ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

30.01.2017 Справа № 908/185/17

Суддя господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В., розглянувши позовну заяву ДП «Запорізьке ЛМГ» (69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 15-В)

до ПП ОСОБА_1 (69068, АДРЕСА_1)

про стягнення суми та розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

В господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява ДП «Запорізьке ЛМГ» про стягнення з ПП ОСОБА_1 заборгованості за договором від 28.12.2009 р. в сумі 18500,00 грн. та про розірвання договору від 28.12.2009 р. про господарсько-правові відносини.

Розглянувши зазначену позовну заяву господарський суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню на підставі пунктів 1, 2, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 54 ГПК України визначено форму і зміст позовної заяви, відповідно до якої позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Згідно із приписами ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

В даному випадку позовна заява ДП «Запорізьке ЛМГ» підписана Головним лісничим ОСОБА_2. Проте, належних і допустимих (в розумінні ст. 34 ГПК України) доказів на підтвердження повноважень Головного лісничого ОСОБА_2 до матеріалів позовної заяви не надано. До позовної заяви надано лише наказ за підписом головного лісничого Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» ОСОБА_3 про переведення ОСОБА_2, інженера з охорони та захисту лісу підприємства на посаду головного лісничого з 16.08.2016 р. Разом з тим, заявником не надано будь-яких документів (оригіналу або належним чином засвідченої копії довіреності на підтвердження наявності у Головного лісничого ОСОБА_2 повноважень на підписання позовної заяви), що позбавляє суд можливості пересвідчитись, що дана позовна заява підписана повноважною особою.

Тобто, належних доказів на підтвердження повноважень вказаної особи на підписання позову позивачем суду не надано.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно зі ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб - платників податків). Найменування юридичної особи повинно відповідати її Статуту і не містити абревіатур.

Статтею 21 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 ГПК України, тобто підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

В даному випадку, у позовній заяві відповідачем визначено: ПП ОСОБА_1, а позивачем - ДП «Запорізьке ЛМГ». Таким чином повне найменування відповідача та позивача у позовній заяві не вказано.

Наявність абревіатури у найменуванні відповідача та позивача дає підстави стверджувати, що заявником в позовній заяві вказано не повне найменування та реквізити сторін.

Також, позовна заява ДП «Запорізьке ЛМГ» не містить ідентифікаційного коду позивача та індивідуального ідентифікаційного номеру відповідача, вказано лише поштові адреси сторін.

Наявність абревіатури у найменуванні позивача і відповідача, відсутність ідентифікаційних кодів позивача та відповідача не дозволяє повною мірою ідентифікувати ці особи, що розцінюється господарським судом як не зазначення позивачем повного найменування та реквізитів сторін.

Згідно із пунктом 2 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Пунктом 3 ч. 1 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви, що подається до господарського суду, мають бути додані документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до статті 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В даному випадку, розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір». Так, статтею 4 вказаного Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема, згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлено ставку судового збору в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2017 р. розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає - 1600,00грн.

До матеріалів позовної заяви позивачем було надано платіжне доручення № 774 від 10.01.2017 р. про сплату 1600,00 грн. судового збору. Інші докази сплати судового збору в матеріалах позовної заяви відсутні.

Як свідчать матеріали позовної заяви, позивачем заявлено вимогу майнового характеру (про стягнення суми 18500,00 грн.) та вимогу немайнового характеру (про розірвання договору від 28.12.2009 р. про господарсько-правові відносини).

За змістом п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування VI Господарського процесуального кодексу України» у випадку об'єднання в одній позовній заяві вимог як майнового так і немайнового характеру судовий збір згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Отже, за вимогою майнового характеру сума судового збору становить 1600,00 грн. (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а за вимогою немайнового характеру 1600,00 грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Тобто розмір судового збору за даним позовом повинен становити суму 3200,00 грн. (1600,00 грн. + 1600,00 грн.), а не суму - 1600,00 грн. як сплачено позивачем.

Отже, позивач не доплатив 1600,00грн. судового збору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Згідно із пунктом 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Зазначені обставини перешкоджають суду вчинити передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України дії по підготовці справи до судового розгляду та є підставами для повернення позовної заяви.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суд України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо необхідності повернення позовної заяви ДП «Запорізьке ЛМГ», без розгляду.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду у загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись ст. 54, 57, п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ДП «Запорізьке ЛМГ», м. Запоріжжя, повернути без розгляду.

Додаток: позовні матеріали на 21 арк., в т.ч. оригінали: платіжне доручення № 774 від 10.01.2017 р. про сплату 1600,00 грн. судового збору; фіскальний чек та опис вкладення від 25.01.2017 р.

Суддя М.В. Мірошниченко