ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2017 р.Справа № 916/2837/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Бєляновського В.В., Таран С.В.

(склад судової колегії змінений відповідно до розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №88 від 18.01.2017р. та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.01.2017р.)

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від Департаменту комунальної власності Одеської міськради ОСОБА_1 - за довіреністю;

від Одеського міського благодійного фонду соціальної підтримки бідуючих інвалідів ВВВ, учасників БД, удовиць та родин загинувших воїнів, ветеранів праці «Порятунок» - ОСОБА_2- адвокат (за договором, ордером)

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

на рішення господарського суду Одеської області від 30 листопада 2016 року

по справі №916/2837/16

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до Одеського міського благодійного фонду соціальної підтримки бідуючих інвалідів ВВВ, учасників БД, удовиць та родин загинувших воїнів, ветеранів праці «Порятунок»

про виселення

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 19.01.17р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

21.10.2016р. Департамент комунальної власності Одеської міської ради (надалі позивач, Департамент комунальної власності ОМР) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Одеського міського благодійного фонду соціальної підтримки бідуючих інвалідів ВВВ, учасників БД, удовиць та родин загинувших воїнів, ветеранів праці «Порятунок» (надалі відповідач, Фонд «Порятунок»), в якому просив суд виселити відповідача з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 135,4кв.м., яке розташоване за адресою: м.Одеса, Французький бульвар, 12/1, на користь Департаменту комунальної власності ОМР.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вищезазначене приміщення знаходилось у відповідача в оренді на підставі Договору оренди №9/56 від 20.08.2003р., термін дії якого з урахуванням додаткового погодження від 02.10.2013р. №1 закінчився 02.09.2016р. Позивач 04.08.2016р. надіслав відповідачу повідомлення від №01-13/3631, в якому повідомив, що договір оренди № 9/56 від 20.08.2003р. закінчує свою дію 02.09.206р. та на новий строк продовжуватися не буде, а також запропонував у добровільному порядку повернути орендоване майно співробітникам Департаменту. Проте відповідач не повернув орендоване майно, продовжує займати спірні приміщення, що і зумовило звернення Департаменту до суду з даним позовом.

З посиланням на норми ст.ст.11, 16, 391, 509, 526, 525, 625, 785, ч.2 ст.795 ЦК України, ст.20 ГК України Департамент комунальної власності Одеської міськради просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

28.11.2016р. відповідач подав суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 30.11.2016р. (суддя Петренко Н.Д.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано посиланням на норми ч.1 ст.764 ЦК України, ч.2 ст.17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», ч.3 ст.35 ГПК України, та вмотивовано тим, що 20.08.2003р. між Представництвом по управлінню комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) та Одеським міським благодійним фондом соціальної підтримки бідуючих інвалідів ВВВ, учасників БД, удовиць та родин загинувших воїнів, ветеранів праці «Порятунок» (орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 9/56, згідно умов якого було надано в строкове платне користування обєкт комунальної власності - нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 135,4 кв.м, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 12/1 для розміщення організації (п. 1.1.) зі сплатою орендної плати в пільговому розмірі 1,0 грн. за рік (п. 2.2.). Строк дії договору до 20.08.2013 року (п. 1.2.). Додатковим погодженням №1 від 02.10.2013р. до вищевказаного договору оренди було внесено зміни, зокрема, строк дії договору оренди було продовжено до 02.09.2016р. Рішенням господарського суду Одеської області від 10.12.2014 по справі № 916/3052/14 в задоволенні первісного позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради відмовлено, а зустрічний позов Одеського міського благодійного фонду соціальної підтримки бідуючих інвалідів ВВВ, учасників БД, удовиць та родин загинувших воїнів, ветеранів праці «Порятунок» - задоволено: визнано недійсним п.1.3-1.4 додаткового договору №1 від 02.10.13. про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 20.08.03р. №9/56, укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фондом «Порятунок». В мотивувальній частині рішення господарського суду Одеської області встановлено, що: «за умовами п.1.2 договору оренди №9/56 від 20.08.13, строк його дії був встановлений із 20.08.03. по 20.08.13., а за умовами п.7.7. після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на його продовження у разі належного виконання умов договору. Оскільки ні одна із сторін не заперечувала проти продовження дії договору то відповідно до вимог ст.764 ЦК України та ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна договір №9/56 від 20.08.13 вважається продовженим на наступні 10 років, яким визначена орендна плата в розмірі 1,00 грн, в рік». Визначення в мотивувальній частині рішення господарського суду Одеської області по справі № 916/3052/14 фактичних обставин щодо подовження строку дії укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення № 9/56 від 20.08.2003 на наступні 10 років після закінчення строку, визначеного його п. 1.2., тобто до 20.08.2023р. є преюдиціальним під час розгляду справи №916/2837/16 та позбавляє суд можливості задовольнити заявлені позовні вимоги.

