УХВАЛА

30.01.2017 р.Справа № 910/747/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕСВІТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄС Продакшен груп"

про стягнення заборгованості 714 472,00 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Плюта Р.В. за довіреністю № 627/17-Т від 28.12.2016 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕСВІТ" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄС Продакшен груп" про стягнення заборгованості 714 472,00 грн.

Ухвалою суду від 16.01.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.01.2017 р.

У судове засідання 30.01.2017 р. представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Судом встановлено, що у матеріалах справи наявна заява про забезпечення позову, подана до суду разом з позовною заявою, у якій позивач просить суд накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача у розмірі 714 472,00 грн.

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Забезпечення позову, за своєю правовою природою, є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів держави, територіальних громад, юридичних або фізичних осіб.

У відповідності до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог.

Позов, згідно ч. 1 ст. 67 ГПК України, забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення (п. 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994 № 02-5/611 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», п. 14 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.10.2006 № 01-8/2351 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року»).

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування, зокрема, своїх вимог. Наведене стосується й вимоги щодо забезпечення позову.

Тобто, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову (п. 1.1. інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.12.2006 № 01-8/2776 «Про деякі питання практики забезпечення позову»).

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9).

Позивач зазначає, що необхідність вжиття заходів до забезпечення позову виникла у зв'язку з припиненням мовлення телеканалом «UBR», який належить відповідачу.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про можливість невиконання відповідачем рішення суду, у разі задоволення позову.

Проте, суд звертає увагу позивача на те, що припинення мовлення телеканалом «UBR» не свідчить про припинення Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄС Продакшен груп" господарської діяльності в цілому, та не може підтверджувати можливість невиконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, діяльність у сфері телевізійного мовлення не являється єдиним видом господарської діяльності відповідача.

Враховуючи те, що позивач не обґрунтував та не довів належними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходу до забезпечення позову у вигляді накладання арешту грошові кошти відповідача, та що такі кошти можуть зникнути або зменшитись за кількістю на момент виконання рішення, і невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕСВІТ" про вжиття заходів до забезпечення позову.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.І. Зеленіна