Господарський суд Чернігівської області
====================================================================================================================================================================

Іменем України
РІШЕННЯ

"24" січня 2017 р. Справа № 908/2704/16

Позивач: Державне підприємство "ЗАПОРІЗЬКИЙ ОБЛАВТОДОР"

Відкритого акціонерного товариства "Автомобільні дороги України",

вул. Українська, 50, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69095

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "АЕРІТ",

вул. Дніпропетровське шосе, 11, м. Запоріжжя, 69069;

адреса місцезнаходження: вул. Рокоссовського, 16-А/1, м. Чернігів, 14032

предмет спору: про стягнення 4568,15 грн.

Суддя Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: участі не взяв;

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем - Дочірнім підприємством ЗАПОРІЗЬКИЙ ОБЛАВТОДОР Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю АЕРІТ про стягнення 4568,15 грн. заборгованості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позовній заяві посилається, зокрема, на те, що відповідач, в порушення умов п. 4.7 укладеного між сторонами договору № СЕ-12-13 від 02.09.2013 на виконання послуг 42.11 «Будівництво автострад, доріг, вулиць, залізниць злітно-посадкових смуг аеродромів (послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного та місцевого значення загального користування у Запорізькій області та штучних споруд на них) за державні кошти, оплату за надані позивачем послуги не здійснив, в звязку з чим у відповідача утворилась перед позивачем заборгованість в сумі 2415,06 грн. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача 2415,06 грн основної заборгованості, 1970,67 грн інфляційних втрат та 182,42 грн 3% річних, всього 4568,15 грн.

Розгляд справи відкладався.

До початку судового засідання, призначеного на 24.01.2017, від представника позивача на електронну адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без його участі у звязку з неможливістю його явки.

Відповідач відзиву на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав, в судове засідання повноважного представника не направив. Причини неявки суду не відомі. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. Про дату, час та місце судових засідань відповідача було повідомлено належним чином. Копії ухвал про прийняття справи до розгляду від 12.12.2016 та про відкладення розгляду справи від 10.01.2017, направлені на юридичну адресу та адресу місцезнаходження відповідача, повернуті відділенням звязку з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «за не запитом».

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідача було повідомлено належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Суд вважає, що незявлення представника відповідача в судове засідання та ненадання ним витребуваних судом документів не перешкоджає розгляду справи за наявними у справі матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.09.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЕРІТ» (Субпідрядник) та Дочірнім підприємством ЗАПОРІЗЬКИЙ ОБЛАВТОДОР Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» (Генпідрядник) було укладено договір № СЕ-12-13 від 02.09.2013 на виконання послуг 42.11 «Будівництво автострад, доріг, вулиць, залізниць злітно-посадкових смуг аеродромів (послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного та місцевого значення загального користування у Запорізькій області та штучних споруд на них) за державні кошти (далі - Договір).

Відповідно до п.4.7 Договору, за надання послуг Генпідрядником Субпідрядник сплачує 1% від договірної ціни субпідрядних робіт. ОСОБА_1 України від 02.03.2001 року № 7/7-161.

Згідно листа ОСОБА_1 України від 02.03.2001 № 7/7-161 «Щодо визначення розміру витрат з надання послуг генпідрядними організаціями субпідрядним» розмір витрат з надання послуг генпідрядними організаціями субпідрядним визначається при укладанні контрактів сторонами виходячи з переліку послуг, що надаються, їх ринкової вартості та вартості обсягів робіт, який підлягає виконанню з наданням послуг генпідрядником.

При наданні послуг генпідрядником в частині, що відноситься до накладних витрат адміністративно-господарські витрати, які пов'язані з забезпеченням технічною документацією, організацією та координацією виконання робіт, здійсненням технічного нагляду, прийманням і здачею виконаних субпідрядником робіт замовнику; пожежно-сторожева охорона виконаних робіт та майна субпідрядників в межах будівельного майданчика; здійснення заходів з техніки безпеки і охорони праці загального характеру; благоустрій і утримання будівельного майданчика; прибирання і вивезення сміття), середній розмір цих витрат становить 1 відсоток від ринкової вартості субпідрядних робіт.

Відповідно до п.3.1 Договору, ціна цього Договору становить 2000000,00 грн, в тому числі ПДВ 16666,67 грн.

Тобто, 1 відсоток від ринкової вартості субпідрядних робіт становить 20000,00 грн.

Відповідно до п.10.1, Договір діє до 31.12.2013, але в будь-якому випадку, до повного виконання сторонами своїх обов'язків.

31.03.2014 між ДП «Запорізький облавтодор» та ТОВ «АЕРІТ» було підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 35 на суму 2415,06 грн.

Згідно вказаного акта позивачем на підставі Договору № СЕ-12-13 від 12.09.2013 були зроблені такі послуги:

- організація праці субпідрядника;

- затвердження кошторисної документації;

- здійснення контролю за виконанням обсягу робіт;

- проведення сумісних оперативник нарад, узгодження змін;

- здійснення контролю за охороною праці;

- здійснення контролю наявності сертифікату якості вживаних матеріалів;

- оформлення документів для проведення взаєморозрахунків за виконані обсяги робіт.

Також 31.03.2014 року позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 21 на оплату 2415,06 грн на підставі акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 35 від 31.03.2014.

Однак всупереч умовам п 4.7. Договору відповідач порушив покладений на нього обов'язок та оплату за надані позивачем послуги не здійснив.

З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача претензію № 13/635 від 09.06.2016 з вимогою сплатити в десятиденний строк з дня отримання претензії заборгованість за надані послуги в розмірі 2415,06 грн. Дана претензія була залишена відповідачем без відповіді, заборгованість сплачена не була.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем наданих позивачем послуг, виходячи з вищевикладених норм законодавства та умов п. 4.7 Договору, у відповідача виникло зобовязання сплатити вартість отриманих послуг, яке він не виконав.

Відповідно до вимог ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що надані позивачем письмові докази доводять ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач доказів своєчасної і повної оплати наданих послуг, як і доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини, суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу є правомірними, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню в повній сумі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 1970,67 грн інфляційних втрат та 182,42 грн 3% річних.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що сума основного боргу не була своєчасно сплачена відповідачем, відповідно до розрахунку позивача, відповідачу нараховано та предявлено до стягнення 1970,67 грн інфляційних втрат за період квітень 2014 року серпень 2016 року та 182,42 грн 3% річних за період з 01.04.2014 по 06.10.2016.

Розглянувши розрахунки, беручи до уваги, що матеріалами справи підтверджено затримку виконання відповідачем взятих на себе договірних зобовязань, суд доходить висновку про правомірність вимог позивача щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРІТ» (вул. Дніпропетровське шосе, 11, м. Запоріжжя, 69069; адреса місцезнаходження: вул. Рокоссовського, 16-А/1, м. Чернігів, 14032; рахунок не відомий, ) на користь Дочірнього підприємства ЗАПОРІЗЬКИЙ ОБЛАВТОДОР Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» (вул. Українська, 50, м. Запоріжжя, 69095, р/р № 8444 в АБ «Південний», МФО 328209, код ЄДПРОУ 32025623) 4568,15 грн. заборгованості, в тому числі 2415,06 грн основної заборгованості, 1970,67 грн інфляційних втрат та 182,42 грн 3% річних, та 1378,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.М. Бобров