Не погодившись з рішенням суду від 30.11.2016р., Департамент комунальної власності Одеської міськради звернувся до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з наступних підстав:

- суд першої інстанції взагалі не надав оцінку доводам позивача, що строк дії договору оренди взагалі не був предметом розгляду у справі № 916/3052/14. а матеріально-правовою підставою позову Департаменту були норми ст. 651 ЦК України та 291 ГК України. Окрім цього, судом у справі №916/3052/14 не надавалась оцінка додатковому погодженню №1 в частині строку його дії;

- враховуючи те, що ч.3 ст.35 ГПК України не є підставою для припинення зобов'язання (додаткового погодження № 1), визначеного ст. 598 ЦК України, судом протиправно не було взято до уваги додаткове погодження №1 до Договору в частині строку дії договору оренди;

- відповідно до абз.4 п.2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом;

- судом першої інстанції були порушені норми матеріального права: ст. ст. 11. 204. 509. 525, 526, 598, 626, 629 ЦК України, ст.17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна»; норми процесуального права: ч.3 ст.35 ГПК України; наявне неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи: підписане сторонами додаткове погодження №1 від 02.10.2013р. та строку дії договору оренди до 02.09.2016р.; має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду - щодо продовження строку дії договору оренди до 20.08.2023р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.12.2016р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Бєляновський В.В., Поліщук Л.В.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні; відстрочено Департаменту комунальної власності Одеської міськради сплату судового збору у розмірі 1515,80грн. за подачу апеляційної скарги на рішення господарського суду Одеської області від 30.11.2016р. по справі №916/2837/16 на строк до 19.01.2017р.; зобовязано Департамент комунальної власності Одеської міськради у строк до 19.01.2017р. сплатити судовий збір у розмірі 1515,80грн. та надати суду відповідні докази.

27.12.2016р. Департамент комунальної власності Одеської міської ради надав суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору на виконання ухвали суду від 23.12.2016р.

У звязку із перебуванням судді Поліщук Л.В. у відпустці розпорядженням керівника апарату суду №88 від 18.01.2017р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №916/2837/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.01.2017р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді: Бєляновський В.В., Таран С.В.

Ухвалою суду апеляційної інстанції 19.01.2017р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Бєляновський В.В., Таран С.В.) справу №916/2837/16 прийнято до провадження.

19.01.2017р. відповідач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою суду від 19.01.2017р. відмовлено у задоволенні клопотання Департаменту комунальної власності Одеської міськради про розгляд справи у закритому судовому засіданні.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Фонду «Порятунок» заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного перегляду, що 20.08.2003р. між Представництвом по управлінню комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець) та Одеським міським благодійним фондом соціальної підтримки бідуючих інвалідів ВВВ, учасників БД, удовиць та родин загинувших воїнів, ветеранів праці «Порятунок» (Орендар) був укладений договір оренди нежитлового приміщення №9/56 (надалі Договір №9/56 від 20.08.2003р.), відповідно до умов п.1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 135,4кв.м, за адресою: м.Одеса, Французький бульвар, 12/1 на підставі розпорядження міського голови №1021-01р від 20.08.2003р. для розміщення організації, зі сплатою орендної плати в пільговому розмірі 1,0грн. за рік (п. 2.2 Договору №9/56 від 20.08.2003р.)

Відповідно до п.1.2 Договору №9/56 від 20.08.2003р. строк дії договору оренди з 20.08.2003р. до 20.08.2013р.

Після закінчення строку дії Договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобовязаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані або не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) обєкта оренди (п.4.7 Договору №9/56 від 20.08.2003р.).

Згідно із п.7.7 Договору №9/56 від 20.08.2003р. після закінчення строку дії договору, Орендар має переважне право на його продовження у разі належного виконання умов договору.

Відповідно до п.1.1. Положення про департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради №2752-VI від 19.02.2013р., Департамент комунальної власності Одеської міської ради є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, а також правонаступником прав та обовязків приєднаного Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради.

