17 січня 2017 року Справа № 913/1335/16
Провадження № 24/913/1335/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КУСТОС ІНВЕСТ", м. Київ
до Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна податкова інспекція у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області
про внесення змін до договорів оренди землі
Суддя господарського суду Луганської області Рябцева О.В.
Секретар судового засідання-помічник судді Гудей Н.Ф.
у засіданні брали участь:
від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю від 11.01.2017 № 11/01-01;
від відповідача представник не прибув;
від третьої особи представник не прибув.
Товариство з обмеженою відповідальністю "КУСТОС ІНВЕСТ" 02.12.2016 звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради про внесення змін до договорів оренди землі, які укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "КУСТОС ІНВЕСТ" та Сєвєродонецькою міською радою, а саме:
На обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "КУСТОС ІНВЕСТ" та Сєвєродонецькою міською радою укладено 16 договорів оренди земельних ділянок. Пунктами 9 та 11 договорів встановлено обовязок орендаря щомісячно самостійно вносити оренду плату у грошовій формі протягом всього строку дії договорів оренди землі. 02.09.2014 Верховною Радою України прийнято Закон України № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі Закон № 1669), ст. 6 якого під час проведення антитерористичної операції звільнено субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.
Статтею 1 вказаного Закону визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Указ Президента України № 405/2014 набув чинності 14.04.2014. Крім того, ст. 1 Закону № 1669 встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
30.10.2014 на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону № 1669 розпорядженням № 1053-р Кабінету Міністру України затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого серед інших включено м. Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада). Дія зазначеного розпорядження була зупинена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053". Тобто розпорядження від 30.10.2014 № 1053 було чинним та не скасовувалось, дія якого лише була зупинена на відповідний час.
02.12.2015 Кабінет Міністрів України розпорядженням № 1275-р затвердив повний перелік заселених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і цим же розпорядженням визнано такими, що втратили чинність:
- розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція";
- розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053".
Згідно Переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України 02.12.2015 № 1275-р, до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено м. Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада).
Отже м. Сєвєродонецьк Луганської області було визано територією проведення антитерористичної операції.
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування" від 17.05.2016 № 1365-VIІI (далі Закон № 1365), який набув чинності 08.06.2016, внесені зміни до Закону № 1669, відповідно до яких:
- статтю 6 Закону № 1669 викладено в наступній редакції: "Звільнити субєктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону";
- статтю 4 Закону № 1669 доповнено частиною четвертою такого змісту: "Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію".
Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення затверджені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р.
Отже, з 08.06.2016 звільнено від плати за користування земельними ділянками комунальної власності субєктів господарювання в населених пунктах згідно з переліками, затвердженими розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р. З переліків, затверджених вказаним розпорядженням, вбачається, що м. Сєвєродонецьк Луганської області не належить ні до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, ані до населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.
Товариство здійснює діяльність на території м. Сєвєродонецька та надає послуги з оренди нерухомого майна, що розташовано на земельних ділянках, отриманих в оренду згідно з договорами оренди землі. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом, є орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. Отже, земельні ділянки, які отримані в оренду позивачем на підставі договорів оренди землі, є земельними ділянками комунальної власності.
З урахуванням викладеного, на підставі ст. 6 Закону № 1669 Товариство з обмеженою відповідальністю "КУСТОС ІНВЕСТ":
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Сєвєродонецькою міською радою в порушення вимог ст. 19 Конституції України та ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", станом на дату подачі позовної заяви не направлено, а позивачем не отримано пропозицій щодо внесення відповідних змін до договорів оренди землі, у звязку з чим позивач вимушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду.
Ухвалою суду від 02.12.2016 відповідно до ст. 27 ГПК України суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державну податкову інспекцію у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, оскільки, по-перше, звітність з орендної плати за землю подається до органів державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки та, по-друге, рішення суду може вплинути на права та обовязки державної фіскальної служби стосовно реалізації контрольних повноважень за стягненням орендної плати в адміністративному порядку,
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову, оскільки:
- відповідно до ст. 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Крім того, Законом № 1669 не змінюється і не визначається розмір орендної плати за землю;
- Законом № 1669 не передбачено внесення змін до договорів оренди землі;
- згідно ст. 9 Податкового кодексу України (далі ПКУ) орендна плата за землю є загальнодержавним податком. Стаття 6 Закону № 1669 суперечить ПКУ, який є спеціальним законодавчим актом. Зміна положень ПКУ може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу;
- позивач в порушення ст. 10 Закону № 1669 не надав сертифікат про форс-мажорні обставини, який є єдиним і належним доказом для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобовязань.
