РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017Справа №910/22246/16

За позовом Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз»

До Публічного акціонерного товариства «Національна компанія «Нафтогаз України»

Про стягнення 714 327,43 грн,

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

Від позивача: Богдан С.В. - за довіреністю;

Від відповідача: Чеботарьова І.Г. - за довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна компанія «Нафтогаз України» про стягнення 714 327,43 грн, з яких: 116 028,03 грн - 3% річних та 598 299,41 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою від 06.12.2016 порушено провадження по справі №910/22246/16 та призначено її розгляд на 19.12.2016.

19.12.2016 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, а від відповідача відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що:

- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.12 № 705 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" (Постанова № 705) гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є відповідач;

- пунктами 5.6 та 5.7 договору сторони погодили таке: якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газорозподільного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, який затверджується НКРЕКП (постанова НКРЕ від 02.08.2012 № 1000 "Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу"; далі - Постанова № 1000); у разі відсутності графіка погашення заборгованості газорозподільне підприємство має право грошові кошти, отримані від замовника за послуги з транспортування природного газу ГРМ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості замовника з найдавнішим строком її виникнення;

- відповідно до Постанови № 1000 алгоритм установлює порядок розподілу коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання гарантованого постачальника, що надходять за використаний природний газ від усіх категорій споживачів, а також механізм розрахунку гарантованими постачальниками нормативів перерахування коштів на поточні рахунки газотранспортних, газорозподільних підприємств, гарантованих постачальників та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання підприємств, що здійснюють продаж природного газу гарантованим постачальникам;

- відповідач зазначає, що кожного дня надходили та надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання кошти та відповідно встановленого НКРЕ (НКРЕКП) алгоритму вони автоматично кожного дня розподіляються між учасниками дії господарських відносин; всі кошти, отримані від відповідача за послуги з транспортування природного газу ГРМ в поточному розрахунковому періоді, зараховувалися в рахунок погашення існуючої заборгованості; НКРЕКП затверджувала відсоток розподілу коштів, контролювала надходження їх та розрахунки відповідача за надані їй послуги; відповідач не може вплинути на дію алгоритму;

- позивач не скористався своїм правом та не звертався до НКРЕКП з проханням щодо застосування коригувального коефіцієнту до нормативу перерахування коштів позивачу, яке передбачено пунктами 2.23 та 2.25 Постанови № 1000.

Крім того, відповідач зазначав про те, що при нарахуванні 3% річних та інфляційних втрат позивачем не враховано, що у період з 03.03.2014 по 24.03.2014 відбувалась зміна призначення платежу.

В судовому засіданні 19.12.2016 представник позивача надав усні пояснення по справі відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.12.2016 надав усні пояснення, відповідно до яких заперечував проти задоволення позову з викладених у відзиві на позов підстав.

В судовому засіданні у відповідності до ст. 77 ЦПК України оголошено перерву до 16.01.2017.

26.12.2016 до Господарського суду міста Києва від позивача надішли документи на виконання вимог ухвали суду.

В судовому засіданні 16.01.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.01.2017 заперечував проти позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні 16.01.2017 на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (газорозподільне підприємство, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (замовник, відповідач) було укладено договір № 14-125-ТН, відповідно до п.2.1 якого газорозподільне підприємство зобов'язується у 2014 році надати замовнику послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до п.2.2 договору замовник зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та у порядку, передбачені умовами договору.

За умовами п.3.4 договору місячний обсяг транспортування природного газу до ГРМ до пунктів призначення не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу.

Згідно п.3.6 договору обсяг протранспортованого природного газу ГРМ підтверджується підписаним сторонами актом наданих послуг з транспортування природного газу ГРМ (акт наданих послуг), що оформляється на підставі даних комерційних вузлів обліку.

Газорозподільне підприємство до 1числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний місяць, які підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газорозподільного підприємства (п.3.7 договору).