02.10.2013р. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець) та Одеським міським благодійним фондом соціальної підтримки бідуючих інвалідів ВВВ, учасників БД, удовиць та родин загинувших воїнів, ветеранів праці «Порятунок» (Орендар) було укладено додатковий договір №1 про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 20.08.2003р. №9/56, відповідно до якого, до Договору №9/56 від 20.08.2003р. були внесені, зокрема, наступні зміни:

- пункт 1.2 розділу 1 «Предмет договору» викладено в новій редакції: « 1.2 Строк дії договору: з дати підписання договору оренди до 09 вересня 2016 року» (пункт 1.2 Додаткового договору №1 від 02.10.2013р.);

- перший абзац пункту 2.2. розділу 2 «Порядок розрахунків» Договору викладено в новій редакції: « 2.2. За орендоване приміщення орендар, зобовязується сплачувати орендну плату з 20.08.2013р., що розрахована на 01.09.2013р., та становить 3329,22грн. та є базовою ставкою орендної плати за місяць» (пункт 1.3 Додаткового договору №1 від 02.10.2013р.).

Відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 04.10.1995р. №786 (з наступними змінами), додаток 8.1 до договору оренди викласти в новій редакції (додаток розрахунку в новій редакції додається) (пункт 1.4 Додаткового договору №1 від 02.10.2013р.).

04.08.2016р. Департамент комунальної власності Одеської міської ради з посиланням на положення ст. 654 ЦК України, ст.10, ч.2 ст.17, ст.27 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», надіслав Одеському міському благодійному фонду соціальної підтримки бідуючих інвалідів ВВВ, учасників БД, удовиць та родин загинувших воїнів, ветеранів праці «Порятунок» повідомлення №01-13/3631, в якому зазначив, що договір оренди №9/56 від 20.08.2003р. закінчує свою дію 02.09.2016р. та на новий строк продовжуватися не буде, а також запропонував у добровільному порядку повернути орендоване майно у строк до 17.09.2016р. за актом приймання-передачі.

Дане повідомлення було отримане в.о. директора Одеського міського благодійного фонду соціальної підтримки бідуючих інвалідів ВВВ, учасників БД, удовиць та родин загинувших воїнів, ветеранів праці Порятунок ОСОБА_3 09.08.2016р, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

11.08.2016р. Фонд «Порятунок» надіслав до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради лист на №01-13/3631 від 04.08.2016р., в якому повідомив, що не погоджується з вимогами Департаменту про виселення з займаних приміщень, оскільки з урахуванням рішення суду від 10.12.2014р. у справі №916/3052/14 строк дії договору продовжено до 20.08.2023р., а також запропонував привести відповідний пункт договору щодо строку його дії у відповідність до судового рішення.

Звертаючись до суду з позовом, Департамент комунальної власності Одеської міської ради посилався на те, що відповідач підлягає виселенню з спірних приміщень, оскільки термін дії Договору №9/56 сплинув 02.09.2016р., та Фонд «Порятунок» займає нежитлові приміщення за адресою: м.Одеса, Французький бульвар, 12/1 без будь-яких правових підстав.

Місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міськради з огляду наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст.10 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Згідно із ч.2 ст.17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Згідно із ч.1 ст.764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Позивач наполягає, що строк дії Договору №9/56 від 20.08.2003р. (з урахуванням Додаткового договору №1 від 02.10.2013р.) до 02.09.2016р.; 04.08.2016р. позивач надіслав відповідачу повідомлення №01-13/3631, в якому зазначив, що договір оренди №9/56 від 20.08.2003р. закінчує свою дію 02.09.2016р. та на новий строк продовжуватися не буде.

Разом з цим, рішенням господарського суду Одеської області від 10.12.2014р. по справі №916/3052/14 в задоволенні первісного позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Одеського міського благодійного фонду соціальної підтримки бідуючих інвалідів ВВВ, учасників БД, удовиць та родин загинувших воїнів, ветеранів праці «Порятунок» про розірвання договору оренди, виселення та стягнення 49950,08грн. відмовлено; зустрічний позов Одеського міського благодійного фонду соціальної підтримки бідуючих інвалідів ВВВ, учасників БД, удовиць та родин загинувших воїнів, ветеранів праці «Порятунок» - задоволено: визнано недійсним п.1.3-1.4 додаткового договору №1 від 02.10.13р. про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 20.08.03р. №9/56, укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Одеським міським благодійним фондом соціальної підтримки бідуючих інвалідів ВВВ, учасників бойових дій, удовиць та родин загинувших воїнів, ветеранів праці Порятунок.

Постановами Одеського апеляційного господарського суду від 22.01.2015р. та Вищого господарського суду України від 01.04.2015р. рішення господарського суду Одеської області від 10.12.2014р. по справі №916/3052/14 залишено без змін.

