016р., на суму 43 652,00грн. за період з 01.07.2016р. по 06.07.2016р.).

Перевіривши розрахунок даних позовних вимог встановлено невідповідність визначеного позивачем періоду прострочення дійсному, адже день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування. Така позиція викладена за змістом п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань №14 від 17.12.2013р., іншого у цій частині спірним договором між сторонами не передбачено. Початок періоду розрахунку 3% річних, встановлений позивачем, приймається судом, оскільки не суперечить обставинам справи та є у межах дійсного періоду прострочення.

Здійснив перерахунок 3% річних за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», суд дійшов висновку про їх часткове задоволення у загальній сумі 33 969,97грн..

За розрахунком позивача загальна сума пені за прострочення основного зобовязання становить 511 718,54 грн. (нарахування здійснено з урахуванням проведених відповідачем оплат за зобовязанням серпня 2015р. на суму 1 277 409,74 грн. за період з 26.09.2015р. по 28.09.2015р. та на суму 500 409,74грн. за період з 29.09.2015р. по 30.09.2015р.; за зобовязанням вересня 2015р. на суму 1 332 539,64 грн. за період з 31.10.2015р. по 24.11.2015р.; за зобовязанням жовтня 2015р. на суму 2 801 748,49 грн. за період з 24.11.2015р. по 25.11.2015р., на суму 1 000 000,00грн. за період з 26.11.2015р. по 22.12.2015р. (з урахуванням заяви №16-16/2013 від 30.12.2016р.); за зобовязанням грудня 2015р. на суму 2 640 826,36 грн. за період з 02.02.2016р. по 09.03.2016р., на суму 2 140 826,36грн. за 10.03.2016р., на суму 1 640 826,36грн. за період з 11.03.2016р. по 15.03.2016р., на суму 1 140 826,36 грн. за 16.03.2016р., на суму 640 826,36грн. за період з 17.03.2016р. по 18.03.2016р., на суму 390 826,36грн. за період з 19.03.2016р. по 13.04.2016р.; за зобовязанням січня 2016р. на суму 2 730 190,19 грн. за період з 27.02.2016р. по 13.04.2016р., на суму 2 621 016,55 грн. за 14.04.2016р., на суму 2 121 016,55грн. за 15.04.2016р., на суму 1 621 016,55грн. за період з 16.04.2016р. по 18.04.2016р., на суму 1 121 016,55грн. за 19.04.2016р., на суму 621 016,55грн. за 20.04.2016р. та на суму 121 016,55грн. за період з 21.04.2016р. по 27.04.2016р.; за зобовязанням лютого 2016р. на суму 2 792 418,43 грн. за період з 29.03.2016р. по 27.04.2016р.; за зобовязанням березня 2016р. на суму 2 702 417,16грн. за період з 23.04.2016р. по 27.04.2016р. та на суму 15 852,14грн. за 28.04.2016р.; за зобовязанням квітня 2016р. на суму 37 894,77грн. за період з 28.05.2016р. по 31.05.2016р.; за зобовязанням травня 2016р. на суму 223 652,00 грн. за 30.06.2016р., на суму 43 652,00грн. за період з 01.07.2016р. по 06.07.2016р., з дотриманням приписів п.6 ст.232 Господарського кодексу України).

Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Перевіривши арифметичний перерахунок даних позовних вимог, у межах періоду встановленого позивачем, що не суперечить приписам п.6 ст.232 Господарського процесуального кодексу України та умовам укладеного договору, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», суд дійшов висновку про дійсний їх розмір 511 718,55 грн.

Враховуючи, що п.8.2 договору передбачено нарахування пені за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, заперечення відповідача у цій частині судом не приймаються.

Одночасно відповідач у відзиві №09/3203 від 14.11.2016р. посилається на сплив позовної давності щодо стягнення суми пені, яка нарахована на суму заборгованості за зобовязанням серпня 2015р. та просить застосувати строк позовної давності до означених вимог.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік

За приписами ст.261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З урахуванням положення частини четвертої статті 51 Господарського процесуального кодексу України днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява, а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду.

Позов Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Київ, в особі відокремленого підрозділу «Донбаська електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Бахмут Донецької області, №01-16/1543 датований 22.09.2016р., подано до господарського суду Донецької області шляхом направлення через підприємство звязку 19.10.2016р., про що свідчить відповідний штамп останнього, який міститься на поштовому конверті, у якому надійшла означена позовна заява.

Тобто, з урахуванням викладених вище умов правочину та стосовно оплати (протягом 10 днів від дня отримання рахунку, а також п.8.2 договору, як нарахування пені за кожний день прострочення, та період прострочення визначений позивачем), після спливу строку позовної давності встановленого для стягнення неустойки (штрафу пені) у наведеній частині.

Відповідно до ст.264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, які свідчать про визнання ним свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно п.23 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 року №01-8/211 Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України до дій, які свідчать про визнання боргу можуть відносить повне або часткове визнання претензій, часткове погашення самим боржником чи за його згодою іншою особою основного боргу і (або) неустойки, сплата процентів по основному боргу; прохання про відстрочку виконання.

Однак, підтверджень вчинення таких дій щодо суми пені, яка нарахована на суму заборгованості за зобовязанням серпня 2015р., суду не надано.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення, при цьому сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (п.3, п.4 ст.267 Цивільного кодексу України).

