ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.01.2017 Справа № 905/3361/16

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», Донецька область, м. Краматорськ

до відповідача: Науково-виробничого об'єднання «ЕЛСІБ» Публічне акціонерне товариство, Російська Федерація, м. Новосибірськ

про: стягнення заборгованості у розмірі 12000000,00 рублів РФ, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 4773120,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 17/64 від 19.11.2015р.;

від відповідача: не зявився.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь», Донецька область, м. Краматорськ, звернувся до господарського суду Донецької області із позовом до Науково-виробничого об'єднання «ЕЛСІБ» Публічне акціонерне товариство, Російська Федерація, м. Новосибірськ про стягнення заборгованості у розмірі 12000000,00 рублів РФ, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 4773120,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов Контракту №24/2012-03/08410000 від 14.11.2012р., специфікації №16/084П22 від 15.12.2015р., додаткової угоди №7/08410д21 від 14.07.2015р., додаткової угоди №8/08410Д25 від 10.07.2016р., рахунки фактури: №10-16/133 від 11.07.2016р., №10-16/139 від 20.07.2016р., накладної №49401471, державної електронної декларації №700020000/2016/004125 від 08.08.2016р., №700020000/2016/004392 від 18.08.2016р.

Відповідно до ч.1., ч.2. ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право», у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

За приписами ст. 35 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», субєкти зовнішньоекономічної діяльності несуть відповідальність у видах та формах, передбачених ст.ст. 33, 37 цього Закону, іншими законами України та/або зовнішньоекономічними договорами (контрактами).

Згідно п.1. ч.1. ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно п.10.3. до контракту №24/2012-03/08410000 від 14.11.2012р., всі суперечки і розбіжності, які можуть виникнути з контракту або у зв'язку з контрактом, за яким Сторони не можуть досягти згоди між собою, підлягають розгляду в Арбітражному (Господарському) суду за місцем знаходження позивача, згідно з Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992р., підписаного державами-учасниками СНД. Справжній контракт регулюється нормами матеріального права Росії.

Враховуючи положення вищезазначених законів, міжнародних угод та умов контракту, укладеного між сторонами, вказаний спір підлягає вирішенню в господарському суді Донецької області (відповідну правову позицію підтримує Вищий господарський суд України, постанова від 23.07.2009р. по справі №05-6-45/39).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та просив їх задовольнити.

Відповідач не скористався правом, наданим йому статтею 59 ГПК України, і не надав господарському суду відзив на позовну заяву та документи, що підтверджують заперечення проти позову.

З огляду на те, що матеріали справи є достатніми для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів.

В силу приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

14.11.2012р. між Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (надалі Продавець) та Науково-виробничим об'єднанням «ЕЛСІБ» Публічне акціонерне товариство, Російська Федерація, м. Новосибірськ (надалі Покупець) було укладено контракт №24/2012-03/08410000 (надалі Контракт), відповідно до якого, Продавець зобов'язується передати в обумовлений контрактом термін у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити в порядку, встановленому Договором, товари, визначені в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору, (надалі Товар) для використання у підприємницькій діяльності (п.1.1. Контракту).

Контракт набирає чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2018р. за умови повного виконання сторонами своїх зобов'язань, встановлених в Контракті (п.12.5. Контракту (в редакції Додаткової угоди №7/08410д21 від 14.07.2015р.)).

Відповідний контракт, в силу ст.ст. 173, 174, ч.1. ст. 175 Господарського кодексу України (надалі ГК України), є підставою для виникнення у сторін майново-господарських зобовязань.

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та укладеним між ними контрактом.

Контракт підписаний без розбіжностей та скріплений печатками підприємств, а тому зазначені в ньому зобовязання сторін є чинними, та в силу положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) є обовязковими до виконання.

За умов п.2.1. Контракту, ціна на товар встановлюється в російських рублях на умовах, погоджених Сторонами в Специфікаціях до Контракту. Валюта контракту і платежу рублі РФ. Загальна вартість контракту формується шляхом додавання вартості товарів у всьому підписаним специфікаціям.

Відповідно п.2.2. Контракту, платіж за товар, що поставляється за Контрактом, проводиться в рублях РФ на умовах, визначених у Специфікаціях до Контракту.

Згідно п.3.1. Контракту, товар повинен бути поставлений в терміни, зазначені в Специфікаціях до Контракту. Дострокова поставка - дозволяється.

Умовами п.3.2. Контракту, передбачено, що умови поставки: обмовляється в специфікації до Контракту.

Відповідно до п.3.3. Контракту, датою поставки і переходу права власності вважається момент надходження Товару на склад Покупця, підтверджена штампом в транспортному документі про отримання товару, при цьому копія документа, що підтверджує перехід права власності від Продавця до Покупця, повинна бути спрямована продавця протягом 3-х робочих днів від дати поставки товару.

Разом з Товаром Продавець передає Покупцеві нижче перераховані документи:

- інвойс;

- сертифікат походження Товару за формою СТ-1 (оригінал);

- транспортний документ - 1 оригінал;

- пакувальний лист;

- сертифікат якості;

- експортну декларацію - копія.

Згідно п.5.1. Контракту, платіж за товар, що поставляється за Контрактом, проіводіт в Російських рублях на умовах визначених у специфікаціях.

Відповідно до специфікації №16/084П22 від 15.12.2015р. до Контракту №24/2012-03/08410000 від 14.11.2012р., умови оплати: 100% оплати протягом 60 календарних днів від дати поставки товару на станцію Клещиха Західно-Сибірської залізниці, подтверженное в позначці залізничної накладної.

