ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 року Справа № 904/7792/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Науменка І.М., Кузнецова В.О.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник ( дов від 11.01.2017 р. № 52-16/09 )

від відповідача: представник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 р. у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства

"ОСОБА_2 гірничо-збагачувальний комбінат",

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця",

м. Дніпро

про стягнення 105 799,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_2 гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 105 779,85 грн. за залізничними накладними № № 34548073, 43455336, 43437391, 43435205, 43462175, 34284091, 50726405, 39352653, 46961744, 50291574, 47248307.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 р. ( суддя Воронько В. Д. ) у справі № 904/7792/16 позов задоволено частково - стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 гірничо-збагачувальний комбінат" штраф за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 24 524,08 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 388,62 грн. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 81 275,78 грн. за накладними № № 43437391, 43435205, 43462175, 43455336, 50726405, 50291574, Позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Відповідача на його користь суму штрафу в розмірі 81 275,78 грн.

Апелянт посилається на те, що при винесені оскаржуваного рішення судом першої інстанції допущене порушення норм матеріального права, зокрема: ч. 2 ст. 233, ст. 310 ГК України; ст. 116 Статуту залізниць України, ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на проведення антитерористичної операції», п. 3 ст. 551 ЦК України. Позивач вказує на те, що в графі 53 залізничної накладної, яка має назву «Підтвердження отримання вантажу», проставляється вантажоодержувачем інформація щодо підтвердження отримання вантажу. Належним доказом, що підтверджує час вивезення вантажу зі станції призначення, а й відтак факт здійснення Позивачем своєчасного розкредитування документів, є Пам'ятка про подавання вагонів форми ГУ-45, в якій чітко зазначено час передачі вагонів Відповідачем на під'їзду колію Позивача. Матеріалами справи підтверджено факт того, що фактична видача вантажу за вказаними накладними була здійснена в межах добового терміну. Відповідні докази, а саме пам'ятки про подавання вагонів № № 3414, 3413, 3435, 3655, 3487, 3517 були додані до матеріалів справи. Оскільки, процес розкредитування документів передує процесу передачі вантажу то відповідно - розкредитування документів відбулося в межах добового терміну.

Також, Позивач не погоджується з рішенням господарського суду щодо зменшення за власною ініціативою розміру штрафу на 80 % нарахованого Позивачем за залізничними накладними № № 50726405, 50291574, оскільки Відповідачем не надано суду відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України, наявність підстав для звільнення від сплати нарахованих штрафних санкцій - не доведено, а отже й відсутні підстави для зменшення їх розміру. Відповідач не скористався своїм правом внести у вказані залізничні накладні дані щодо зміни маршруту прямування, збільшення відстані перевезення або інші відомості щодо причин, які б давали Залізниці право на збільшення терміну доставки вантажу за спірними накладними.

Відповідач у відзиві на позов просить апеляційний суд залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає рішення суду цілком обгрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача ОСОБА_3

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.12.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючого судді - Кощеєва І.М., суддів - Науменка І.М., Кузнецова В.О. Розгляд справи призначено на 12.01.2017 р.

По справі оголошувалася перерва з 12.01.2017 р. по 24.01.2017 р.

Представник Відповідача ( ОСОБА_4 дов. від 25.10.2016 р. № 2077 ), який був присутній у судовому зсіданні 12.01.2017 р., у судове засідання 24.01.2017 р. не з'явився.

У судовому засіданні 24.01.2017 р. оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є матеріально-правова вимога Позивача до Відповідача про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 105 779,85 грн. на підставі ст. 116 Статуту залізниць України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" у липні 2015 року зі станцій: Закупне, Полтава-Східна, Лиман, Гуменці, Велико-Анадоль, Тернопіль, Кривий Ріг-Сортировочний, Каракуба, Запоріжжя-Ліве до станції призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці, здійснено перевезення вантажів за залізничними накладними: № № 34548073, 43455336, 43437391, 43435205, 43462175, 34284091, 50726405, 39352653, 46961744 ( досилка до 39352653), 50291574, 47248307 ( досилка до 50291574 ), одержувачем яких було Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_2 гірничо-збагачувальний комбінат".

