ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Справа № 915/1331/16

м. Миколаїв

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Оранж Оіл" (вул. Грушевського, б.4, нежитлове приміщення, №53, м. Київ, 01001; адреса для листування: вул.Велика Васильківська, б.77-А, м.Київ, 03150), код 40083098

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 55480), код НОМЕР_1

про:стягнення заборгованості за договором поставки нафтопродуктів №ОО-01/04/22 від 22.04.2016 року в розмірі 20 602 грн. 68 коп., -

суддя Фролов В. Д.

ПРИСУТНІ:

від позивача - Рознін В.А. довіреність №1 від 17.01.2017 року

від відповідача - представник не з'явився

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оранж Оіл" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 20 602 грн. 68 коп., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором поставки нафтопродуктів №ОО-01/04/22 від 22.04.2016 року.

В позовній заяві позивач зазначає, що заборгованості в розмірі 20 602 грн. 68 коп. складається з: 3 015 грн. 00 коп. - основного боргу, 2 530 грн. 40 коп. - пені за період з 23.04.2016 по 24.11.2016, 14 019 грн. 75 коп. - штрафу у розмірі 15 % від суми заборгованості, 1 037 грн. 53 коп. - 15 % річних від неоплаченої вартості товару за період з 23.04.2016 по 24.11.2016.

Ухвали суду від 06 грудня 2016 року та 21 грудня 2016 року направлені на адресу відповідача повернулись до суду з відміткою "за зазначеною адресою не значиться". За ініціативою суду було оглянуто витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про відповідача за допомогою офіційного сайту Міністерства юстиції України https://usr.minjust.gov.ua, відповідно до якого юридична адреса відповідача: АДРЕСА_1. Тобто, ухвала суду направлялась на правильну адресу Відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення Відповідача про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані належним чином та підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного:

22 квітня 2016 року між сторонами було укладено договір поставки нафтопродуктів №1ОО-01/04/22 (надалі - Договір) відповідно до якого позивач зобов'язується передати, а відповідач прийняти й оплатити нафтопродукти (далі-товар) в кількості, асортименті, за цінами, в строк, відповідно до умов договору, додаткових угод та додатків, які є невід'ємними частинами договору (п.1.1 договору).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що при здійснені поставки товару на умовах і в порядку, встановлених договором, загальна кількість, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість товару, строки поставки визначається сторонами у додаткових та/або рахунках та/або видаткових накладних, які є невід'ємними частинами договору.

Згідно з п.п.6.1, 6.4 договору відповідач зобов'язаний оплатити товар на умовах 100 % попередньої оплати партії товару протягом одного банківського дня з моменту отримання рахунку, якщо інше не передбачено сторонами умовами договору. Датою оплати товару вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок позивача.

У випадку виникнення спорів за даним договором чи в зв'язку з ним сторони зобов'язуються вирішувати їх шляхом переговорів. У випадку недосягнення згоди між сторонами в процесі переговорів, спір вирішується в судовому порядку, у відповідності до умов чинного законодавства (розділ 8 договору).

Відповідно до п.п.10.2, 10.4 Договору він вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і проставленням печаток сторін та діє до кінця календарного року, у якому було підписано договір.

Цей договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах, якщо за місяць до закінчення строку його дії ні від однієї зі сторін не надійшло письмового повідомлення про бажання припинити договірні відносини. Договір може бути змінений тільки за згодою сторін, шляхом підписання доповнення до даного договору. Усі зміни і доповнення до даного договору вважаються дійсними, якщо вони підписані уповноваженими представниками сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, на виконання умов договору поставив відповідачу товар, а саме: дизельне паливо ДП-Л-Євро5-ВО (2710 19 43 00) у кількості 6 700 л. на загальну суму 93 465,00 грн., що підтверджено видатковою накладною №159 від 22.04.2016 року (а.с.17), підписану сторонами та скріплену їх печатками.

Таким чином, загальна вартість поставленого товару, яка підлягала оплаті становить - 93 465 грн. 00 коп.

На момент подання позовної заяви відповідач частково виконав свої зобов'язання за Договором та оплатив товар на суму 90 450 грн. 00 коп., що підтверджено платіжними дорученнями №1234 від 12.05.2016 на суму 50 000 грн. та №1237 від 16.05.2016 на суму 40 450,00 грн. (а.с.44-45).

26.10.2016 року позивач направив на адресу відповідача претензію№1 щодо сплати заборгованості за договором, в якій просив відповідача сплатити заборгованість в розмірі 20 496,89 грн. з яких: 3015,00 грн. - основний борг, 17 481,89 грн. - штрафні санкції (а.с.19-27).

Враховуючи часткове та несвоєчасне виконання відповідачем договірних зобов'язань, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1,2 ст.193 ГК України cуб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 526, ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, вимоги Позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 3015 грн. 00 коп. є обґрунтованими, матеріалами справи підтвердженими, відповідачем не заперечені, а тому підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктами 7.2, 7.2.1, 7.2.2 договору передбачено, що у випадку порушення відповідачем термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених договором і відповідними додатками до нього, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за день прострочення плати. Пеня нараховується за весь період прострочення по день проведення розрахунків у відповідності з умовами договору.

У випадку якщо термін прострочення відповідачем проведення взаєморозрахунків перевищує 10 календарних днів, відповідач зобов'язується сплатити штраф у розмірі 15 % від суми заборгованості, протягом 3- днів з дня одержання відповідної письмової вимоги позивача.

За несвоєчасне проведення розрахунків у відповідності до умов договору позивач має право стягнути з відповідача проценти за користування чужими коштами в розмірі 15 % річних від неоплаченої вартості товару.

Відповідно до п.7.6 договору сплата штрафних санкцій не звільняє сторін від виконання зобов'язань за цим договором та додатками до нього.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання вимог Договору в частині своєчасної оплати вартості отриманого товару позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 2 530 грн. 40 коп. - пені за період з 23.04.2016 по 24.11.2016, 14 019 грн. 75 коп. - штрафу у розмірі 15 % від суми заборгованості, 1 037 грн. 53 коп. - 15 % річних від неоплаченої вартості товару за період з 23.04.2016 по 24.11.2016, розмір яких є обґрунтованим, розрахунком позивача підтвердженими та підлягає задоволенню відповідно до вимог Договору та Закону.

У відповідності до ч.1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач своїм правом не скористався.

З урахуванням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Статтею 49 ГПК України передбачено покладання судових витрат, зокрема витрат на оплату судового збору, у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 55480, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оранж Оіл" (вул. Грушевського, б.4, нежитлове приміщення, №53, м. Київ, 01001; адреса для листування: вул. Велика Васильківська, б.77-А, м. Київ, 03150, код 40083098) заборгованість в сумі 20 602 (двадцять тисяч шістсот дві) грн. 68 коп. з яких: 3 015 (три тисячі пятнадцять) грн. 00 коп. - основний борг, 2 530 (дві тисячі п'ятсот тридцять) грн. 40 коп. - пеня за період з 23.04.2016 по 24.11.2016, 14 019 (чотирнадцять тисяч дев'ятнадцять) грн. 75 коп. - штраф у розмірі 15 % від суми заборгованості, 1 037 (одна тисяча тридцять сім) грн. 53 коп. - 15 % річних від неоплаченої вартості товару за період з 23.04.2016 по 24.11.2016, а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1 378 (одна тисячі триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.Д. Фролов