Третьою особою надані пояснення, якими вона заперечує проти заявлених вимог, посилаючись на те, що Законом № 1669 визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що під час проведення антитерористичної операції субєкти господарювання, які провадять діяльність на території антитерористичної операції, звільняються від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Статтею 2 Податкового кодексу України встановлено, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу. Законом № 1669 не визначено порядок застосування вказаних, зокрема, у ст. 6 тимчасових заходів, норм. Прийняття такого Закону не зумовило зупинення або зміну порядку адміністрування податків та зборів, права та обовязки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Тобто, Закон № 1669 не змінив регулювання податкових відносин, які врегульовані спеціальним законом Податковим кодексом України, який, відповідно, і має вищу юридичну силу порівняно із Законом № 1669. Згідно п. 2.1 ст. 2 та п. 7.3 ст. 7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до Кодексу.
Оцінивши надані докази і доводи учасників судового процесу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з огляду на наступне.
Матеріалами справи підтверджено факт укладання 16 договорів оренди земельних ділянок між Сєвєродонецькою міською радою відповідачем у справі, орендодавцем за договорами, і Товариством з обмеженою відповідальністю "КУСТОС ІНВЕСТ" позивачем у справі, орендарем за договорами:
Пунктами 9 та 11 договорів оренди землі встановлено обовязок орендаря щомісячно самостійно вносити оренду плату у грошовій формі протягом всього строку дії договорів оренди землі.
Державною податковою інспекцією у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області підтверджено виконання позивачем умов договорів про сплату орендної плати.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" (далі Закон № 161) оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Статтею 2 цього Закону передбачено, що відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно ст. 13 Закону № 161 договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
В статті 15 Закону № 161 врегульовано, що істотною умовою договору є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
В статті 21 Закону № 161 вказується, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
В статті 24 Закону № 161 стосовно обовязків орендодавця передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого надавати органу доходів і зборів за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган доходів і зборів про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Вказаний обовязок обумовлений тим, що плата за землю згідно п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПКУ є обовязковим платежем у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Статтею 286 ПКУ регулюється порядок обчислення плати за землю.
В пункті 286.2 ст. 286 ПКУ зазначається, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обовязку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем і орендарем (п. 288.4 ст. 288 ПКУ).
Системний аналіз норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПКУ), з іншого є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком (п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПКУ). Разом з тим підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки (ч. 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", п. 288.1 ст. 288 ПК України).
Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 2 ПКУ зміна положень цього Кодексу може здійснюватись виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.
З 14.04.2014 на сході України проводиться антитерористична операція.
02.09.2014 прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який набув чинності з 15.10.2014.
Як зазначено в преамбулі цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.
В статті 1 Закону № 1669 визначено, що період проведення антитерористичної операції час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Статтею 6 Закону № 1669, в редакції, яка діяла на момент прийняття, було закріплено, що під час проведення антитерористичної операції субєкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.
30.10.2014 на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону № 1669 розпорядженням № 1053-р Кабінету Міністру України затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого серед інших включено м. Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада). Дія зазначеного розпорядження була зупинена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053". Тобто розпорядження від 30.10.2014 № 1053 було чинним та не скасовувалось, дія якого лише була зупинена на відповідний час.
02.12.2015 Кабінет Міністрів України розпорядженням № 1275-р затвердив повний перелік заселених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і цим же розпорядженням визнано такими, що втратили чинність:
- розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція";
- розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053".
Згідно Переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України 02.12.2015 № 1275-р, до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено м. Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада).
Отже м. Сєвєродонецьк Луганської області було визано територією проведення антитерористичної операції.
Закон № 1669 вніс зміни до деяких актів, але будь-яких змін до Закону України "Про оренду землі" та Податкового кодексу України не внесено, механізм реалізації норми ст. 6 Закону № 1669 не врегульовано.
Як вбачається з матеріалів справи орендодавець і податковий орган вважають, що ст. 6 Закону № 1669 не має застосовуватись при регулюванні орендних правовідносин між сторонами за договором оренди, оскільки не внесені зміни до податкового законодавства.
Втім, несплата орендарем орендної плати на підставі ст. 6 Закону № 1669 обумовить виникнення недоїмки і застосування податковим органом заходів, визначених податковим законодавством.
