ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2017 р. Справа № 920/1766/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Істоміна О.А. , суддя Фоміна В. О.,

при секретарі Міракові Г.А.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1 на підставі довіреності від 27.09.2016р. №10;

від відповідача ОСОБА_2 - на підставі довіреності від 03.01.2017р. №04/09-007,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш", м.Суми, (вх.№ 3183 С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 07.11.2016р. у справі №920/1766/15

за позовом: Приватного підприємства "Логістік Компані", м. Дніпропетровськ,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш", м. Суми,

про стягнення 23 200,09грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 07.11.2016р. у справі №920/1766/15 (суддя Жерьобкіна Є.А) позов задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства Науково-виробниче акціонерне товариство ВНДІкомпресормаш на користь Приватного підприємства Логістік Компані 19 020,95грн. пені, 1 175,50грн. 3% річних, 2 831,91грн. інфляційних, 1 218,00грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду з посиланням на положення статей 526, 530, 610, 625, 549 Цивільного кодексу України мотивовано тим, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе договірних зобовязань щодо своєчасної оплати наданих послуг за договором транспортного перевезення від 05.03.2015р №84, позивачем правомірно було заявлено до стягнення 19 020, 95грн. пені, 2 831,91грн. інфляційних та 3 % річних у сумі 1 175,50грн., проте перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних місцевим господарським судом було встановлено, що розрахунок здійснено за період з 10 по 30 вересня 2015р. (30 днів), замість кількості днів прострочення яка становить 21 день, у звязку з чим, було відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 171,43грн.

Публічне акціонерне товариство "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 07.11.2016р. у справі №920/1766/15 та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову Приватного підприємства "Логістік Компані" до ПАТ "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш" про стягнення 19 020,95грн. пені, 1 175,50грн. 3% річних, 2 831,91грн. інфляційних, 1 218,00грн. судового збору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що місцевий господарський суд лише на підставі копій касових чеків та витягу з книги реєстрації вихідної кореспонденції дійшов передчасного висновку про доведеність факту отримання відповідачем актів здачі-приймання робіт, вважає, що належними та допустимими доказами отримання вказаних актів у відповідності до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 є описи вкладення в цінні листи, які позивачем до матеріалів справи надано не було. Крім того зазначає, що господарським судом першої інстанції не було досліджено тих обставин, що договори-заявки від 27.07.2015. №543, від 27.05.2015р. №544, від 09.09.2015р. №786 за своєю правовою природою є самостійними господарськими договорами, оскільки не містять посилань на договір від 05.03.2015р. №84.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.12.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 22.12.2016р.

19.12.2016р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю його представника в іншому судовому засіданні (вх.№12834, від 21.12.2016р. вх.№12954).

19.12.2016р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№12850), в якому просить у задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш" відмовити, рішення господарського суду Сумської області від 07.11.2016р. у справі №920/1766/15 залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.12.2016р. відкладено розгляд справи на 19.01.2017р.

05.01.2017р. апелянтом подано клопотання (вх.№78) про проведення судового засідання у справі №920/1766/15 призначеного на 19.01.2017р. о 12:00 год. у режимі відеоконференції в господарському суді Сумської області з метою забезпечення його участі в судовому засіданні у даній справі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.01.2017р. задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш" про участь його представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції; доручено господарському суду Сумської області забезпечити проведення відеоконференції у справі №920/1766/15, розгляд якої відбудеться 19.01.2017р. о 12:00 год. в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду в залі судового засідання №131.

У звязку з відпусткою судді Бородіної Л.І. та відпусткою судді Плахова О.В. автоматизованою системою документообігу суду 05.01.2016р. для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Істоміна О.А., судді Фоміна В.О.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку.

Колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку.

Апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш" на рішення господарського суду Сумської області від 07.11.2016р. у справі №920/1766/15 відбулось за участю представника ПАТ "НВАТ "ВНДІкомпресормаш" - ОСОБА_2 в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 19.01.2017р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення господарського суду Сумської області від 07.11.2016р. у справі №920/1766/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник позивача заперечила проти вимог апеляційної скарги, просила оскаржуване рішення від 07.11.2016р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що представники сторін у судове засідання зявились і надали пояснення у справі в обґрунтування своїх вимог і заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05.03.2015р. між Приватним підприємством "Логістік Компані" (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Науково-виробниче акціонерне товариство ВНДІкомпресормаш" (замовник) було укладено договір про надання транспортних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом № 84 (надалі - договір) (т. 1 а.с.18-29), відповідно до умов якого замовник в межах даного договору, надає вантажі для перевезення автомобільним транспортом Виконавця, відповідно до вимог чинного законодавства України, Конвенції КДПГ та МДВ, інших конвенцій і угод в галузі міжнародних перевезень та інших законодавчих та нормативних актів, що регулюють правові відносини в галузі перевезень вантажів в міжнародному сполученні (пункт 1.1. договору).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що з доручення замовника і у відповідності з цим договором виконавець надає одну чи декілька з наступних послуг: організовує перевезення компресорного обладнання автомобільним транспортом в міжнародному сполученні та по території України; розсилає товарно-транспортну документацію; приймає участь в складанні актів у випадках, передбачених чинним законодавством, вирішує з Замовником претензійні питання.

Пунктом 2.2. договору сторони погодили, що конкретні умови по кожному окремому замовленню обумовлюються у Заявці, яка є невід'ємною частиною цього Договору. Допускається одержання заявки по факсимільному чи електронному зв'язку (E- mail).

Згідно пункту 4.1 договору ціни, порядок і термін оплати, що відповідають конкретному перевезенню (групі однотипних перевезень), узгоджуються додатково перед кожним перевезенням (групою перевезень) і фіксуються в заявці на перевезення.

Пунктом 4.3 Договору сторони передбачили, що оплата послуг виконавця здійснюється замовником на розрахунковий рахунок виконавця на підставі належним чином оформлених рахунку, акту виконаних робіт, та договору.

Рахунок направляється за допомогою факсимільного звязку або електронною поштою в день завантаження вантажу. Акти виконаних робіт направляються за допомогою факсимільного звязку або електронною поштою на протязі двох днів з дати вигрузки, визначеної в товарно-транспортних накладних (СМR), а оригінали висилаються курєрськими службами або "Укрпоштою" (пункт 4.4. договору).

На виконання пункту 2.2. договору між сторонами було укладено наступні договори - заявки, зокрема:

- договір - заявка № 543 від 27.07.2015 транспортного експедирування вантажів автомобільних транспортом, на загальну суму 8 100,00 дол. США (т.1 а.с.21) (станом на дату вивантаження - 03.08.2015р. еквівалентно 174 762, 42грн. ), відповідно до умов якого оплата за надані послуги здійснюється у гривні протягом 5-10 днів з моменту отримання оригіналу акту виконаних робіт;

- договір - заявка № 544 від 27.07.2015р. транспортного експедирування вантажів автомобільних транспортом на загальну суму 8 100,00 дол. США (т.1 а.с.22) (станом на дату вивантаження - 13.08.2015р. еквівалентно 171 126,27грн.), відповідно до умов якого оплата за надані послуги здійснюється у гривні (30% попередня оплата у день завантаження, 70% протягом 5-10 днів з моменту отримання оригіналу акту виконаних робіт);

- договір - заявка № 786 від 09.09.2015 транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом на суму 7 400,00грн. (т. 1 а.с. 23), відповідно до умов якого оплата здійснюється протягом 10-14 банківських днів з моменту отримання оригіналів документів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було виконано взяті на себе зобовязання за договором та договорами-заявками, які відповідно до пункту 2.2. договору є його невідємними частинами, з перевезення вантажів:

- відповідно до заявки № 543 перевезення виконано відповідно до міжнародної вантажної накладної А №0002811 вантажним автомобілем, який зафрахтовано позивачем у ФОП ОСОБА_3, вантаж завантажено 31.07.2015р., отримано 03.08.2015р., що підтверджується відміткою в графі 24 накладної (т. 1 а.с.16);

- відповідно до заявки № 544 перевезення виконано відповідно до міжнародної вантажної накладної А № 0000320 вантажним автомобілем, який зафрахтував позивач у ОСОБА_4 Колядюка, вантаж завантажено 29.07.2015р., отримано 13.08.2015р., що засвідчено відміткою в графі 24 накладної (т.1 а.с. 15);

- відповідно до заявки № 786 від 09.09.2015р. перевезення виконано відповідно до вантажної накладної № 291807 з м. Мінська до м. Суми, вантаж завантажено 11.09.2015р., отримано 12.09.2015р.(т.1 а.с. 17).

В матеріалах справи відсутні будь-які претензії з боку відповідача щодо неналежного виконання позивачем умов договору щодо здійснення перевезень.