В мотивувальній частині рішення господарського суду Одеської області від 10.12.2014р. по справі №916/3052/14 встановлено, що: за умовами п.1.2 договору оренди №9/56 віл 20.08.13, строк його дії був встановлений із 20.08.03. по 20.08.13., а за умовами п.7.7. після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на його продовження у разі належного виконання умов договору. Оскільки ні одна із сторін не заперечувала проти продовження дії договору то відповідно до вимог ст.764 ЦК України та ч.2 ст.17 Закону України Про оренду державного та комунального майна договір №9/56 від 20.08.13 вважається продовженим на наступні 10 років, яким визначена орендна плата в розмірі 1,00 грн. в рік.

Також у рішенні від 10.12.2014р. по справі №916/3052/14 зазначено таке: «оскільки суд встановив, що дія договору №9/56 від 20.08.13. є продовженою, яким було встановлено орендну плату в розмірі 1,0грн. в рік та визнав недійсними п.1.3. і п.1.4 додаткового договору №1 про внесення змін до договору №9/56, то відсутні підстави для нарахування боргу по орендній платі та пені на підставі додаткового договору №1, а відтак і підстави для розірвання договору №9/56 від 20.08.03. і виселення відповідача за первісним позовом».

Отже в справі №916/3052/14 суд вмотивував відмову у задоволенні позовних вимог Департаменту саме встановленням факту продовження дії договору №9/56 від 20.08.2003р. на новий строк (до 20.08.2023р.) у сукупності із недійсністю пунктів 1.3, 1.4 Додаткового договору №1 від 02.10.2013р., внаслідок чого відхилив вимоги про його розірвання, виселення з приміщень та стягнення заборгованості по оренді.

Відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішення суду, яке набрало законної сили, є обовязковим. Преюдиціальні факти, встановлені в законному та обґрунтованому рішенні суду, є обовязковими для суду, який розглядає інші справи між тими ж сторонами.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання у спорі між тими ж сторонами.

Відповідно до розяснень, які містяться у п.2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиційне значення для господарського суду має й вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, якщо господарський суд розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльність особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, і лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. За змістом частини другої статті 35 ГПК та частини десятої статті 38 Закону України "Про третейські суди" обставини, встановлені рішенням третейського суду, не мають преюдиціального значення для господарського суду, в тому числі і у розгляді ним справи, в якій беруть участь ті самі сторони, що й у третейському провадженні. Не надається преюдиціального значення також обставинам, зазначеним: у скасованих судових рішеннях (а в разі часткового скасування таких рішень - у скасованих їх частинах); у судових рішеннях касаційної інстанції, оскільки останню не наділено правом, зокрема, встановлювати або вважати доведеними обставини і вирішувати питання, пов'язані з доказуванням (частина друга статті 111 7 ГПК), - за винятком випадків, коли касаційна інстанція, скасувавши рішення попередніх судових інстанцій, прийняла нове рішення на підставі встановлених ними обставин.

Отже за встановлення господарським судом Одеської області у рішенні від 10.12.2014р. по справі №916/3052/14 обставини продовження дії Договору №9/56 від 20.08.2003р. на наступні 10 років (тобто до 20.08.2023р.) місцевий господарський суд при розгляді справи №916/2837/16 дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову Департаменту комунальної власності Одеської міськради, оскільки наразі Договір оренди нежитлового приміщення №9/56 від 20.08.2003р. є чинним та продовжує діяти.

Доводи апеляційної скарги Департаменту комунальної власності Одеської міськради колегія суддів відхиляє з огляду наступного.

Посилання скаржника на розяснення, які містяться у абз.4 п.2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 колегія суддів відхиляє, оскільки господарським судом Одеської області у рішенні від 10.12.2014р. по справі №916/3052/14 було встановлено саме обставину продовження дії Договору №9/56 від 20.08.2013р. на наступні 10 років, а не надано правову оцінку цій обставині, про що свідчать мотиви, виходячи з яких суд відмовив у виселенні Фонду «Порятунок» зі спірних приміщень.

Твердження позивача про неврахування судом першої інстанції положень Додаткового договору №1 щодо встановлення терміну дії Договору №9/56 до 02.09.2016р. підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення слугувати неспроможні, оскільки обставини продовження дії Договору №9/56 вже досліджувалися під час розгляду справи №916/3052/14 та судом було встановлено, що строк дії даного договору продовжено на наступні 10 років, виходячи з чого відмовлено у позові про розірвання договору оренди та виселення Фонду «Порятунок».

Інші доводи апеляційної скарги Департаменту комунальної власності Одеської міськради не свідчать про неправильність висновку про відмову у позові місцевого господарського суду та підставою для скасування рішення слугувати не спроможні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 30.11.2016р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, зміні або скасуванню не підлягає, а відтак, залишається без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 30.11.2016р. у справі №916/2837/16 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 24.01.2017р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Бєляновський В.В.

Суддя Таран С.В.