ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р.Справа № 922/4189/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Десаж Індастріал Солюшн", м.Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов'янський масложиркомбінат", м.Харків
про про визнання недійсними договорів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов.№б/н від 17.11.2016 року);

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Десаж Індастріал Солюшн", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов'янський масложиркомбінат", в якій просить суд визнати недійсними наступні договори:

- договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_2 16.01.2016 р., зареєстрований в реєстрі №33 та зобов'язати відповідача повернути все одержане за цим договором, а саме, 11807,47 грн.;

- договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_2 16.01.2016 р., зареєстрований в реєстрі №24 та зобов'язати відповідача повернути все одержане за цим договором, а саме, 56211687,16 грн.;

- договір купівлі-продажу обладнання №16/01/16-1 від 16.01.2016 р., предметом якого є обладнання виробничого призначення, яке знаходиться за адресою: м.Слов'янськ, вул.Паризької Комуни, б.21В, 21Д у кількості 932 одиниць та зобов'язати відповідача повернути все одержане за цим договором, а саме, 89099998,38 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.12.2016 р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 20.12.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.12.2016 р. було відкладено розгляд справи на 11.01.2017 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.01.2017 р. було відкладено розгляд справи на 24.01.2017 р.

11.01.2017 року через канцелярію суду після судового засідання від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, відкладення розгляду справи та розгляд справи без участі його представника (вх.№732).

23.01.2017 року відповідач надав до суду клопотання (вх№2080) про долучення доказів.

24.01.2017 року через канцелярію суду від відповідача надійшла заява (вх№2243) по розгляд справи без участі його представника.

Судом було досліджено та долучено до матеріалів справи надані документи.

У судовому засіданні 24.01.2017 р. позивач клопотання про витребування доказів не підтримував, позов підтримував, змін не мав, просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання 24.01.2017 р. свого представника не направив, відзив на позовну заяву не надав. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами, без участі представника відповідача, в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

16.01.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Десаж Індастріал Солюшн» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Словянський масложиркомбінат» (відповідач) було укладено наступні нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу:

- Договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_2 16.01.2016р., зареєстрований в реєстрі за №33. Предметом договору є насосна станція фекальних вод, що розташована за адресою: Донецька область, м.Слов`янськ, вулиця Паризької Комуни, 21 Д, загальною площею 98 кв.м. за ціною 11 807,47 грн.

- Договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_2 16.01.2016р., зареєстрований в реєстрі за №24. Предметом договору є комплекс переробки олійних культур, що розташований за адресою: Донецька область, м.Слов`янськ, вулиця Паризької Комуни, 21 В, загальною площею 22 121,3 кв.м., та земельну ділянку площею 9,1438 га, розташовану за адресою: Донецька область, м.Слов`янськ, вулиця Паризької Комуни, 21 В, кадастровий номер - :01:008:0108. Загальна сума правочину склала 56211687,16 грн. Правочин посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_2 16.01.2016р., зареєстрований в реєстрі за №24.

- Договір купівлі-продажу обладнання №16/01/16-1, предметом якого є обладнання виробничо-технічного призначення, яке знаходиться за адресою: Донецька область, м.Словянськ, вулиця Паризької Комуни, буд. 21В, 21Д у кількості 932 од., загальною вартістю 89 099 998,38 грн.

На виконання вказаних договорів купівлі-продажу, того ж дня відповідач передав, а позивач прийняв рухоме та нерухоме майно у м.Словянську Донецької області, яке було предметами договорів, що підтверджується актами приймання-передачі від 16.01.2016 р. Позивач повністю оплатив вартість майна, що підтверджується банківськими виписками. На момент виконання договорів сторони не мали претензій один до одного.

У квітні 2016 року позивач дізнався, що на нерухоме майно, яке було предметом вищевказаних правочинів було накладено арешт слідчим суддею Печерського районного суду м.Києва Матійчуком Г.О. на підставі ухвал від 09.02.2016 року по справах № 757/5154/16-к, № 757/5150/16-к, № 757/5149/16-к.

З описової частини вказаних ухвал, позивачу стало відомо, що їх проголошено в межах кримінального провадження, за фактами шахрайства та замаху на привласнення службовими особами ЗАТ «Слов'янськолія» та ТОВ «Торгівельна компанія «Урожай» коштів та майна ПАТ «Державний ощадний банк України», за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.5 ст.191, ч.4 ст.190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Зі змісту ухвал Печерського районного суду м. Києва вбачається, що за версією слідства, рухоме та нерухоме майно, яке було придбане позивачем, було створено у результаті реконструкції виробничого комплексу маслоекстракційного заводу у м.Словянську, який у 2011 році було передано в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» у якості забезпечення кредитних зобовязань Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай». З метою забезпечення захисту прав можливих потерпілих у кримінальному провадженні, Печерський районний за клопотанням слідчого наклав арешт на нерухоме майно позивача.