Після виконання перевезення позивачем у відповідності до пункту 4.4. договору було складено акти здачі-приймання виконаних робіт № 131 від 13.08.2015р. (т.1 а.с.24); № 132 від 13.08.2015р. (т.1 а.с.25); № 154 від 15.09.2015р. (т.1 а.с.26).

Однак, акти здачі-приймання виконаних робіт № 131 від 13.08.2015р. (т.1 а.с.24); № 132 від 13.08.2015р. (т.1 а.с.25) підписані лише з боку виконавця, замовником вказані акти залишилися не підписаними.

Апелянт заперечує факт отримання вказаних актів, однак будь-яких претензій щодо виконання умов договору відповідачем не надавалось.

За надані послуги за договором позивачем було виставлено відповідачу наступні рахунки: від 27.07.2015р. №127 на суму 53 638,65грн. (т.1 а.с.27); від 13.08.2015р. № 148 на суму 121 254,65грн. (т.1 а.с.28); від 30.07.2015р. № 131 на суму 40 361,35грн. (т.1 а.с. 29); від 13.08.2015р. № 149 на суму 134 118,12 грн. (т.1 а.с.30); від 10.09.2015р. № 160 на суму 7 400 грн.(т.1 а.с.31) та направлено акти виконаних робіт.

Відповідно до Журналу реєстрації вихідної кореспонденції позивача 15.08.2015р. на адресу відповідача (замовника) було надіслано рекомендованим листом: заявку № 544, акт № 131, рахунки № 127, 148; заявку № 543, акт 132, рахунки 131, 149 (а.с. 104).

Відповідно до інформації з сайту "Укрпошта" про доставку рекомендованого листа вбачається, що вищенаведені документи були отримані представником замовника за довіреністю 19.08.2015р. (т.1 а.с.54).

Також, в Журналі реєстрації вихідної кореспонденції позивача є запис під номером 43, яка свідчить про направлення на адресу відповідача 19.09.2015р. рекомендованим листом: заявки № 786, акту № 154 та рахунки № 160, які відповідно до інформації з сайту "Укрпошта" про доставку рекомендованого листа були отримані представником замовника за довіреністю 21.09.2015р. (т.1 а.с.54).

З матеріалів справи також вбачається, що у зв'язку з неповерненням підписаних актів здачі-приймання виконаних робіт та несплатою заборгованості у повному обсязі та у встановлений договором та договорах-заявках строк, 15.10.2015р. позивачем було направлено на адресу ПАТ "Науково-виробниче акціонерне товариство ВНДІкомпресормаш" претензію з вимогою негайного розрахунку за надані послуги з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми (т. 1 а.с.46-51).

Однак вказана претензія залишилась без розгляду, що і стало підставою для звернення Приватного підприємства "Логістік Компані" до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (т.1 а.с.3-66) (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.01.2016. (т. 1. а.с.113-118), заяви про зменшення позовних вимог від 04.02.2016р. (т.1 а.с.142-148), в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вантажні перевезення у сумі 43 565,92 грн., інфляційні у розмірі 4 346,68 грн., пеню за договором у сумі 29 842,95грн., 3% річних у сумі 1 638,67 грн., а також судові витрати повязані з розглядом справи.

Рішенням господарського суду Сумської області від 11.02.2016р. залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.04.2016р. у даній справі позов задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства Науково-виробниче акціонерне товариство ВНДІкомпресормаш на користь Приватного підприємства Логістік Компані 43 565,92грн. боргу, 23 874,36грн. пені, 1 638,67грн. 3% річних, інфляційні у розмірі 4 346,68грн., 1 827,00грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору; в інший частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 5 968,59грн. відмовлено (т.1 а.с.162-169, 202-210).

Постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2016р. рішення господарського суду Сумської області від 11.02.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 у справі № 920/1766/15 скасовано; в частині вимог про стягнення 43 565,92грн. основного боргу, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено; в частині вимог про стягнення 4 346,68грн. інфляційних, 29 842,95грн. пені та 1 638 грн. 67 коп. 3% річних справу направлено на новий розгляд до господарського суду Сумської області, доручено господарському суду Сумської області здійснити розподіл судових витрат за результатами нового розгляду справи (т.1 а.с.243-248).