Місцевий господарський суд, задовольняючи частково позовні вимоги Позивача, стягуючи з Відповідача штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 24 524,08 грн., виходив з того, що забирання вантажу за накладними № № 43437391, 43435205, 43462175, 43455336 було здійснено Позивачем впродовж більше ніж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу, а тому Відповідач звільняється від сплати штрафу у сумі 13 225,06 грн. Вимога Позивача про стягнення з Відповідача штрафу у сумі у сумі 7 511,40 грн., нарахованого за накладними № № 46961744, 34548073 та 34284091 - підлягає задоволенню, оскільки визнана залізницею. Підстави для звільнення Відповідача від відповідальності за несвоєчасну доставку вантажу за накладними № № 50726405, 50291574 - відсутні, в результаті чого штраф за несвоєчасну доставку вантажу за цими накладними складає 85 063,39 грн., але керуючись ст. 83 ГПК України та враховуючи, що вантаж відправлявся зі станцій Донецької залізниці, на території яких здійснювалась антитерористична операція, суд за власною ініціативою зменшив пред'явлений до стягнення штраф до 20%, що складає 17 012,68 грн.

Предметом апеляційного оскарження в данному випадку є штраф, в розмірі 81 275,78 грн. який нарахований за накладними № № 43437391, 43435205, 43462175, 43455336, 50726405, 50291574, а також питання щодо правомірності зменшення штрафних санкцій в порядку ст. 83 ГПК України.

Відносини, пов'язані з діяльністю транспорту, у тому числі залізничного, регулюються Законом України "Про транспорт", іншими актами законодавства України ( роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" ).

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності залізничного транспорту загального користування визначено Законом України "Про залізничний транспорт".

Питання, пов'язані з укладенням та виконанням договору перевезення, у тому числі залізничним транспортом, регулюються статтями 908 - 928 ЦК України, статтями 306 - 315 ГК України.

Згідно із статтями 908 ЦК України, 306 ГК України загальні умови перевезення вантажів визначаються цими кодексами, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються у встановленому порядку.

Відповідно до статей 908 ЦК України, 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами.

Статут залізниць України (далі - Статут) згідно зі статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт", затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 N 457, з подальшими змінами та доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 № 1510 та від 25.12.2002 № 1973).

Статтею 5 Статуту на Міністерство транспорту України (далі - Мінтранс України, Мінтрансзв'язку України) покладено затвердження Правил перевезення вантажів, Технічних умов навантаження і кріплення вантажів, а також інших нормативних документів.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Отже, у вирішенні спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею, господарським судам необхідно керуватися: Законом України "Про транспорт"; Законом України "Про залізничний транспорт"; статтями 908 - 928 ЦК України, статтями 306 - 315 ГК України; Статутом; Правилами планування перевезень вантажів; Правилами приймання вантажів до перевезення; Правилами пломбування вагонів і контейнерів; Правилами оформлення перевізних документів; Правилами обчислення термінів доставки вантажів; Правилами користування вагонами і контейнерами; Правилами зберігання вантажів; Правилами видачі вантажів; Правилами переадресування вантажів; Правилами реалізації вантажів; Правилами розрахунків за перевезення вантажів; Правилами обслуговування залізничних під'їзних колій; Правилами перевезення вантажів з оголошеною вартістю; Правилами перевезення вантажів навалом і насипом; Правилами перевезення вантажів у вагонах відкритого типу; Правилами перевезення вантажів, які змерзаються; Правилами перевезення вантажів маршрутами відправника; Правилами перевезення вантажів у супроводі провідників відправників (одержувачів); Правилами перевезень швидкопсувних вантажів; Правилами перевезення тварин, птиці та інших вантажів, які підлягають державному ветеринарно-санітарному контролю; Правилами перевезення вантажів, які підлягають фітосанітарному контролю; Правилами перевезення вантажів у транспортних пакетах; Правилами перевезення вантажів в універсальних контейнерах; Правилами перевезень вантажів у спеціальних та спеціалізованих контейнерах відправників і одержувачів; Правилами перевезення вантажів дрібними відправками; Правилами перевезення вантажів залізничними лініями вузької колії; Правилами перевезення вантажів у прямому змішаному залізнично-водному сполученні; Правилами складання актів; Правилами заявлення та розгляду претензій, затвердженими наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 № 644 (з подальшими змінами і доповненнями), Правилами перевезення наливних вантажів (частина друга Правил перевезень вантажів, затверджених наказом Мінтрансу від 18.04.2003 № 299); Правилами реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Мінтрансзв'язку України від 28.09.2004 № 856; Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України - Тарифним керівництвом N 1, затвердженим наказом Мінтрансу України від 15.11.1999 № 551 (далі - ОСОБА_1 керівництво № 1); Правилами перевезення небезпечних вантажів, затвердженими 05.04.1996 на п'ятнадцятому засіданні Ради залізничного транспорту держав - учасниць СНД; іншими нормативними документами, затвердженими Мінтрансом (Мінтрансзв'язку) України у встановленому порядку.

