Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "26" січня 2017 р. Справа № 906/1100/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Швалюк Я.В.- довіреність від 03.01.2017;

від відповідача: ОСОБА_2 - паспорт НОМЕР_2 від 27.09.1995;

від третьої особи: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального вищого навчального закладу "Житомирський базовий фармацевтичний коледж ім. Г.С. Протасевича" Житомирської обласної ради (м.Житомир)

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м.Житомир)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - КП "Агенція з питань регіонального розвитку" (м. Житомир)

про стягнення 63286,54 грн

Строк розгляду спору було продовжено на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України.

Позивач подав до суду позов про стягнення з відповідача 63286,54 грн, з яких: 5190,88 грн заборгованості з відшкодування плати за землю за договором оренди нерухомого майна № 834 від 03.11.2014, 39444,93 грн заборгованості за договором № б/н від 03.11.2014, 11102,19 грн пені, 463,05 грн інфляційних втрат, 766,28 грн 3% річних, 5584,73 грн заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного рухомого майна № 1 від 26.12.2014, 633,30 грн пені, 43,78 грн інфляційних втрат та 57,73 грн 3% річних.

Ухвалою від 05.12.2016 господарський суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - КП "Агенція з питань регіонального розвитку".

До початку розгляду справи до суду надійшли такі документи:

- від третьої особи: клопотання від 24.01.2017 вих. № 986/12 про розгляд справи за відсутності представника КП "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради (а. с. 240 у т. 2);

- від позивача: письмові пояснення по справі від 23.01.2017 вих. № 24 з додатками (а. с. 1 - 16 у т. 3).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях від 23.12.2016 вих. № 544 (а. с. 130 - 134 у т. 1), від 22.01.2017 вих. № 6 (а. с. 19, 20 у т. 2), від 19.01.2017 вих. № 16 (а. с. 157, 158 у т. 2) та від 23.01.2017 вих. № 24 (а. с. 1 у т. 3). Надав для долучення до матеріалів справи письмове пояснення від 26.01.2017 вих. 26 в якому зазначив, що за період дії договору б/н від 03.11.2014 заміна лічильника в їдальні здійснювалася двічі: на підставі заяви позивача та акту обстеження контролюючого органу. На підтвердження вказаного надав суду копію листа від 12.12.2014 вих. № 488, копії актів про пломбування від 18.12.2014 та від 24.06.2015, копію акту від 23.06.2015, а також розрахунки інфляційних втрат за несвоєчасну сплату комунальних і експлуатаційних послуг та орендної плати (а. с. 17 - 23 у т. 3).

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 05.12.2016 (а. с. 98 - 102 у т. 1), письмових поясненнях від 10.01.2017 (а. с. 6 - 9 у т. 2), від 16.01.2017 (а. с. 155 у т. 2) та відзиві на письмові пояснення від 09.01.2017 (а. с. 10 у т. 2).

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про причини неявки повідомив у надісланому суду клопотанні від 24.01.2017 вих. № 986/12 (а. с. 240 у т. 2). В процесі розгляду справи представником третьої особи були надані письмові пояснення від 20.12.2016 вих. № 969/12, які разом з доданими до них документами, були долучені судом до матеріалів справи (а. с. 112-124 у т. 1).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.11.2014 між КП "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради (орендодавець/третя особа) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар/відповідач) був укладений договір оренди нерухомого майна № 834 з додатками 1,2 до нього (далі - договір оренди нерухомого майна, а. с. 11 - 13 у т. 1), на виконання якого комунальний вищий навчальний заклад "Житомирський базовий фармацевтичний коледж ім. Г.С. Протасевича" Житомирської обласної ради (балансоутримувач майна/позивач) передав, а ФОП ОСОБА_2 прийняв відповідно до договору нежилі приміщення на першому поверсі (інв. № 37, 38, 39, 42, 47, 48, 49, 50; корисною площею 195,00 кв.м) в будівлі за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 195,00 кв.м, вартість яких визначена шляхом проведення незалежної оцінки і становить 637036,67 грн, без ПДВ, станом на 15.09.2014.

Згідно з п. 1.1 договору оренди нерухомого майна визначено, що майно передається в оренду з метою розміщення їдальні, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи, у навчальному закладі.