Позивач не знав і не міг знати про такі обставини, оскільки правочини нотаріально посвідчено, будь-які обтяження або обмеження щодо розпорядження ним були відсутні на момент укладення таких договорів. Також він не має доказів обізнаності відповідача щодо таких обставин, отже не може звинувачувати його в негативних наслідках, які настали.

Позивач не має можливості розпоряджатись придбаним майном, використовувати його за призначенням (виробництво соняшникової олії), або продати. Зважаючи на неможливість передбачення таких наслідків в момент вчинення правочинів, позивач вважає, що в момент укладення вказаних договорів купівлі-продажу, він помилився щодо обставин, які мають істотне значення для правочину. А саме щодо таких властивостей і якостей майна, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Керуючись таким, позивач вважає недійсними договори купівлі-продажу від 16.01.2016 року, укладені між ним та відповідачем, як такі вчинено під впливом помилки.

Відповідачем не надано до суду відзив на позов, але надав до суду копії додаткових доказів, з яких вбачається наступне.

23.06.2016 року між ТОВ «ТК «Урожай» та відповідачем було укладено інвестиційний договір без номеру, за яким ТОВ «ТК «Урожай» виступило замовником а відповідач - інвестором у проекті з реконструкції масложирового комбінату у м.Словянську, який належав ТОВ «ТК «Урожай» та зазнав критичних пошкоджень під час бойових дій у м.Словянську у період квітня-червня 2014 року. Відповідно до розділу 2 інвестиційного договору відповідач був зобовязаний забезпечити фінансування проекту з реконструкції, а ТОВ «ТК «Урожай» - передати у власність відповідача виділену в натурі частку в реконструйованому обєкті інвестицій після його введення в експлуатацію. Сторони інвестиційного договору погодили розмір інвестиційних внесків, проектну документацію, обєм будівельних робіт, строки виконання проекту та інші істотні умови.

За результатами виконання інвестиційного договору, ТОВ «ТК «Урожай» отримано Декларації про готовність обєктів до експлуатації, які зареєстровано 26.10.2015 року у Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області. Відповідно до наданих декларацій, ТОВ «ТК «Урожай» було введено в експлуатацію 4 новостворені обєкти нерухомості: 1. Комплекс зберігання силосного типу загальною площею 17 286 кв.м за адресою: м.Словянськ, вул.Паризької Комуни, 21Б; 2. Комплекс переробки олійних культур загальною площею 22 121,3 кв.м. за адресою: м.Словянськ, вул.Паризької Комуни, 21В; 3. Комплекс очищення масла та розлива загальною площею 29 142,1 кв.м. за адресою: м.Словянськ, вул.Паризької Комуни, 21Г; 4. Насосна станція фекальних вод загальною площею 98 кв.м. за адресою: м.Словянськ, вул.Паризької Комуни, 21Д.

Відповідно до умов інвестиційного договору (розділ 7) сторони домовились, що сторони розподіляють між собою частки у завершеному обєкті інвестицій пропорційно їх внескам. Так, відповідно, замовник отримує частку еквівалентну 25201885,00 грн. з ПДВ або 9,02% від загальної площі обєкту інвестицій, а ТОВ «Словянський масложиркомбінат» - еквівалентну 254 252 421,00 грн. в т.ч. ПДВ, або 90,8%.

29.10.2015 року між ТОВ «ТК «Урожай» та відповідачем було укладено Угоду про виділення часток в натурі. Відповідно до даної угоди, сторони домовились розподілити частки введених в експлуатацію обєктів наступним чином.

Комплекс зберігання силосного типу, що по вулиці Паризької Комуни, 21Б у місті Словянську, в наступних частках: Замовник отримує 13/100 частини від загальної площі Об'єкту (окремі споруди з літерами Є-1, Е-1, З-1), що становить 2280,8 кв.м., а Інвестор 87/100 частини, що становить 15005,8 кв.м.

Комплекс переробки олійних культур, що по вулиці Паризької Комуни, 21В у місті Словянську, в наступних частках: замовник отримує 9/100 частини від загальної площі Об'єкту, що становить 1883,2 кв.м. (окремі споруди з літерами Д-1, Є, Е-1, І-1), а Інвестор 91/100 частини від загальної площі Об'єкту, що становить 20238,1 кв.м.

Комплекс очищення масла та розливу, що по вулиці Паризької Комуни, 21Г у місті Словянську, в наступних частках: Замовник отримує 25/100 частини від загальної площі Об'єкту, що становить 7241,3 кв.м. (окремі споруди з літерами Л, П-4, Р-4), а Інвестор 75/100 частини від загальної площі Об'єкту, що становить 21900,8 кв.м.

Відповідач набуває право власності на окремий індивідуально визначений обєкт нерухомості - насосна станція фекальних вод, що по вулиці Паризької Комуни, 21Д у місті Словянську, а саме нежилі приміщення загальною площею - 98,0 кв.м.

Угода про виділення часток від 29.10.2015 року є невідємною частиною інвестиційного договору від 23.06.2015 р.

