номер провадження справи 4/130/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2017 Справа № 908/3037/16

м. Запоріжжя

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, (70222, АДРЕСА_1,)

до відповідача Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, (70200, Запорізька область, м.Гуляйполе, вул. 3-го Інтернаціоналу, буд. 50)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Відділ Держгеокадастру у Гуляйпільському районі Запорізької області (70200, Запорізька область, Гуляйполе, пл. Петровького, буд. 4)

про тлумачення правочину

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_3, договір б/н від 01.09.2016р.;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився;

15.11.2016р. до господарського суду Запорізької області звернулась Фізична особа-підприємця ОСОБА_1, с. Варварівка, Гуляйпільський район, Запорізька область з позовною заявою до Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, м. Гуляйполе, Запорізька область про тлумачення правочину

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 15..11.2016 р. справу № 908/3037/16 призначено до розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.11.2016 р. порушено провадження у справі № 908/3037/16 справі присвоєно номер провадження 4/130/16, судове засідання призначено на 21.12.2016 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

Ухвалою суду від 21.12.2016 р., на підставі ст. ст. 69, 77 ГПК України, продовжено процесуальний строк вирішення спору у справі № 908/3037/16, до 31.01.2017 р., судове засідання призначено на 26.01.2017р.

В судовому засіданні 26.01.2017р. справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

21.12.2016р. на електронну адресу та через канцелярію господарського суду Запорізької області, після судового засідання по справі №908/3037/16, яке відбулося 21.12.2016р.(про що свідчить штемпель господарського суду Запорізької області про дату та час отримання документів по справі), від відповідача судом отримані заперечення проти позову, в яких зокрема Гуляйпільська районна державна адміністрація Запорізької області, на підставі ст. 24 ГПК України, просить замінити неналежного, відповідача - Гуляйпільську район адміністрацію на належного відповідача Департамент екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації, у зв'язку з тим, що розпорядженням голови Запорізької обласної державної адміністрації 13.10.2014 року №526 «Про затвердження Положення про Департамент екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації» на Департамент екології та природних ресурсів покладено укладання, переукладання, внесення з розірвання договорів оренди водних об'єктів.

Статтею 21 ГПК України встановлено що відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Частиною 1 ст. 24 ГПК України передбачено, що господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініциативою до участі у справі іншого відповідача. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Предметом позову у справі № 908/3037/16 є вимога про тлумачення правочину, а саме позивач просить розтлумачення положення договору від 13.02.2011р. про надання водного об'єкту загальнодержавного значення, розташованого на території Гуляйпільського району у тимчасове користування на умовах оренди, укладеного між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Гуляйпільською районною державною адміністрацією Запорізької області, які й є сторонами у справі №908/3037/16.

Отже, підстав для заміни, на підставі ст. 24 ГПК України, відповідача у справі №908/3037/16 у суду не має, тому в задоволенні зазначеного клопотання суд відмовляє.

Позивач просить суд розтлумачити положення договору щодо строку його дії зазначивши, що його дію було поновлено на той же самий строк, на який його було укладено, і він є діючим до 18.05.2021р. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ст.ст. 213, 765 Цивільного кодексу України та ст. 51, Водного кодексу України.

Відповідач проти позову заперечив, вважає що позовні вимоги є не що інше як намагання позивача під тлумаченням, легалізувати договір, який не відповідає вимогам законодавства, просить суд в позові відмовити.

Третя особа, в жодне судове засідання не з'вилася, пояснення по справі №908/3037/16, витребувані ухвалами суду не надала, про поважність причин неявки уповноваженого представника суд жодного разу не попереджала, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена у відповідності до вимог господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю третьої особи.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.02.2011 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Позивачем, орендарем) та Гуляйпільською районною державною адміністрацією Запорізької області (Відповідачем, орендадовцем) було укладено договір надання водного об'єкту загальнодержавного значення, розташованого на території Гуляйпільського району у тимчасове користування на умовах оренди (надалі - договір).

Згідно з умовами даного договору, згідно розпорядження голови Гуляйпільської районної державної адміністрації від 02.02.2011 р. за №29 Відповідачнадає, а Позивач - приймає у тимчасове користування на умовах оренди водний об'єкт загальнодержавного значення площею водного дзеркала 25,26 га, розташований поблизу сіл Долинка і Рівне на території Долинської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області в заплаві балки Ковальова. (п.1.1 Договору).

Даний водний об'єкт (ставок) надано в тимчасове користування на умовах оренди строком на 5 років для риборозведення. (п.1.2 Договору).

Згідно з п.п. 4.1.4.4 договору договір складено Сторонами терміном на 5 років та набуває чинності з моменту погодження його держуправлінням охорони навколишнього природного середовища в Запорізькій області та Запорізьким обласним виробничим управлінням меліорації і водного господарства. При виконанні всіх видів умов Договору Орендар має переважне право на його поновлення (продовження). Погодження з держуправлінням охорони навколишнього природного середовища в Запорізькій області, облводгоспом в цьому випадку є обов'язковими.

13.02.2011р. між сторонами було підписано Акт здачі - приймання водного об'єкту.

23.05.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання йому в оренду земельної ділянки, яка знаходиться під вказаним об'єктом водного фонду (орендованим ставком) відповідно до договору надання водного об'єкту загальнодержавного значення, розташованого на території Гуляйпільського району у тимчасове користування на умовах оренди від 13.02.2011р.

Листом від 13.06.2016 року № 72 Відповідач повідомив, що договір оренди водного об'єкту, укладений між ФОП ОСОБА_1 та районною державною адміністрацією, закінчився 18.05.2016 р. У зв'язку з цим Гуляйпільська районна державна адміністрація, в задоволенні прохання щодо передачі в оренду водного об'єкту та земельної ділянки під ним відмовила.

Статтею 764 ЦК України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Так, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змогу з'ясувати дійсним зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір.

Тобто, у розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з'ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов'язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов.

Наведена позиція підтримана судовою практикою, зокрема, викладена у постанові Вищого господарського суду України від 12.02.2014 у справі № 5006/25/130пд/2012.

Суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З огляду на викладене, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки у дійсності позивач просить суд внести у договір положення щодо його продовження на тих самих умовах до 18.05.2021р., що є змінною істотних умов договору та встановленням юридичного факту. Фактично позивач намагається оскаржити дії відповідача щодо відмови у продовженні договору оренди, а тому правові підстави для з'ясування зазначених обставин в межах даної справи відсутні.

Проте, дослідження судом вказаних обставин можливе при вирішенні майнового спору про зобов'язання укласти додаткову угоду до договору або про укладення нового договору, або іншого спору про право.

Згідно зі ст., ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи позивача, в обґрунтування заявлених вимог, суд визнав хибними та необґрунтованими.

Враховуючи вище наведене, в задоволені позову відмовляється повністю.

Відповідно до ст., ст. 44, 49 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Запорізька область, Гуляйпільський район до Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, Запорізька область, м.Гуляйполе про тлумачення правочину, відмовити повністю.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "27" січня 2017 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.