Статтею 1 ГПК України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Позивач обґрунтував своє звернення порушенням своїх майнових прав у вигляді переплаченої орендної плати за землю за період з 14.04.2014 по 07.06.2016, оскільки у вказаний період підприємство мало бути звільненим від орендної плати за землю.
Враховуючи, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди землі, орендар звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на бездіяльність відповідача стосовно реалізації приписів ст. 6 Закону № 1669.
До внесення відповідних змін до договорів оренди землі позивач позбавлений права уточнити свої податкові зобовязання з орендної плати за земельні ділянки, а тому вимушений був протягом 2014-2016 років сплачувати орендну плату на підставі чинних договорів оренди землі.
Як зазначено вище, Закон № 1669 прийнято 02.09.2014, та набрав чинності з 15.10.2014.
Згідно п. 2 ст. 11 дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на 6 місяців після дня її завершення. Можливість реалізації положень цього Закону повязана з прийняттям підзаконних нормативних актів, зокрема, розпорядження Кабінету Міністрів України щодо визначення території проведення антитерористичної операції.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст. 6 Закону № 1669 право субєкта господарювання на звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності не може бути ілюзорним та носити декларативний характер.
У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 6 Закону № 1669 відносно звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.
Отже, з урахуванням визначеної компетентним органом території проведення антитерористичної операції та терміну її проведення, норми Закону № 1669 щодо звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності підлягають застосуванню до спірних правовідносин, у тому числі: шляхом внесення змін договорів.
Згідно ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
З огляду на приписи ст.ст. 16, 651 ЦК України, ст. 30 Закону № 161 вимога про внесення змін до договору є належним засобом судового захисту прав у спорі щодо приведення договору у відповідність до норм діючого законодавства у випадку, коли інша сторона договору піддає сумніву законодавчі норми.
Отже, системний аналіз норм Закону № 1669 з моменту його прийняття і з урахуванням змін, внесених з 08.06.2016, підзаконних нормативних актів, прийнятих відповідно до цього Закону, дають підстави для висновку про розповсюдження ст. 6 Закону № 1669 на господарську діяльність позивача в період з 14.04.2014 до 07.06.2016 включно.
Крім того, суд погоджується з доводами позивача щодо врахування позиції Європейського суду з прав людини.
Норма ст. 6 Закону № 1669 у розумінні вищенаведеного тлумачення Європейського суду з прав людини є "передбачуваною", оскільки сформульована з достатньою чіткістю, тобто однозначно визначає предмет регулювання (звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності), субєктів регулювання (субєкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції) та період регулювання (час проведення антитерористичної операції), що дає змогу кожній особі регулювати свою поведінку, тобто вживати заходів, спрямованих на реалізацію зазначеної норми у встановлений законодавством спосіб.
Посилання відповідача на ст. 632 ЦК України, яка регулює зміну ціни договору, не стосуються предмету спору, оскільки в позовній заяві не йдеться про зміну орендної плати.
Доводи відповідача і третьої особи щодо невідповідності Закону № 1669 окремим положенням ПКУ та посилання на висновки Верховного Суду України стосовно законодавчого регулювання податкових пільг судом оцінюються критично, оскільки в даних правовідносинах Закон № 1669 є спеціальним законодавчим актом відносно ПКУ.
Крім того, Закон № 1669 не передбачає ніяких податкових пільг.
Посилання відповідача і третьої особи на ст. 10 Закону У 1669 щодо ненадання позивачем сертифікату про форс-мажорні обставини не має значення для даного спору, оскільки згідно вказаної норми цей документ необхідний для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобовязань.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір за подання позову покладається на позивача, оскільки він не намагався врегулювати спірні стосунки безпосередньо з відповідачем до звернення до суду, не надсилав пропозиції щодо змін до договорів.
У судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд
1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КУСТОС ІНВЕСТ" до Сєвєродонецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна податкова інспекція у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про внесення змін до договорів оренди землі задоволити у повному обсязі.
2.Внести зміни до договорів оренди землі, які укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "КУСТОС ІНВЕСТ", м. Київ, Бориспільське шосе, 7б, ідентифікаційний код 36058275 та Сєвєродонецькою міською радою, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, 32, ідентифікаційний код 26204220, а саме:
3.Судові витрати покласти на позивача.
4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
5.Повне рішення складено і підписано - 23.01.2017.
Суддя О.В.Рябцева