Відповідно до статей 909 ЦК України, 307 ГК України, статті 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення вантажу, яка укладається на бланку встановленої форми між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і одночасно є договором застави вантажу як гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за дане конкретне перевезення ( ст. 6 Статуту ).

Згідно із п. 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну ( комплект перевізних документів ). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

П. 41 Статуту передбачено, що залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Правила обчислення термінів доставки вантажів затверджено наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644.

Згідно з п. 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу ( далі Правила ) термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

П. 1.1 Правил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 ( однієї ) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах ( п. 2.1 Правил ).

Відповідно до п. 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з п. 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції ( п. 2.9 Правил ).

Згідно із п. 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування ( п. 8 Правил ).

Відповідно до ст. 131 Статуту претензії вантажоодержувачів щодо сплати штрафів заявляються залізниці призначення.

Ст. 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Розкредитування перевізних документів, згідно із словарем бізнес-термінів - це оформлення видачі вантажу за перевізними документами з видачею вантажоодержувачу накладної під розписку.

Відповідно до Інформаційного листа ВГСУ України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 р., оглядового листа ВГСУ "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про залізничні перевезення" № 01-06/662/2014 від 21.05.2014 р. нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Частково не погоджуючись з позовними вимогами, Відповідач заперечив у своєму відзиві проти задоволення позову в частині стягнення штрафу у загальній сумі 98 288,46 грн., оскільки за накладними № № 43437391, 43435205, 43462175, 43455336 Позивачем розкредитовано перевізний документ у термін більше, ніж доба після одержання повідомлення про прибуття вантажу. За накладними № № 50726405, 50291574 відправлення відбулось зі станцій Велико-Анадоль та Каракуба Донецької залізниці. Згідно плану формування поїздів, вагонопотік на Придніпровську залізницю повинен був слідувати за маршрутом зі станції Каракуба через станції Іловайськ - Ясинувата - Авдіївка - Красноармійськ, а зі станції Велико-Анадоль через станції Волноваха - Ясинувата - Авдіївка - Красноармійськ. Станція Каракуба знаходиться у м. Комсомольське Старобешівського району Донецької області, яке входить до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. У зв'язку із руйнуванням залізничної інфраструктури на частині території Донецької залізниці, вантажі з Донецької залізниці слідували за відхиленим напрямком, що вплинуло на термін доставки, з причин не залежних від залізниці. При цьому Відповідач визнав суму позовних вимог у розмірі 7 511,40 грн. за накладними № № 46961744, 34548073, 34284091.