Пунктами 3.1-3.3, 3.6 договору сторони погодили, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст області, затвердженої рішенням обласної ради, і становить, без ПДВ, за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції) - вересень 2014 р., 12,00 грн за 1 кв.м (за домовленістю сторін).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Орендна плата за перший місяць оренди листопад 2014 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за жовтень, листопад 2014 р.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць та перераховується орендарем у розмірі 100% на розрахунковий рахунок орендодавця щомісячно не пізніше 10 числа наступного місяця.

Орендна плата сплачується орендарем по день фактичного повернення приміщення згідно з актом приймання-передачі.

Разом з тим, в пункті 5.10 договору оренди нерухомого майна міститься обов'язок орендаря здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Крім того, п. 5.11 договору оренди нерухомого майна встановленообовёязок орендаря відшкодовувати балансоутримувачу не пізніше 10 числа наступного місяця плату за землю пропорційно розміру орендованої площі.

Згідно з п. 7.1 договору, останній діє з 03.11.2014 по 02.10.2017 включно. Водночас в п. 6.4 договору передбачено право орендодавця на дострокове розірвання договору у встановленому чинним законодавством порядку у разі несплати орендарем орендної плати більше одного місяця.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов п. 5.10 договору оренди нерухомого майна, 03.11.2014 між комунальним вищим навчальним закладом "Житомирський базовий фармацевтичний коледж ім. Г.С. Протасевича" Житомирської обласної ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір (а. с. 14 - 16 у т. 1), за яким балансоутримувач зобов'язався надати орендарю: комунальні послуги за діючими розцінками і тарифами (за послуги опалення - пропорційно площі приміщення, яку займає орендар, у загальній опалювальній площі всієї будівлі; за послуги водопостачання, водовідведення визначається на підставі фактичних даних згідно лічильника; за послуги електропостачання визначається на підставі фактичних даних згідно лічильника) та експлуатаційні послуги за діючими розцінками і тарифами (згідно виставлених рахунків обслуговуючих фірм) (вивіз сміття - пропорційно площі приміщення, яку займає орендар, у загальній опалювальній площі всієї будівлі; пожежна сигналізація - пропорційно площі приміщення, яку займає орендар, у загальній опалювальній площі всієї будівлі; оплата праці чергового по коледжу - пропорційно площі приміщення, яку займає орендар, у загальній опалювальній площі всієї будівлі).

Орендар, у свою чергу, зобов'язався не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем, вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі, або організації, що обслуговує будівлю, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення, а також за комунальні послуги (пп. 2.2.3 п. 23 договору від 03.11.2014).

Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що його укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 03.11.2014 по 02.10.2017 включно, а в п. 5.6 передбачили положення, згідно з яким чинність цього договору припиняється, зокрема, одночасно з припиненням договору оренди нерухомого майна.

Судом встановлено, що з метою використання в приміщенні їдальні коледжу рухомого майна, що знаходиться на балансі позивача та розташоване за адресою місця оренди відповідачем приміщення їдальні (АДРЕСА_2), 26.12.2014 між комунальним вищим навчальним закладом "Житомирський базовий фармацевтичний коледж ім. Г.С. Протасевича" Житомирської обласної ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір оренди індивідуально визначеного рухомого майна № 1 (далі - договір оренди рухомого майна, а. с. 17, 18 у т. 1), вартість якого визначена шляхом проведення незалежної оцінки і становить 47620,33 без ПДВ.

У відповідності до п. 2.1 договору сторони передбачили, що вступ орендаря у користування настає одночасно з підписанням сторонами даного договору та акта приймання-передачі вказаного індивідуально визначеного рухомого майна, а пунктами 3.1 - 3.3, 3.6 договору погодили розмір та умови сплати орендної плати.

Так, за умовами договору рухомого майна, орендар за користування індивідуально визначеного рухомого майна вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст області, затвердженої рішенням обласної ради, і становить, без ПДВ, за перший місяць оренди (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції) - листопад 2014 р., 419,64 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць та перераховується орендарем у розмірі 100% на розрахунковий рахунок орендодавця щомісячно не пізніше 10 числа наступного місяця.

