ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017 Справа №917/525/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Златобанк", вул. Б.Хмельницького, 17/52, м. Київ ,01030; для листування: вул.Б.Хмельницького,17/52, м. Київ, 01030

до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина", вул. Кірова, 4, с. Попівка, Миргородський район, Полтавська область, 37633

про зобов'язання визнати грошові вимоги за кредитним договором та включити дані грошові вимоги до ліквідаційного балансу

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: не з'явилися

від відповідача: не з'явилися

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.06.2016 у справі № 917/525/16 (суддя Іваницький О.Т.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.09.2016 у позові відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.09.2016 рішення господарського суду Полтавської області від 07.06.2016 у справі № 917/525/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2016 скасовано рішення господарського суду Полтавської області від 07.06.2016 та Постанова Харківського апеляційного господарського суду від 05.09.2016. Справу № 917/525/16 передано на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №917/525/16 передано на новий розгляд судді Сірошу Д.М.

Ухвалою від 25.11.2016 зазначену справу прийнято до розгляду.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина" в особі Голови комісії з припинення (ліквідатора) ОСОБА_2 про зобовязання визнати грошові вимоги за кредитним договором № 47/12-KL від 23.03.2012, які складаються із: заборгованості за кредитом у розмірі 15000000,00 дол. США, заборгованості за процентами у розмірі 1213333,32 дол. США, пені у розмірі 35491643,36 грн, штрафу у розмірі 11025, 56 грн, 3% річних у розмірі 999987, 17 грн, та включити дані грошові вимоги до ліквідаційного балансу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина".

В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що відповідач знаходиться у стані припинення, у зв'язку із чим, позивач направив голові ліквідаційної комісії відповідача вимогу про визнання його кредиторських вимог, від розгляду якої комісія з припинення Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина" ухиляється.

05.12.2016 від позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначив, що заборгованість за кредитним договором № 47/12-KL від 23.03.2012 не погашена; Банк не отримав від відповідача та ліквідатора відповідей на свої кредиторські вимоги, які надсилались 04.02.2016 та 02.03.2016.

Відповідач відзив на позов не надав, своїм правом на участь у розгляді справи не скористався, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до письмових пояснень та заперечення на позов, наявних в матеріалах справи (а.с. 130, 185) відповідач зазначає, що у строк, встановлений ліквідаційною комісією ПАТ Златобанк до ПОСП Батьківщина не зверталося, тому втратило право на задоволення кредиторських вимог.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте не скористався своїми правами, передбаченими ст. 22 ГПК України та виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов'язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

AT "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Амарант" (підприємство змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Луксор-Утр") 23.03.2012 уклали Кредитний Договір № 47/12-KL.

Відповідно до умов Договору, Кредитодавець (АТ "Затобанк") надає Позичальнику (ТОВ"Луксор-Утр" ) кредит, а Позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути Кредит, сплатити Проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього Кредитного Договору.

Згідно з п. 1.3. Кредитного договору Максимальний Ліміт Заборгованості за Кредитною лінією становить 85 000 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору максимальний Ліміт Заборгованості за Кредитною лінією становить 85 000 000,00 грн.

Згідно з п. 1.4 Кредитного договору Строк дії максимального ліміту за Кредитною лінією складає 18 місяців. Кінцева дата повернення Кредиту: не пізніше 20 вересня 2013 року включно.

Згідно з п. 1.5. Кредитного договору за користування кредитом Позичальником сплачуються проценти у вигляді фіксованої процентної ставки:

23,5 (двадцять три цілих п'ять десятих) % річних на кредитні кошти, надані в рамках максимального ліміту кредитування до 25 000 000,00 грн включно, з цільовим використанням на поповнення оборотних коштів;

22 (двадцять два) % річних на кредитні кошти, надані в рамках максимального ліміту кредитування понад 25 000 000,00 грн, з цільовим використанням на рефінансування існуючої кредитної заборгованості перед ПАТ "Банк "Київська Русь".

Для забезпечення виконання Кредитного договору AT "Златобанк" та Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "Батьківщина" з (далі - ПОСП "Батьківщина", Поручитель) уклали Договір поруки № 47/12-KL/P-5 від 18 січня 2013 року (далі - Договір поруки).

Відповідно до п.1.1 Договору поруки Поручитель поручається перед Кредитором та зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником своїх боргових зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Сторони домовились, що зобов'язання Поручителя перед Кредитором є безумовним та для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених Договором поруки та Кредитним договором, не потребується.

Згідно з п.1.2 Договору поруки Поручитель та Боржник відповідають перед Банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком в тому ж обсязі, що і Боржник, в такому ж порядку та строки, що і Боржник. Банк має право вимагати виконання Боргових зобов'язань частково або в повному обсязі як від Боржника та Поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. Банк у разі одержання виконання Боргових зобов'язань Боржником та/або Поручителем не в повному обсязі має право вимагати/отримати неодержані/невиконані Боргові зобов'язання від Боржника та/або Поручителя. Боржник та Поручитель залишаються зобов'язаними доти, доки боргові зобов'язання не будуть виконані в повному обсязі.