Згідно з Поясненнями щодо заповнення накладної ( додаток 3 до Правил оформлення перевізних документів), у графі 49 накладної залізницею робиться відмітка щодо повідомлення одержувача про прибуття вантажу.

Відповідно до вказаного Пояснення, у графі 53 накладної «Підтвердження одержання вантажу. Вантаж одержав», вказується дата одержання вантажу, номер довіреності на одержання вантажу, дата її видачі, серія і номер паспорта матеріально-відповідальної особи, яка одержує вантаж, та її підпис. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис одержувача.

Відповідно до розділу 3.5. Технологія обробки перевізних документів по прибуттю вантажів «Єдиного технологічного процесу роботи підїздної колії ПАТ «ОСОБА_2 ГЗК» і станції примикання Кривий Ріг Придніпровської залізниці, викладеного у новій редакції згідно з Протоколом коригування від 09.10.2016 р., затвердженого керівниками залізниці і Позивача - «Видача вантажу здійснюється після оплати всіх належних залізниці платежів та розкредитування вантажоодержувачем перевізних документів за наявності у нього довіреності».

У відповідності до параграфа 37 розділу VIII Правил перевезення вантажу ( Додаток 1 до СМГС ), Перевізник видає Отримувачу належні йому листи накладної та додані до неї супровідні документи, а Отримувач у графі «Видача вантажу» ставить дату, підпис та іншу інформацію у відповідності з національним законодавством країни призначення вантажу. Фактично видача вантажу здійснюється після оформлення видачи вантажу в накладній ...».

Відповідно до п.п. 5 параграфу 32 «Оформлення перевізних документів на перевезення вантажів» Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженого наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 р. № 147-ц, - у графі «Оформлення видачі вантажу» накладної і проставляється календарний штемпель з датою розкредитування одержувачем перевізних документів.

З матеріалі справи слідує, що:

Вагони за накладною № 43437391 від 25.11.2015 р. відправленням зі станції ОСОБА_2 залізниці прибували на станцію призначення Кривий Ріг 02.12.2015 р. , про що повідомлено одержувача 02.12.2015 р. о 01-55 год., що підтверджується відміткою у графі 49 накладної. Вагони передано одержувачу 02.12.2015 р. о 15-10 год., що підтверджується пам'яткою про подавання вагонів № 3414. Розкредитування накладною представником одержувача здійснено 06.12.2015 р. о 09-55 год., що підтверджується відміткою у графі 53 накладної. Таким чином, розкредитування перевізного документу Позивачем здійснено понад добу після одержання повідомлення про прибуття вантажу. Отже, сума штрафу 3 328,74 грн. заявлена безпідставно.

Вагони за накладною № 43435205 від 25.11.2015 р. відправленням зі станції ОСОБА_2 залізниці прибували на станцію призначення Кривий Ріг про що повідомлено одержувача 02.12.2015 р. о 04-25 год., що підтверджується відміткою у графі 49 накладної. Вагони передано одержувачу 02.12.2015 р. о 11-25 год., що підтверджується памяткою про подавання вагонів № 3413. Розкредитування накладною представником одержувача здійснено о 09-55 год., що підтверджується відміткою у графі 53 накладної. Таким чином, розкредитування перевізного документу Позивачем здійснено понад добу після одержання повідомлення про прибуття вантажу. Отже, сума штрафу 3328,74 грн. заявлена безпідставно.

Вагони за накладною № 43462175 від 27.11.2015 р. відправленням зі станції ОСОБА_2 залізниці прибували на станцію призначення Кривий Ріг про що повідомлено одержувача 04.12.2015 р. о 09-10 год., що підтверджується відміткою у графі 49 накладної. Вагони передано одержувачу 04.12.2015 р. о 14-45 год., що підтверджується памяткою про подавання вагонів № 3435. Розкредитування накладною представником одержувача здійснено о 09-57 год., що підтверджується відміткою у графі 53 накладної. Таким чином, розкредитування перевізного документу Позивачем здійснено понад добу після одержання повідомлення про прибуття вантажу. Отже, сума штрафу 3328,74 грн заявлена безпідставно.