На виконання умов Контракту №24/2012-03/08410000 від 14.11.2012р. Продавцем, відповідно до специфікації №16/084П22 від 15.12.2015р. було здійснені митні оформлення та поставка Продукції на суму 12000000,00 руб. РФ та на суму 6000000,00 руб. РФ, що підтверджується вантажними митними деклараціями (надалі ВМД): №700020000/2016/004125 від 08.08.2016р., №700020000/2016/004392 від 18.08.2016р., рахунками-фактурами: №10-16/133 від 11.07.2016р., №10-16/139 від 20.07.2016р., належним чином засвідчені копії яких міститься у матеріалах справи.

Факт поставки товару та, відповідно, факт її прийняття з боку відповідача, НВО «ЕЛСІБ» Публічне акціонерне товариство, підтверджується відміткою на міжнародній товарно-транспортної накладної №49401471, належним чином засвідчена копія якої містяться у матеріалах справи.

Суд зазначає, що міжнародна товарно-транспортна накладна є міжнародним документом, порядок складання та дія якого регламентується Міжнародною конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (далі Конвенція), до якої Україна приєдналася згідно Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006р.

Згідно статті 1 Конвенції, ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

За розрахунком позивача, у зв'язку із невиконанням відповідачем умов договору за останнім утворилася заборгованість, яка на момент звернення до суду із позовом складає 12000000,00 рублів РФ, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 4773120,00 грн.

У позовній заяві позивач посилається на невиконання відповідачем зобовязань з повної оплати Товару в строки, передбачені умовами Контракту №24/2012-03/08410000 від 14.11.2012р.

Предметом судового розгляду є стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 12000000,00 рублів РФ, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 4773120,00 грн.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України). Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

За своєю правовою природою Контракт, укладений між позивачем та відповідачем, є Контрактом поставки продукції.

За приписами п.п. 1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умов п.1. ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Стаття 692 ЦК України визначає обовязок Покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Господарський суд приймає до уваги, що покупцем при отриманні товару не подавалося жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за контрактом зобовязань з поставки товару.

Оскільки суду не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно Контракту зобовязань, не надано доказів відмови від цього товару та прийняття його у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що свої зобовязання позивач виконав у відповідності з умовами Контракту.

На час розгляду справи, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем своїх зобовязань.

Відповідно ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст.ст. 11, 509 ЦК України, ст. 174 ГК України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст договору, з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором купівлі - продажу, який підпадає під правове регулювання норм ст. ст. 655-697 Цивільного кодексу України.

За умов п.1. ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1. ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 599 ЦК України за відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

За умов ст. 610 ЦК України Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В порушення умов договору, вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України відповідач поставлену продукцію оплатив не в повному обсязі.

Загальна сума заборгованості на час розгляду справи становить 12000000,00 рублів РФ, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 4773120,00 грн., тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у розмірі 71596,80 грн.

Також, за приписами ст. 49, 84 ГПК України при винесенні рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами та про повернення судового збору з бюджету у разі необхідності.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2. ст. 44 ГПК України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Згідно з ч.1. ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з ч.1. ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2016р. становить 1378,00 гривень.

Позивачем у позовній заяві №17/1168-2097 від 21.11.2016р. заявлені вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 12000000,00 рублів РФ, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 4773120,00 грн., тобто майнові вимоги у розумінні ч.2. ст. 16 ЦК України, ч.2. ст. 20 ГК України.

Розміри ставок судового збору встановлені у частині другій статті 4 Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат; за подання позовної заяви немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відтак, з огляду на приписи вказаного Закону позивачем у даному випадку повинно бути сплачено за подання до суду позовної заяви судовий збір у розмірі 71596,80 гривень.

Разом з цим, позивачем до позовної заяви додане платіжне доручення №2282 від 22.11.2016р. про сплату судового збору у розмірі 72113,40 грн., тобто судовий збір було внесено в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Розмір переплати становить 516,60 грн.

Враховуючи те, що за приписами п.1. ч.1. ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом та із урахуваннях заяви про зменшення розміру позовних вимог, то сума судового збору у розмірі 516,60 гривень, яка сплачена на підставі платіжного доручення №2282 від 22.11.2016р. на суму 72113,40 гривень, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України як надмірно сплачена.

На підставі вищенаведеного, ст.ст. 5, 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. 35 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 599, 629, 655, 693 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 202 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», Донецька область, м. Краматорськ до Науково-виробничого об'єднання «ЕЛСІБ» Публічне акціонерне товариство, Російська Федерація, м. Новосибірськ про стягнення заборгованості у розмірі 12000000,00 рублів РФ, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 4773120,00 грн. задовольнити.

Стягнути з Науково-виробничого об'єднання «ЕЛСІБ» Публічне акціонерне товариство (630088, Російська Федерація, м. Новосибірськ, вул. Сибіряков-Гвардійців, 56; ІПН НОМЕР_1, КПП 546050001) на користь Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька область, м. Краматорськ; ) заборгованість у розмірі 12000000,00 рублів РФ, що станом на дату подання позову за курсом НБУ становить 4773120,00 грн., судовий збір у розмірі 71596,80 грн.

Повернути Публічному акціонерному товариству «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька область, м. Краматорськ; ) з державного бюджету України суму судового збору у розмірі 516,60 гривень, сплаченого відповідно до платіжного доручення №2282 від 22.11.2016р.

Зобовязати позивача направити (вручити) відповідачу примірник нотаріально засвідченого перекладу на російську мову даного рішення. Докази направлення надати суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99