Судом також встановлено, що сторони мали можливість на технічний поділ часток в натурі саме у тому вигляді, в якому це було обумовлено в інвестиційному договорі та в угоді про виділення часток в натурі. Такий висновок зроблено судом на підставі Експертного висновку ПП «Інноваційна науково-технічна експертна компанія» від 09.12.2015 року, який було долучено відповідачем до матеріалів справи.

Після цього, у грудні 2015 р. - січні 2016 р. ТОВ «ТК «Урожай» було внесено відомості до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Форма власності - спільна часткова з розміром часток у кожному обєкті відповідно.

Разом з тим, не зважаючи на вказані умови інвестиційного договору та угоду про виділення часток, маючи технічну можливість поділу часток в натурі, сторонами інвестиційного договору не було поділено частки в натурі. Замість того 15.01.2016 року між ТОВ «ТК «Урожай» та відповідачем у даній справі було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за № 13, відповідно до якого ТОВ «ТК «Урожай» продало відповідачу вищевказані частки у спільній частковій власності.

При цьому, як вбачається з матеріалів, наданих відповідачем, відповідач розрахувався за вказані частки з ТОВ «ТК «Урожай» шляхом відступлення права вимоги дебіторської заборгованості. Тобто, грошові кошти за отримані у власність частки за даним договором, не сплачувались. Такі факти свідчать про порушення умов інвестиційного договору та порушують права ТОВ «ТК «Урожай». Проте, предмет даного позову не стосується договорів між відповідачем та ТОВ «ТК «Урожай», у звязку з чим, останній має можливість захистити свої права в окремому судовому провадженні.

Враховуючи, що майно за спірними договорами перебуває під арештом в межах кримінального провадження, позивач дійсно позбавлений можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись таким майном. Зважаючи на той факт, що позивач не міг знати про такі обставини на момент придбання майна, дає підстави для висновку про помилку, припущену позивачем в момент вчинення спірних правочинів, припущену ним не з його необережності.

Отже, як встановлено судом, спірні договори були укладенні позивачем з помилковим уявленням щодо властивостей придбаного майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. При цьому такі обставини існували на момент укладення спірних правочинів, вони не могли бути відомі, та не можуть бути усунуті.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною правочину предмета чи інших істотних умов останнього, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що правочин не було б вчинено.

Помилка повинна мати істотне значення, зачіпати природу правочину або такі якості його предмета, які значно знижують можливість його використання за призначенням. При цьому істотною вважається така помилка, наслідки якої неможливо усунути або їх усунення вимагає значних витрат від особи, що помилилася, з урахуванням її майнового становища, характеру діяльності тощо. Обставини, з приводу яких помилилася особа, мають бути наявними на час вчинення правочину. Не вважається помилкою щодо якості продукції (товару, іншого майна) неможливість її використання або утруднення в її використанні, які сталися після виконання хоча б однією з сторін зобовязань, що виникли з правочину, і не повязані з поведінкою іншої сторони правочину.

Відповідно до ст.216 ЦК України, "недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи".

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

За таких обставин та враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.1,12,22,32-34,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним, з моменту укладання Договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Десаж Індастріал Солюшн» (, адреса: 49000, м.Дніпро, пр.Сергія Нігояна, буд.22/6, кв.24) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Словянський масложиркомбінат» (, адреса: 61153, м.Харків, вул.Гв.Широнинців, б.1), посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_2 16.01.2016р., зареєстрований в реєстрі за №33, та застосувати наслідки недійсності, передбачені ч.1 ст.216 ЦК України.

Визнати недійсним, з моменту укладання Договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Десаж Індастріал Солюшн» (, адреса: 49000, м.Дніпро, пр.Сергія Нігояна, буд.22/6, кв.24) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Словянський масложиркомбінат» (, адреса: 61153, м.Харків, вул.Гв.Широнинців, б.1), посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_2 16.01.2016р., зареєстрований в реєстрі за №24, та застосувати наслідки недійсності, передбачені ч.1 ст.216 ЦК України.

Визнати недійсним, з моменту укладання Договір купівлі-продажу обладнання №16/01/16-1 від 16.01.2016 року, предметом якого є обладнання виробничо-технічного призначення, яке знаходиться за адресою: м.Словянськ, вулиця Паризької Комуни, буд. 21В, 21Д у кількості 932 од., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Десаж Індастріал Солюшн» (, адреса: 49000, м.Дніпро, пр.Сергія Нігояна, буд.22/6, кв.24) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Словянський масложиркомбінат» (, адреса: 61153, м.Харків, вул.Гв.Широнинців, б.1), та застосувати наслідки недійсності, передбачені ч.1 ст. 216 ЦК України.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Словянський масложиркомбінат» (, адреса: 61153, м.Харків, вул.Гв.Широнинців, б.1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Десаж Індастріал Солюшн» (, адреса: 49000, АДРЕСА_1) 4134,00 гривень судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.01.2017 р.

Суддя ОСОБА_3

Справа №922/4189/16