Вагони за накладною № 43455336 від 27.11.2015 р. відправленням зі станції Полтава-Південна ОСОБА_2 залізниці прибували на станцію призначення Кривий Ріг 02.12.2015 р., про що повідомлено одержувача 02.12.2015 р. о 01 -55 год., що підтверджується відміткою у графі 49 накладної. Вагони передано одержувачу 02.12.2015 р. о 15-10 год., що підтверджується памяткою про подавання вагонів № 3414. Розкредитування накладною представником одержувача здійснено 06.12.2015 о 10-46 год., що підтверджується відміткою у графі 53 накладної. Таким чином, розкредитування перевізного документу Позивачем здійснено понад добу після одержання повідомлення про прибуття вантажу. Отже, сума штрафу 3279,84 грн. заявлена безпідставно.

Таким чином, забирання вантажу за накладними № № 43437391, 43435205, 43462175, 43455336 було здійснено Позивачем впродовж більше ніж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідач підлягає звільненню від сплати штрафу у сумі 13 225,06 грн., нарахованого за цими накладними на підставі ч. 2 ст. 116 Статут залізниць України, з огляду на що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Вагони за накладною № 50726405 прийнято до перевезення на станції Велико-Анадоль Донецької залізниці 17.12.2015 р., відправлення здійснено 18.12.2015 р., далі на шляху прямування по станції Волноваха вагони знаходилися з 18.12.2015 р. до 21.12.2015 р. Здача на Придніпровську залізницю по станцію Камиш-Заря відбулася 21.12.2015 р., тобто, вагони по станціях Донецької залізниці знаходились 4 доби при нормі доставки в цілому за цим перевезенням 4 доби ( 3 доби на відстань перевезення 504 км + 1 доба на операції, повязані з відправленням-прибуттям вантажу). За накладною № 50726405 Позивачем заявлено суму штрафу у розмірі 2856,80 грн.

Вагони за накладною № 50291574 прийнято до перевезення на станції Каракуба Донецької залізниці 29.11.2015 р., відправлення здійснено 29.11.2015 р. далі на шляху прямування по станції Ясинувата вагони знаходилися з 29.11.2015 р. до 07.12.2015 р., по станції Костянтинівка з 07.12.2015 р. до 08.12.2015 р. Здача на Придніпровську залізницю по стику Пост 4км відбулася 08.12.2015 р. тобто, вагони по станціях Донецької залізниці знаходились 9 діб при нормі доставки в цілому за цим перевезенням 4 доби (3 доби на відстань перевезення 529 км + 1 доба на операції, повязані з відправленням-прибуттям вантажу). За накладною № 50726405 Позивачем заявлено суму штрафу у розмірі 82 206,60 грн.

Відповідно до наданих Відповідачем матеріалів, за накладними № № 50726405, 50291574 вантажі прийнято до перевезення зі станцій Велико-Анадоль, Каракуба Донецької залізниці. Станція Каракуба розташована у місті Комсомольське Старобешівського району Донецької області.

У звязку із руйнуванням залізничної інфраструктури на частині території Донецької залізниці, Укрзалізницею було внесено значні зміни до діючого Порядку направлення вагонопотоків і плану формування вантажних поїздів. Так, згідно плану формування поїздів, вагонопотік на Придніпровську залізницю повинен був слідувати за маршрутом: зі станції Каракуба через станції: Іловайськ - Ясинувата - Авдіївка - Красноармійськ; зі станції Велико-Анадоль через станції Волноваха - Ясинувата - Авдіївка - Красноармійськ. Через руйнування залізничної інфраструктури на дільницях: Ясинувата - Авдіївка та Південно-Донбаська - Доля, вагонопотік на Придніпровську залізницю слідував за зміненим маршрутом, через станції: Каракуба Іловайськ Ясинувата - Костянтинівка - Словянськ - зі здачею по стику Пост 4 км через ОСОБА_2 залізницю. А зі станції Велико-Анадоль - за маршрутом: Велико-Анадоль - Волноваха - Комиш-Зоря - Пологи - Чаплине.

