донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.01.2017 справа № 908/2481/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:не з'явився,
від відповідача:не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Троіца", м. Запоріжжя,
на рішення Господарського суду Запорізької області
від08.12.2016
у справі№ 908/2481/16 (суддя Азізбекян Т. А.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "Троіца", м. Запоріжжя,
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий комплекс "Укравтоматика", м. Запоріжжя,
простягнення 19 500,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство «Троіца» (далі ТОВ «ВКП «Троіца») звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий комплекс «Укравтоматика» (далі ТОВ «НВК «Укравтоматика») про розірвання договору та стягнення 19 500, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.12.2016 у справі № 908/2481/16 у задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивоване безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 08.12.2016 у справі № 908/2481/16 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права, а також неповне зясування місцевим господарським судом фактичних обставин, що мають значення для справи. Зокрема, заявник апеляційної скарги зазначає, що невідповідність призначення платежу у наданих суду копіях платіжних доручень є результатом описки. Крім того, позивач вважає, що наявне істотне порушення відповідачем умов спірного договору, оскільки ТОВ «НВК «Укравтоматика» не надало узгоджені послуги протягом більше ніж року після укладення договору. На думку апелянта наведене є підставою для розірвання оскаржуваного договору.

В апеляційній скарзі наведені й іншій доводи, які на думку позивача є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В :

Між ТОВ ВКП «Троіца» та ТОВ «НВК «Укравтоматика» 14.01.2015 було укладено Договір надання послуг № 140115 (далі Договір), за умовами якого Виконавець зобовязується надати послуги, а саме: підготовка правовстановлюючих документів на будівлю за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 11, а Замовник зобовязується прийняти надані послуги й оплатити їх (а. с. 8-10).

Відповідно до пункту 2.1 Договору ціна замовлених послуг, яка вважається ціною цього договору, визначається Графіком платежів.

Згідно з пунктом 2.2 Договору Замовник вносить (перераховує) оплату згідно з графіком платежів.

У пункті 2.3 Договору сторони узгодили, що розрахунки між сторонами за цим Договором здійснюються в безготівковій формі.

Відповідно до пункту 7.2 Договору цей Договір може бути припинений (у тому числі шляхом розірвання) у порядку та на підставах, передбачених цим Договором та чинним законодавством України.

Цей Договір є укладеним з моменту його підписання і діє протягом року, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань за цим Договором (пункт 8.1 Договору).

Згідно з Графіком платежів до Договору № 140115 від 14.01.2015 Замовник оплачує послуги Виконавця таким чином: 10 000, 00 грн. до 20 січня, 10 000, 00 грн. до 25 лютого, 10 000, 00 грн. до 25 березня, 10 000, 00 грн. до 25 квітня, 10 000, 00 грн. до 25 травня, 10 000, 00 грн. до 25 червня. Загальна сума послуг складає 60 000, 00 грн. (а. с. 11).

Як стверджує позивач, ТОВ ВКП «Троіца» перерахувало суму 19 500, 00 грн. в якості оплати послуг за спірним Договором: 2 600, 00 грн. за платіжним дорученням № 1 від 14.01.2015 (а. с. 13), 7 400, 00 грн. платіжним дорученням № 2 від 20.01.2015 (а. с. 14), 2 000, 00 грн. за платіжним дорученням № 3 від 18.03.2015 (а. с. 15), 6 500, 00 грн. за платіжним дорученням № 4 від 25.03.2015 (а. с. 16), 1 000, 00 грн. за платіжним дорученням № 7 від 01.04.2015 (а. с. 17).

У подальшому ТОВ ВКП «Троіца» направило на адресу ТОВ «НВК «Укравтоматика» вимогу (вих. № 46 від 04.08.2016) про виконання зобовязань за спірним Договором (а. с. 31).

Також ТОВ ВКП «Троіца» листом № 158 від 26.08.2016 повідомило ТОВ «НВК «Укравтоматика» про розірвання Договору № 140114 від 14.01.2015 шляхом односторонньої відмови від Договору через істотне порушення його умов (а. с. 33).

Надсилання зазначених листів підтверджується описами вкладення у цінні листи та розрахунковими документами УДППЗ «Укрпошта», належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи.

За таких обставин ТОВ ВКП «Троіца» звернулося до місцевого господарського суду з позовом про розірвання Договору про надання послуг та стягнення з ТОВ «НВК «Укравтоматика» перерахованих на його виконання грошових послуг.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним і обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, виходячи з такого.

Апеляційний господарський суд, оцінивши зміст спірного договору, дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 ЦК України.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Підставою для настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої статтею 224 ГК України, є правопорушення, що включає в себе сукупність таких елементів: протиправна поведінка особи, яка заподіяла збитки; наявність шкоди (збитки); причинний звязок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків за договором про надання послуг у розмірі 19 500, 00 грн., суд першої інстанції правильно виходив із того, що докази перерахування позивачем вказаних сум за спірним Договором відсутні, адже у графі «призначення платежу» платіжних доручень, наданих ТОВ ВКП «Троіца» в обґрунтування позовних вимог, міститься посилання на інший договір та зазначено про перерахування коштів в якості «зворотної фінансової допомоги» (а. с. 13-17).

При цьому колегія суддів відхиляє доводи заявника апеляційної скарги про те, що неправильне зазначення дати договору у цих платіжних дорученнях є наслідком описки, оскільки всупереч вимогам статей 33-34 ГПК України заперечення позивача не обґрунтовані належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до пункту 2.29 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 № 22, платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платник може змінити реквізит «Призначення платежу» до списання коштів з його рахунку, оформивши нове платіжне доручення.

Після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «Призначення платежу», вирішується між сторонами переказу без участі банку.

Однак у матеріалах справи відсутні докази звернення ТОВ ВКП «Троіца» до банківської установи чи ТОВ «НВК «Укравтоматика» щодо призначення спірних платежів.

Оскільки позивачем не доведено наявність протиправних дій ТОВ «НВК «Укравтоматика» та наявність шкоди, яку зазнало ТОВ ВКП «Троіца», то заявлена позивачем до стягнення сума не є збитками у розумінні статті 224 ГК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність вимог про стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 19 500, 00 грн., а тому рішення місцевого господарського суду в цій частині підлягає залишенню без змін .

Стосовно позовних вимог про розірвання Договору надання послуг від 14.01.2015 № 140115 колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій частині місцевий господарський суд виходив із того, що позивачем не доведено наявність істотного порушення умов Договору.

Проте колегія суддів не погоджується з мотивами такої відмови.

За змістом статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

У пункті 8.1 Договору сторони узгодили, що Договір є укладеним з моменту його підписання і діє протягом року.

Колегія суддів зауважує, що викладене у цьому пункті Договору застереження про його дію до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань не може вважатися визначення строку дії Договору, адже за змістом частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Отже, умова пункту 8.1 Договору про поширення його дії до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань не відповідає наведеним вище ознакам строку.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що згідно з пунктом 8.1 Договору строк дії Договору становить 1 рік з моменту його підписання, тобто до 14.01.2016 включно.

Оскільки строк Договору сплив 14.01.2016, тобто на час розгляду справи спірний Договір припинив свою дію, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про розірвання цього Договору не підлягають задоволенню, адже за своєю правовою природою розірвання договору, який припинив свою дію, є неможливим.

Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ТОВ ВКП «Троіца» задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Запорізької області від 08.12.2016 у справі № 908/2481/16 підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване з наведених вище підстав.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство «Троіца», м. Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.12.2016 у справі № 908/2481/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 08.12.2016 у справі № 908/2481/16 залишити без змін з мотивів, викладених у постанові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3