Після повернення матеріалів справи з касаційної інстанції та призначення справи до розгляду, 07.11.2016р. позивачем було подано до господарського суду першої інстанції письмові пояснення щодо розрахунку штрафних санкцій за договором, 3% річних та інфляційних витрат (т.1 а.с.117-124), в яких просив суд стягнути з відповідача за договором про надання транспортних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом №84 від 05.03.2015р. у звязку з неналежним його виконанням щодо своєчасної оплати наданих послуг: інфляційні за період з 10.09.2015р. по 30.09.2015р. та за період з 13.10.2015р. по 22.10.2015р. у розмірі 2 831,91грн., пеню за період з 30.08.2015р. по 05.11.2015р. у розмірі 19 020,95грн., 3 % річних за період з 30.08.2015р. по 05.11.2015р. у розмірі 1 347,23грн., вирішити питання про розподіл судових витрат, а також повернути позивачу надмірно сплачений судовий збір з урахуванням обсягу заявлених позовних вимог.

Рішенням господарського суду Сумської області від 07.11.2016р. позов задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства Науково-виробниче акціонерне товариство ВНДІкомпресормаш на користь Приватного підприємства Логістік Компані 19 020,95грн. пені, 1 175,50грн. 3% річних, 2 831,91грн. інфляційних, 1 218,00грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія зазначає, що статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до приписів статей 526 та 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо того, що договори-заявки від 27.07.2015р. №543, від 27.05.2015р. №544, від 09.09.2015р. №786 за своєю правовою природою є самостійними господарськими договорами, оскільки не містять посилань на договір від 05.03.2015р. №84, як такі, що ґрунтуються на вільному тлумаченні норм законодавства та умов укладеного між сторонами договору, зокрема пункту 2.2. договору, яким сторони погодили, що конкретні умови по кожному окремому замовленню обумовлюються у Заявці, яка є невід'ємною частиною цього договору та пункту 4.1 договору, відповідно до якого ціни, порядок і термін оплати, що відповідають конкретному перевезенню (групі однотипних перевезень), узгоджуються додатково перед кожним перевезенням (групою перевезень) і фіксуються в заявці на перевезення.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2017р. представники сторін також надали пояснення щодо того, що між сторонами відсутні інші діючі договори, окрім договору від 05.03.2015р. №84,що також підтверджується матеріалами справи.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №131 від 13.08.2015р., №132 від 13.08.2015р. були отримані представником відповідача за довіреністю 19.08.2015р., акт № 154 від 15.09.2015р. - 21.09.2015р.(т.1 а.с.54).

Таким чином, з урахуванням умов щодо строків оплати наданих послуг визначених у договорах-заявках, відповідач мав здійснити оплату за договором-заявкою № 544 від 27.07.2015р. у строк до 30.08.2015р., за договором-заявкою № 543 від 27.07.2015р. у строк до 30.08.2015р., за договором-заявкою №786 від 09.09.2015р. у строк до 13.10.2015р.

Разом з тим, як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідач за надані послуги розрахувався з порушенням строків визначених в договорах-заявках.

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта щодо недоведеності факту направлення позивачем актів здачі-приймання робіт (не надання описів вкладення у цінні листи), оскільки умовами договору сторонами не було передбачено обовязку надсилання оригіналів актів здачі-приймання робіт саме цінними листами з описам вкладення, апелянтом також не надано належних та допустимих доказів у розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували факт неотримання вказаних документів.

Та до того ж, як вбачається з Журналу реєстрації вихідної кореспонденції позивачем було надіслано позивачу акти здачі - приймання робіт рекомендованими листами, до яких у відповідності до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 не передбачено додання описів вкладення.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Згідно вимог статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, місцевим господарським судом правомірно застосовано приписи статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, сплата яких передбачена вказаною статтею, не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення по їх сплаті.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати наданих послуг, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 1 175,73грн. за період з 30.08.2015р. по 05.11.2015р. та інфляційних у розмірі 2 831,91грн. за період з 10.09.2015р. по 22.10.2015р.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 19 020,95грн., колегія зазначає наступне.

За приписами статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, нестойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Пунктом 6.6. договору сторони погодили, що у випадку протермінування платежу винна сторона оплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день протермінування.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що наданий позивачем розрахунок пені за період з 30.08.2015р. по 05.11.2015р. є арифметично вірним та відповідає чинному законодавству, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 19 020,95грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Сумської області від 07.11.2016р. у справі №920/1766/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче акціонерне товариство "ВНДІкомпресормаш" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 07.11.2016р. у справі №920/1766/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 23 "січня" 2017р. (21,22 "січня" 2017р. вихідні дні).

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Фоміна В. О.