Орендна плата сплачується орендарем по день фактичного повернення індивідуально визначеного рухомого майна згідно з актом приймання-передачі.

Згідно з п. 7.1 договору оренди рухомого майна, останній набирає чинності з дати його підписання і діє до 02.10.2017 включно, але у плані взаємовідносин, відповідно до п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, з 03.11.2014.

Пунктом 6.4 вище вказаного договору визначено, що у разі несплати орендарем орендної плати більше одного місяця, орендодавець має право ставити питання про дострокове розірвання договору у встановленому чинним законодавством порядку.

При цьому, у разі припинення даного договору, в п. 5.12 договору оренди рухомого майна передбачено обов'язок орендаря повернути балансоутримувачу в 15-денний термін орендоване приміщення в належному стані, не гіршому, ніж під час передачі його в оренду, що засвідчується актом приймання-передачі.

З долучених до матеріалів справи актів приймання-передачі майна вбачається, що на виконання умов договорів оренди нерухомого та рухомого майна, відповідачу було передано в строкове платне користування нежиле приміщення їдальні, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 195,00 кв.м, та індивідуально визначене майно згідно з переліком (а. с. 13 зі звороту, 19 зі звороту, 20 у т. 1).

З метою здійснення відповідачем оплати за користування орендованим індивідуально визначеним рухомим майном, позивачем виставлялися відповідачу рахунки з розрахунками орендної плати, а також рахунки на відшкодування комунальних та експлуатаційних витрат, плати за землю (а. с. 121 - 130 у т. 2, а. с. 31 - 69 у т. 1, а. с. 16 у т. 3).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач всупереч умовам укладених договорів розрахунки за користування об'єктами оренди та по відшкодуванню комунальних і експлуатаційних послуг здійснював неналежним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед третьою особою та позивачем, яка стала підставою для ініціювання дострокового припинення орендних правовідносин в односторонньому порядку (лист третьої особи №898/12 від 09.09.2016, претензії позивача про сплату заборгованості та повідомлення про розірвання договорів на а. с. 21 - 25, 27, 28, 120 у т. 1).

23.09.2016 та 27.09.2016 позивачем за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про необхідність повернення орендованого майна (а. с. 28 зі звороту у т. 1), було складено акти про прийняття індивідуально визначеного майна та приміщення їдальні коледжу з оренди (а. с. 29, 30 у т. 1). В процесі розгляду спору відповідач щодо вказаних актів повернення майна заперечень не мав.

Суд встановив, що за період неналежної сплати за користування об'єктами оренди, у відповідача утворилась заборгованість:

- з відшкодування податку на землю у сумі 5190,88 грн за період з листопада 2015 по вересень 2016 (5125,70 грн сума нарахувань - 934,82 грн сума оплат, а. с. 146, 146 зі звороту у т. 1),

- зі сплати орендної плати на суму 5584,73 грн за період з лютого 2016 по вересень 2016 (13052,93 грн сума нарахувань - 7468,20 грн сума оплат, а. с. 137, 137 зі звороту, 139, 143 зі звороту, 146, 147 у т. 1, а. с. 42, 43, 45 у т. 2),

- зі сплати комунальних та експлуатаційних витрат на суму 37432,97 грн за період листопада 2015 (частково у сумі 2952,68 грн), з грудня 2015 по червень 2016 (94444,38 грн сума нарахувань - 57011,41 грн сума оплат, а. с. 138, 138 зі звороту, 139 зі звороту, 140, 140 зі звороту, 142 зі звороту, 145, 145 зі звороту, 146 зі звороту, 147, 148, 148 зі звороту, 149, 149 зі звороту, 150, 150 зі звороту у т. 1, а. с. 47, 49, 50 у т. 2).

Суми сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості були зараховані позивачем по призначенню платежу згідно рахунків, інші платежі з призначенням "за комунальні послуги" правомірно відносились позивачем на погашення відповідної заборгованості в хронологічному порядку, що узгоджується з Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22. Письмові пояснення відповідача від 16.01.2017 (а.с. 155 у т. 2) судом не приймаються до уваги.