За твердженнями Відповідача, прострочення у доставці вантажу за накладними № № 50726405, 50291574 відбулося на шляху перевезення по Донецькій залізниці, проте, з незалежних від залізниці причин, а саме через перебування станцій залізниці на території проведення АТО.

Указом Президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 р. № 1669-VII, за змістом ч. 1 ст. 1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У подальшому на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, в який внесено зміни розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.02.2015 №128-р, затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено м. Донецьк, м.Горлівка, смт. Сартана.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції Закону України від 02.09.2014 р. також встановлено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.

Порядок, підстави та строк видачі Сертифікатів про настання форс-мажорних обставин встановлений Регламентом засвідчення Торгово - промисловою палатою України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, податковим та/чи іншим зобов'язанням, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Вказаний Регламент ТПП є спеціальною нормою, яка регулює відповідні правовідносини, а тому учасники таких правовідносин повинні дотримуватись вимог, викладених у Регламенті ТПП.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутній Сертифікат ТПП України, який би міг бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо вчасної доставки вантажу за накладними № № 50726405, 50291574.

Щодо сертифікату ( висновку ) № 1361 про настання обставин непереборної сили від 14.10.2014 р., копія якого долучена до матеріалів справи ( а. с. 115 - 116 ), слід враховувати, що вказаний сертифікат ТПП України, виданий ДП Донецька залізниця, засвідчує настання обставин непереборної сили з 01.08.2014 р. при здійсненні господарської діяльності на території Донецької та Луганської областей та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов'язкових платежів.

Отже, надані Відповідачем дефектні акти, інформація про дислокацію та стан вагонів, письмові пояснення, сертифікат ТТП України № 1361 від 14.10.2014 р. не є належними та допустимими доказами в підтвердження наявності обставин непереборної сили як підстави для звільнення Відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо вчасної доставки вантажу, внаслідок чого позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 85 063,39 грн. судом першої інстанції визнані обґрунтованими, з чим погоджується апеляційний суд.

Разом з тим, ст. 83 ГПК України надає право суду у виняткових випадках зменшувати розмір штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що вантаж відправлявся зі станцій Донецької залізниці, на території яких здійснювалась антитерористична операція ( розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р, від 18.02.2015 р. № 128-р ) та маршрут прямування поїздів було змінено внаслідок руйнування будови залізничного шляху, місцевий суд вважав за можливе за власною ініціативою зменшити пред'явлений до стягнення штраф у розмірі 85 063,39 грн., нарахований Позивачем за накладними № № 50726405, 50291574 до 20 %, що складає 17 012,68 грн.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

П. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання ( п. 3 ст. 83 ГПК ), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки ( штрафу, пені ) таким наслідкам, поведінки винної сторони ( в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків ) тощо.

Отже, надавши належну правову оцінку усім наявним у матеріалах справи документам та доводам сторін, взявши до уваги засади справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, зміну маршруту прямування поїздів через здійснення антитерористичної операції та руйнування будови залізничного шляху, а також враховуючи відсутність доказів спричинення Позивачу негативних наслідків відповідним простроченням та ступінь виконання боржником свого зобов'язання, місцевий господарський суд, застосувавши п. 3 ст. 83 ГПК України обґрунтовано зменшив суму штрафу.

З огляду на викладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для стягнення з Відповідача штрафу у розмірі 24 524,08 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Таким чином, оскаржене рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для її зміни або скасування.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 року у справі № 904/7792/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 р. у справі № 904/7792/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Постанова складена у повному обсязі 25.01.2017 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.М. Науменко

Суддя В.О. Кузнецов