Як зазначалось, відповідач звернувся з такою заявою до суду.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з доводами відповідача у цій частині і застосовує строк позовної давності до вимог про стягнення суми пені, яка нарахована на суму заборгованості за зобовязанням серпня 2015р., та дійсний розмір якої становить 5 826,14грн., що є підставою для відмови у задоволенні позову у цьому розмірі.

Також відповідач у відзиві просить відмовити у задоволенні 3% річних та пені повністю, з огляду на приписи п.п.8.3.1 п.8.3 та наявність обставин непереборної сили.

Проте, викладені обставини у розумінні чинного законодавства України та приписів ст.625 Цивільного кодексу України не можна розцінювати, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання/не належне виконання грошових зобовязань за наведеним правочином.

Відсутності вини, як і наявність форс-мажорних обставин у невиконанні зобовязань по сплаті за надані послуги згідно договору про технічне забезпечення електропостачання №641 від 26.01.2007р. протягом серпня-жовтня, грудня 2015р., січня-травня 2016р. не підтверджено доказами у розумінні приписів господарського процесуального законодавства.

До того ж слід зауважити на приписах ст.42 Господарського кодексу України, відповідно до яких субєкти господарювання самостійно, на власний ризк здійснюють господарску діяльність, і, з відсиланням на положення п.1 ст.625 Цивільного кодексу України, не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобовязання.

З огляду на таке, заперечення відповідача з цього приводу судом не прийнято.

В частині заявленого відповідачем клопотання про відстрочку виконання рішення суду по справі №905/3039/16 слід зазначити таке.

Відстрочка виконання судового рішення в розумінні статті 121 ГПК України може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Діючим законодавством не передбачено переліку таких обставин. Таким чином, суд оцінює докази відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи з фактичних обставин справи, що були предметом розгляду по справі договором про технічне забезпечення електропостачання №641 від 26.01.2007р. встановлено обовязок відповідача сплатити вартість спірних послуг, несвоєчасне виконання якого останнім стало підґрунтям нарахування пені та 3 % річних.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи вищеозначену норму процесуального законодавства, висновки, викладені у п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9, суд не вбачає винятковості обставин, на які посилається заявник як на підставу відстрочення виконання цього судового рішення, оскільки вони не свідчать про надмірність присудженої до стягнення суми та неможливість її сплати. До того ж, не представлено доказів (документів) щодо неможливості зарахування коштів на його рахунок у подальшому, не надано доказів, підтверджуючих відсутність грошових коштів у заявника у сумі, дійсність якої встановлена під час розгляду справи, з фактичних обставин таке не вбачається.

Отже, посилання у цьому спірному випадку на складнощі ведення господарської діяльності відповідача не є переконливим та законним підґрунтям для невиконання господарських зобовязань, окрім того беручи до уваги час існування обставин, на підтвердження яких суду представлено документи.

Інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для відстрочки виконання рішення суду заявником не надано, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Донецької області за результатами розгляду справі №905/3039/16 на чотири місяці з дати набрання законної сили даним судовим актом, підлягають залишенню без задоволення.

Одночасно, як було зазначено вище, відповідач стосовно стягнення пені, просить суд врахувати здійснення ним господарської діяльності в зоні проведення антитерористичної операції, допомогу підприємства у відновленні інфраструктури м.Маріуполя, пошкодженої внаслідок бойових дій, звернуто увагу на надскладні економічні умови та, як наслідок, зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню на 80%.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру цієї санкції.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем було порушено господарське зобов'язання, наслідки чого передбачені п.8.2 договору, а саме застосування позивачем пені стосовно відповідача.

Разом з цим, розмір пені, на стягненні якого наполягає позивач, підлягає стягненню у сумі 505 892,41грн., внаслідок застосовного строку позовної давності до вимог про стягнення суми пені, яка нарахована на суму заборгованості за зобовязанням серпня 2015р.

При цьому, за висновками суду, у сукупності із об'єктивними обставинами складної ситуації у державі та економічного її становища, обставини, на які посилається відповідач у своєму клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності із загальним розміром нарахованих сум у відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України, враховуючи положення ст.129 Конституції України, та, що винятковість обставин є оціночним поняттям, господарський суд дійшов висновку про залишення клопотання відповідача щодо зменшення на 80% розміру штрафних санкцій, нарахованих позивачем, без задоволення, оскільки за результатами розгляду справи не вбачається її завищення та невідповідність передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч.1, 2 ст.627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а отже виключено обставини, які зумовлюють надмірність нарахованої штрафної санкції та за яких можливе зменшення розміру пені.

Відтак, позовні вимоги Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Київ, в особі відокремленого підрозділу «Донбаська електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Бахмут Донецької області, до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь Донецької області, в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково, в сумі визначеній судом.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського

процесуального кодексу України та покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Київ, в особі відокремленого підрозділу «Донбаська електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м.Бахмут Донецької області, до Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 546 967,24 грн., у тому числі 511 718,54 грн. суми пені та 35 248,70 грн. 3% річних, задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Левченка, б.1, , п/р у ПАТ «ПУМБ» м.Київ, МФО 334851) на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01036, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 25, , п/р 6033 у АТ «Укрексімбанк», МФО 322313) в особі відокремленого підрозділу «Донбаська електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (84500, Донецька область, м.Бахмут, вул.Патріса Лумумби, б.97, ) 539 862,38грн., у тому числі 33 969,97 грн. 3% річних та 505 892,41 грн. суми пені, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 8 097,94 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 10.01.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 16.01.2017р.

Суддя О.В. Кротінова