У п.3.8 договору зазначено, що замовник протягом двох днів з дня одержання акту наданих послуг зобов'язується повернути газорозподільному підприємству один примірник оригіналу акта, підписаний уповноважений представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до законодавства.

Пунктом 3.9 договору передбачено, що акт наданих послуг підписується на підставі реєстрів обсягів реалізації природного газу споживачам замовника, протранспортованого газорозподільними трубопроводами газорозподільного підприємства, в яких зазначаються виділені планові обсяги газу споживачам замовника та фактично протранспортовані газорозподільним підприємством обсяги газу.

У п.3.10 договору контрагентами погоджено, що акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків замовника з газорозподільним підприємством.

Обсяг протранспортованого природного газу визначається в пунктах призначення за допомогою комерційних вузлів обліку, визначених у додатку до договору. Ні підставі результатів вимірювання комерційних вузлів обліку складаються місячні акти наданих послуг (п.п.4.4, 4.5 договору).

У розділі 5 договору сторонами визначено тариф та порядок розрахунків за надані послуги.

Зокрема, п.п.5.1, 5.2 договору передбачено, що розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюються за тарифом на транспортування природного газу газорозподільними трубопроводами за 1000 куб.м, встановленим для газорозподільного підприємства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері електроенергетики. Вказаний тариф є обов'язковим для сторін з дати набрання ним чинності. Визначена на його основі вартість послуги з транспортування природного газу розподільними трубопроводами буде застосовуватись сторонами при складенні актів наданих послуг та розрахунків за ці послуги згідно умов договору.

За умовами п.5.3 спірного правочину розрахунковий період за договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця відводу.

Загальна вартість договору складається з місячних сум вартості планових обсягів транспортування природного газу ГРМ газорозподільним підприємством замовнику (п.5.4 договору).

У п.5.5 договору зазначено, що оплата вартості послуг з транспортування природного газу ГРМ здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу за період передоплати, визначений сторонами в договорі.

У випадку недоплати за фактично про транспортований природний газ ГРМ за розрахунковий період замовник проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, в якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газорозподільного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. У разі виникнення в замовника заборгованості з оплати послуг з транспортування природного газу ГРМ сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України, складають графік погашення заборгованості, який є додатком до договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості газорозподільне підприємство має право грошові кошти, отримані від замовника за послуги транспортування природного газу ГРМ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості замовника з найдавнішим строком її виникнення. Укладення сторонами та дотримання замовником узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє замовника від виконання поточних зобов'язань за договором (п.п.5.6, 5.7 договору).

У п.11.1 договору зазначено, що договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписами уповноважених представників і печатками сторін, та розповсюджує свою дію на правовідносини, які склались з 01.02.2014, і діє в частині надання послуг до 28.02.2014, а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором.

Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому, сторони повинні переоформити додаток до договору, в якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк.

У додатку №1 до договору сторонами погоджено договірні обсяги транспортування газу замовника ГРМ на 2014 рік, зокрема, визначено, що газорозподільне підприємство здійснює протягом лютого 2014 року транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 52 326 тис.куб.м.

05.02.2014 сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору, якою погоджено, що газорозподільне підприємство здійснює протягом 2014 року транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 121 823 тис. куб.м.

Додатковою угодою №2 від 16.04.2014 до договору сторони погодили, що газорозподільне підприємство здійснює протягом 2014 року транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 122 114 тис. куб.м.

Відповідно до додаткової угоди №3 до договору, газорозподільне підприємство здійснює протягом 2014 року транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 276 570,152 тис. куб.м.

Згідно додаткової угоди №4 від 03.12.2014:

пункт 2.1 договору № 14-125-ТН від 03.12.2014 викладено в наступній редакції: « 2.1. газорозподільне підприємство зобов'язується у 2014 та 2015 роках надати замовнику послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.»;

погоджено обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ на 2014-2015 роки - 564 345,967 тис.куб.м;

пункт 11.1 договору № 14-125-ТН від 03.12.2014 викладено в наступній редакції: « 11.1.

договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписами уповноважених представників і печатками сторін, та розповсюджує свою дію на правовідносини, які склались з 01.02.2014 і діє в частині надання послуг до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором.

Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому, сторони повинні переоформити додаток №1 до договору, в якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк.».

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 14-125-ТН від 03.12.2014 як належну підставу у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов'язків.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору № 14-125-ТН від 03.12.2014 у період з лютого 2014 року по грудень 2015 року (включно) позивачем надавались, а відповідачем приймались послуги з транспортування природного газу, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг з транспортування природного газу.

Наразі, господарським судом прийнято до уваги, що наведені акти підписано представниками обох сторін та скріплено печатками суб'єктів господарювання без жодних зауважень та заперечень.

Проте, за твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» розрахунки за договором № 14-125-ТН від 03.12.2014 було проведено з простроченням, що і стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат і звернення до суду з розглядуваним позовом.

На підтвердження внесення замовником грошових коштів за договором позивачем представлено до матеріалів справи банківські виписки з рахунку Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» та заяву відповідача про зміну призначення платежу від 31.03.2014 №6-186-14, яка надійшла до позивача 17.04.2014

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Наразі, судом прийнято до уваги, що у відповідності до п.1 Постанови №705 від 25.07.2012 Кабінету Міністрів України "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" гарантованими постачальниками природного газу є суб'єкти господарювання, що в установленому порядку отримали ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та провадять діяльність на затвердженій Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, території з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом для споживачів України (крім промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії); гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

Однак, посилання відповідача на положення Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу, який було затверджено Постановою №1000 від 02.08.2012 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.08.2012 №1445/21757, суд до уваги не приймає в якості спростування наведених заявником періодів заборгованості за договором №14-29-ПР від 30.01.2014, оскільки п.1.2 вказаного Алгоритму визначено, що його дія не поширюється на відносини, пов'язані з остаточним розрахунком гарантованого постачальника природного газу та його структурних підрозділів із власником природного газу, газотранспортними, газорозподільними підприємствами відповідно до умов укладених договорів та погашенням заборгованості споживачів за спожитий природний газ.

Крім того, судом відхиляються доводи відповідача про те, що при нарахуванні 3% річних та інфляційних втрат позивачем не враховано, що у період з 03.03.2014 по 24.03.2014 відбувалась зміна призначення платежу, оскільки, як вбачається з розрахунку позивача, при нарахуванні 3% річних та інфляційних втрат було враховано заяву відповідача від 31.03.2014 №6-186-14 про зміну призначення платежу, яка надійшла до позивача 17.04.2014.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних. При цьому, господарський суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що у застосуванні індексації слід враховувати рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі №62-97р від 03.04.1997 Верховного Суду України.

Відповідно до Листа №62-97р. від 03.04.1997 Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" та Інформаційного листа №01-06/928/2012 від 17.07.2012 Вищого господарського суду України "Про практику застосування ВГСУ у розгляді справ окремих норм матеріального права" сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто, мала місце не інфляція, а дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Вказані рекомендації щодо нарахування на суму заборгованості інфляційних втрат також викладено у Листі б/н від 01.07.2014 Верховного Суду України "Аналіз практики застосування ст.625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві".

Здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку судом встановлено, що останній є арифметично вірним, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме, 3% річних в розмірі 116 028,03 грн та інфляційних втрат в розмірі 598 299,41 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м.Київ, вул.Богдана Хмельницького, буд.6, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 7, ) 3% річних в сумі 116 028 (сто шістнадцять тисяч двадцять вісім) грн 03 коп., інфляційні втрати в розмірі 598 299 (п'ятсот дев'яносто вісім тисяч двісті дев'яносто дев'ять) грн 41 коп. та судовий збір в розмірі 10 714 (десять тисяч сімсот чотирнадцять) грн 91 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

23.01.2017

Суддя Спичак О.М.