При цьому, при перевірці обґрунтованості заявленого до стягнення позивачем з відповідача розміру боргу, що наведений у розрахунках на а. с. 143, 145 - 148 у т. 2, суд встановив, що в частині нарахування плати за землю та орендної плати, розрахунки проведено позивачем правомірно, відповідач свого контррозрахунку суду не надав. Натомість сума боргу по відшкодуванню комунальних та експлуатаційних витрат позивачем визначена не вірно, оскільки, по-перше, до розрахунку плати за водопостачання за вересень 2015 року позивачем було повторно включено показники лічильника, враховані в попередньому рахунку за червень 2015 року, у розмірі 7 м3 ((а. с. 9, 10 у т. 3) за липень, серпень 2015 року нарахування не здійснювалося у зв'язку з літніми канікулами), внаслідок чого відбулося завищення відшкодування за водопостачання та водовідведення згідно діючих тарифів на суму 71,32 грн, саме така сума переплати була врахована судом при встановленні суми боргу; по-друге, позивачем безпідставно включено до суми боргу заборгованість за червень 2016 року, з огляду на відсутність належних доказів, як-то щодо зняття показників лічильників за цей місяць за участю обох сторін або обізнаності та визнання відповідачем. При цьому судом враховано, що згідно з поданого до справи акту від 09.06.2016 (а. с. 53 у т. 1), підписаного відповідачем без застережень та зауважень, вбачається, що відповідач був ознайомлений із змістом рахунків за період по травень 2016 року та визнавав наявність заборгованості згідно рахунків позивача за цей період.

З огляду на викладене, правомірно заявленою позивачем до стягнення з відповідача за неналежне виконання умов договору оренди нерухомого майна від 03.11.2014 № 834 (п. 5.11), договору від 03.11.2014 та договору оренди індивідуально визначеного рухомого майна від 26.12.2014 № 1 є сума коштів у розмірі 48208,58 грн (5190,88 + 5584,73 + 37432,97).

Що стосується заперечень відповідача щодо розміру опалювальної площі, з розрахунку якої обраховувався борг за послуги з теплопостачання, то останні є безпідставними з огляду на те, що її розмір зафіксовано у підписаному сторонами договорі оренди нерухомого майна від 03.11.2014 № 834 та додатках до нього, а саме: 195,00 кв.м.

Твердження відповідача з приводу того, що водопостачання та водовідведення, а також електроенергія обраховані позивачем на підставі показників невизначених лічильників, що не відповідає умовам договору, суд вважає також безпідставними, оскільки за умовами п. 2.1.2 договору від 03.11.2014 плата за вказані послуги визначається на підставі фактичних даних згідно лічильника за діючими розцінками і тарифами.

Згідно з пояснень позивача, зняття показників лічильників відбувалося кожного місяця, різниця між показниками лічильника станом на початок і кінець звітного періоду і була розміром спожитої відповідачем послуги, сума плати за яку визначалася згідно встановлених станом на момент її споживання розцінок і тарифів на комунальні послуги. Перед зупинкою роботи їдальні показники лічильників знімалися, плата за цей період не включалася до сплати відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що за спірний період зняття показників лічильника відбувалося за участю відповідача, доказом чого є акти фіксації показників лічильників води та електроенергії, датовані 18.12.2015, 18.01.2016, 13.04.2016 та 18.04.2016 (а. с. 152, 152, в т.ч. зі звороту у т. 1). За період дії договору б/н від 03.11.2014 заміна лічильника в їдальні здійснювалася двічі: на підставі заяви позивача та акту обстеження контролюючого органу, що підтверджується листом від 12.12.2014 вих. № 488, актами про пломбування від 18.12.2014 та від 24.06.2015, актом від 23.06.2015 (а. с. 18 - 21 у т. 1). Оновлені покази лічильників були враховані позивачем при надісланні відповідачу розрахунків належних до сплати сум боргу, при перевірці судом послідовності відображення оновлених показників лічильників порушень не виявлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що розрахунки за опалення площ, водопостачання та водовідведення, а також електроенергію приміщення відповідача позивачем проведено правильно.

