УХВАЛА

30.01.2017Справа № 53/378
За заявою ОСОБА_1

про заміну сторони у виконавчому провадженні

у справі № 53/378

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

про стягнення безпідставно одержаних коштів 134 900,00 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від заявника: ОСОБА_4, за довіреністю

від боржника: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2011 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2012 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2011 у справі № 53/378 скасовано, позов задоволено повністю, стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 безпідставно одержані грошові кошти в розмірі 134 900,00 грн., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1349,00 грн. та судовий збір в сумі 674,50 грн. за подання апеляційної скарги.

16.02.2012 Господарським судом міста Києва було видано накази на примусове виконання вказаної постанови.

16.01.2017 до Господарського суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з заявою про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) її правонаступником.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2017 заява ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні була прийнята до розгляду, розгляд заяви призначено на 30.01.2017.

Представник заявника у судовому засіданні 30.01.2017 заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні підтримав, просив суд її задовольнити.

Представник боржника у судове засідання 30.01.2017 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 53/378, суд дійшов висновку щодо її задоволення з огляду на таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер ОСОБА_2, який є позивачем у даній справі та стягувачем за наказами Господарського суду міста Києва від 16.02.2012 р., виданими на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2012 р.

Факт смерті позивача у справі - ОСОБА_2 стверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1 р., виданим 23.11.2015 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 17526.

Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43381709 від 25.03.2016 р., сформованого державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, який надано заявником ОСОБА_1 до справи, в провадженні П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа № 468/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_2 Спадкоємцем за законом є дружина померлого - ОСОБА_1, яка 25.03.2016 р. звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.2016 року, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна гр. ОСОБА_2 є його дружина - ОСОБА_1, в тому числі з урахуванням 1/2 частки майна, від якої відмовилася на її користь дочка померлого - ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 121-4 Господарського процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за заявою державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони господарський суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Господарський суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається не пізніше наступного робочого дня особам, які брали участь у справі, а також державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відповідно до ст. 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Згідно ст.124 Конституції України та ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконання судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя і заміна сторони на цій стадії може відбуватися як на підставі та у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України, так і Законом України "Про виконавче провадження".

Змістом норм розділу XIV ГПК України, ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" підтверджується, що виконавче провадження, є завершальною стадією судового провадження.

Із вказаних норм вбачається, що правонаступництво можливе на будь-якій стадії процесу, в тому числі й на стадії виконання судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

В абзаці 3 п.1.4 постанови від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що статтею 25 ГПК передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). У разі заміни кредитора в зобов'язанні не в повному обсязі (у подільному зобов'язанні; в разі передачі новому кредитору права на стягнення неустойки окремо від передачі прав вимоги за основним зобов'язанням тощо) новий кредитор є правонаступником первісного кредитора лише в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу відповідних прав якщо інше не встановлено договором або за законом (стаття 514 Цивільного кодексу України); при цьому якщо правонаступником заявляються відповідні вимоги, то вважається, що позов подано кількома позивачами (стаття 23 ГПК). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої статті 22 ГПК стосовно прав сторін у судовому процесі.

Слід відзначити, що правонаступництвом є перехід прав і обов'язків від одного суб'єкта до іншого.

Правонаступництво може бути універсальним (загальним) або частковим. За універсальним правонаступництвом до правонаступника переходять усі права і обов'язки того суб'єкта, якому вони належали раніше. За частковим правонаступництвом від одного до іншого суб'єкта переходять лише окремі суб'єктивні права або обов'язки.

Згідно зі статтею 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.

Такий статус сторін у правовідносинах існує до моменту виконання боржником зобов'язань перед кредитором, які відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України припиняються, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора (ч. 2 ст. 608 ЦК України).

Згідно зі статтею 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (тобто ті які нерозривно пов'язані з особою чи то боржника , чи то кредитора).

Таким чином, у зобов'язаннях не пов'язаних з особою боржника або кредитора, смерть будь-кого з особою боржника або кредитора, в такому разі відбувається перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Здійснивши аналіз норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що чинним законодавством не встановлено обмежень чи особливостей щодо здійснення правонаступництва у разі смерті фізичної особи-підприємця після прийняття судового рішення, а статтею 25 ГПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі і на стадії виконання рішення суду.

Наявні в матеріалах справи документи переконливо свідчать про те, що дружина позивача ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем всіх прав та обов'язки, що належали спадкодавцеві ОСОБА_2 (позивач у справі) на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на вказане, заяву ОСОБА_1 без номера від 16.01.2017 р. про заміну сторони виконавчого провадження у справі слід задовольнити.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 25, 86, 121-4 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

2. Замінити позивача (стягувача) - Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 (02166, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер картки платника податків: НОМЕР_1) на його правонаступника ОСОБА_1 (02166, АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер картки платника податків: НОМЕР_2) у справі № 53/378 по виконанню наказів Господарського суду міста Києва від 16.02.2012, виданими на примусове виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2012.

Суддя О.А. Грєхова