Порукою за цим Договором забезпечено виконання Боржником боргових зобов'язань також в разі їх дострокового виконання, як це передбачено в Кредитному Договорі, а також у випадку зміни будь-яких умов Кредитного Договору (зокрема, але не виключно, зміна розміру Кредиту, Процентної ставки, строків повернення Кредиту тощо). Підписанням цього Договору Поручитель погоджується з тим, що Порукою забезпечуються зобов'язання Боржника за Кредитним Договором також у разі зміни будь-яких умов Кредитного Договору, в тому числі і у випадку збільшення обсягу відповідальності Поручителя, без внесення змін до цього Договору (п. 2.1.1 (г). Застереження: Внесення змін до цього Договору поруки у зв'язку із будь-якими змінами основного боргу (розміру, строку тощо), процентів, підвищеного розміру процентів тощо, є правом Банку, а не його обов'язком.

Між AT "Златобанк" та ПОСП "Батьківщина" 21.02.2013 та 03.03.2014 року були укладені Договори про внесення змін до Договору поруки № 47/12-KL/P-5 від 18.01.2013 за умовами яких п. 2.1.1 (а) та п. 2.2 Договору поруки було викладено у новій редакції, а саме: повернення основної суми Кредиту, наданого Боржнику, не пізніше 19 лютого 2016 року (включно). Розмір боргових зобов'язань становить 15 000 000,00 грн.

Рішенням №14/01/2015-01 від 14.01.2015 власника ПОСП "Батьківщина" було вирішено припинити діяльність ПОСП "Батьківщина", шляхом його ліквідації у добровільному порядку та призначено ліквідаційну комісію.

Відповідно до відомостей ЄДР дані про перебування юридичної особи в процесі припинення внесені 28.01.2015, строк визначений для заявлення кредиторських вимог 03.04.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, AT "Златобанк" 04.02.2016 звернулося до Голови ліквідаційної комісії з припинення ПОСП "Батьківщина" із вимогою кредиторів № б/н від 04.02.2016, в якій просило визнати його кредитором за грошовими вимогами про стягнення з ПОСП "Батьківщина" заборгованості за Кредитним Договором №47/12-KL від 23.03.2012 в розмірі 462 002 573,50 грн з яких: заборгованість за кредитом - 15 000 000,00 доларів США; заборгованість за процентами - 1 213 333,32 доларів США; заборгованість по сплаті пені - 19 327 079,91 грн; 3% від простроченої суми заборгованості - 62 331,10 грн, штраф за неналежне виконання зобов'язання - 1 025,56 грн, прострочена комісія за внесення змін до кредитного договору - 15 000,00 грн.

Проте, направлена вимога повернулася без вручення, відповідно, вимога залишена відповідачем без відповіді та без задоволення, що зумовило звернення AT "Златбанк" з позовом до суду.

Статтею 111-12 ГПК України встановлено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори, це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Статтею 105 ЦК України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Згідно з ч. 8 ст. 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до рішенням № 14/01/2015-01 від 14.01.2015 власника Приватно - орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина" було вирішено припинити діяльність Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина", шляхом його ліквідації у добровільному порядку та призначено ліквідаційну комісію.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дані про перебування юридичної особи в процесі припинення внесені 28.01.2015, строк визначений для заявлення кредиторських вимог 03.04.2015.

Згідно з ст. 112 ЦК України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом; 2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності; 3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов'язкових платежів); 4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги. Черговість задоволення вимог кредиторів за договорами страхування визначається законом. У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право до затвердження ліквідаційного балансу юридичної особи звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред'явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно. Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Отже, виходячи із змісту ст. 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право звернутися до суду.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем вимогу про визнання його кредиторських вимог до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина" направлено 04.02.2016 за адресою зазначеною в ЄДР, яка повернулася на адресу позивача 16.03.2016 з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання.

Повторно позивачем вимога про визнання кредиторських вимог до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина" направлена 02.03.2016, яка також повернулася на адресу позивача 18.04.2016 з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання.

З наявних у матеріалах справи роздруківок з сайту Укрпошти щодо відстеження пересилання поштових відправлень вбачається, що зазначені вимоги не вручені адресату під час доставки.

Згідно із пунктом 94 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам визначається на підставі договору, що укладається юридичною особою з оператором поштового зв'язку за місцем обслуговування. Прості та рекомендовані поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані юридичним особам, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватися в приміщеннях об'єкта поштового зв'язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти. У разі вручення рекомендованих поштових відправлень, рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про надходження поштових відправлень з використанням абонентської поштової скриньки згідно з укладеним договором датою вручення вважається дата їх вкладення до скриньки.

Пунктами 116, 117 Правил надання послуг поштового звязку передбачено, що у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. За письмовою заявою відправника/адресата строк зберігання поштових відправлень, внутрішніх поштових переказів може бути продовжений за додаткову плату до двох місяців з дня надходження до об'єкта поштового зв'язку місця призначення. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв'язку виконати обов'язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів. Невручені міжнародні поштові відправлення надсилаються до місця міжнародного поштового обміну, з якого вони були одержані.

Позивач як на доказ того, що відповідач ухиляється від розгляду його кредиторських вимог послався на те, що він неодноразово (04.02.2016 та 02.03.2016) звертався до відповідача з вимогою, яка направлялася за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак листи з даною вимогою повертаються за закінченням терміну зберігання у зв'язку з тим, що не вручені під час доставки.

Згідно з п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо боржник (відповідач) заперечує проти одержання ним вимоги кредитора, останній (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Проте, як досліджено судом, строк для звернення з кредиторськими вимогами встановлено до 03.04.2015, однак, АТ "Златобанк" звернулося з вимогою кредитора лише 04.02.2016, з пропуском встановлено строку майже 10 місяців.

Згідно з ч. 6 ст. 105 ЦК України кожна окрема вимога кредитора, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Ліквідаційною комісією кредиторські вимоги позивача не розглядалися та не вирішувалося питання про їх визнання або відхилення. Як свідчать пояснення відповідача та заперечення на позов (а.с. 130, 185) відповідач зазначає, що позивач втратив право на задоволення кредиторських вимог до у зв'язку з несвоєчасним зверненням. Проте, відповідач не заперечував того, що Банк є кредитором ПОСП "Батьківщина".

Отже, факт невизнання відповідачем заявлених позивачем кредиторських вимог в розмірі 462002573,50 грн не доведений.

В свою чергу, з урахуванням положень ст. 111 ЦК України звернення кредитора з грошовою вимогою після спливу встановленого для цього строку виключає обовязок відповідача включити її до власного проміжного ліквідаційного балансу.

Водночас, норми Цивільного кодексу України передбачають спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів, заявлених після спливу строку, встановленого на заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що ліквідується.

Так, частиною 4 ст. 112 ЦК України передбачено, що вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред'явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

За таких обставин, оскільки при ліквідації платоспроможної юридичної особи на підставі проміжного ліквідаційного балансу відбувається задоволення лише тих вимог кредиторів, які були заявлені своєчасно, то з огляду на встановлені судом обставини щодо пропуску позивачем встановленого строку для заявлення відповідачеві кредиторських вимог, такі вимоги в будь-якому разі не можуть бути включені до проміжного ліквідаційного балансу, так як дані вимоги в силу приписів ч. 4 ст. 112 Цивільного кодексу України задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Відтак, позивачем не наведено належного обґрунтування підстав включення кредиторських вимог, заявлених після спливу строку, встановленого на заявлення таких вимог, саме до ліквідаційного балансу як такого, що містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік вимог, пред'явлених виключно в межах строку для заявлення вимог кредиторів, та результати їх розгляду.

Оскільки, позивач звернувся до відповідача з заявою про визнання кредиторських вимог в сумі 462 002 573,50 грн та включення їх до проміжного ліквідаційного балансу відповідача після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією відповідача для їх пред'явлення, суд вважає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту - визнання кредиторських вимог та включення їх до ліквідаційного балансу відповідача, оскільки до останнього включаються вчасно заявлені кредиторські вимоги.

Крім того, суд зазначає, що положеннями ч. 4 ст. 112 Цивільного кодексу України передбачено спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів, заявлених після спливу строку, встановленого на заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що ліквідується, а тому, з огляду на те, що вимогою в розумінні даної статті є, власне, отримання від боржника грошових коштів/іншого майна/тощо, а не включення вимог кредитора до проміжного ліквідаційного балансу юридичної особи, який лише оформлює (узагальнює) обсяг своєчасно заявлених вимог, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача у випадку доведення наявності кредиторських вимог до відповідача (їх розміру) є вимога про стягнення з відповідача грошових коштів, яка в силу ч. 4 ст. 112 Цивільного кодексу України може бути задоволена (фактично виконана) після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно, з майна юридичної особи, що залишилось.

За таких обставин, позивачем не доведено наявності підстав для зобов'язання відповідача включити в ліквідаційний баланс кредиторську вимогу позивача в загальному розмірі 462 002 573,50 грн, як визнану, у зв'язку з чим обставини видачі відповідачеві кредитних коштів за кредитним договором № 47/12-KL від 23.03.2012 та наявності (і розміру) заборгованості судом не досліджуються.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя Д.М. Сірош