Разом з тим, суд вказує, що обов'язок відповідача здійснювати відшкодування фактично спожитих комунальних та експлуатаційних послуг у строки, встановлені договорами оренди та договором від 03.11.2014, не залежить від факту отримання відповідачем рахунку на оплату, виставлення позивачем якого умовами договору не передбачено.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положення аналогічного змісту містяться в ст.ст. 525 і 526 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення 48208,58 грн, несплачених відповідачем в рахунок оплати боргу за надані послуги з теплопостачання, електропостачання, водопостачання та водовідведення.

За неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань, позивач нарахував до стягнення з відповідача за договором № б/н від 03.11.2014: 11102,19 грн пені, 463,05 грн інфляційних, 766,28 грн 3% річних, та за договором № 1 від 26.12.2014: 633,30 грн пені, 43,78 грн інфляційних та 57,73 грн 3% річних.

Розглядаючи питання про обґрунтованість вимог позивача щодо нарахування і стягнення на свою користь з відповідача інфляційних та 3% річних, господарський суд враховує, що за ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку (а. с. 22, 23 у т. 3), позивач просить стягнути з відповідача інфляційні в сумі 43,78 грн за зобов'язаннями лютого 2016 року - липня 2016 року (по договору № 1 від 26.12.2014), в сумі 463,05 грн за зобов'язаннями листопада 2015 року - липня 2016 року (по договору від 03.11.2014), а також 57,73 грн 3% річних за період з 11.03.2016 по 02.11.2016 (по договору № 1 від 26.12.2014), 766,28 грн 3% річних за період з 02.06.2016 по 02.11.2016 (по договору від 03.11.2014) (а. с. 68 зі звороту, 69 у т. 1).

Що стосується інфляційних, то по договору № 1 від 26.12.2014 їх суму у розмірі 43,78 грн позивачем обраховано правомірно. Щодо іншого договору від 03.11.2014, то позивачем здійснено помилкове нарахування інфляційних за зобов'язаннями листопада 2015 року та червня 2016 року на суми боргу, що є перераховані судом та складають 3420,09 грн за листопад 2015 та 593,76 грн за червень 2016 відповідно.

Здійснивши перерахунок інфляційних, виходячи з вказаного позивачем періоду їх нарахування, суд вважає правомірно заявленою до стягнення їх суму у розмірі 489,44 грн (43,78 грн по договору № 1 від 26.12.2014 + 445,66 грн по договору від 03.11.2014). У стягненні 17,39 грн інфляційних втрат суд відмовляє.

Перевіривши проведені позивачем нарахування 3% річних, то при здійсненні їх перерахунку, виходячи з вище вказаного початку періоду їх нарахування та розрахунку позивача, суд вважає правомірно заявленою до стягнення їх суму у розмірі 804,44 грн, оскільки позивачем невірно зазначено суму боргового сальдо станом на 02.06.2016 з якого починається нарахування 3 % річних, а саме 3491,41 грн, замість правильного 3420,09 грн, та суму боргу за зобов'язаннями червня 2016 року, яка має бути зазначена без урахування комунальних платежів.

Також при нарахуванні річних позивачем було невірно визначено початок періоду її нарахування за зобов'язаннями листопада 2015 року, березня та травня 2016 року, а саме без урахування приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України.

Таким чином, у стягненні з відповідача 19,57 грн 3 % річних суд відмовляє.

Також позивач згідно з позовною заявою просить стягнути з відповідача пеню за договором № б/н від 03.11.2014 в сумі 11102,19 грн та за договором № 1 від 26.12.2014 в сумі 633,30 грн.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як зазначено в ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами п. 3.5 договору № 1 від 26.12.2014 сторони погодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується з орендаря відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки, визначеної НБУ на день нарахування пені, за кожний день прострочення, включаючи день сплати.

Перевіривши правильність нарахування пені в межах визначеного позивачем періоду її нарахування по договору № 1 від 26.12.2014, суд встановив, що позивачем було невірно визначено початок періоду її нарахування за зобов'язаннями березня, травня 2016 року, а саме без урахування приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України.

Що стосується пені нарахованої за договором від 03.11.2014, то згідно з п. 2.2.3 договору сторони передбачили відповідальність орендаря у вигляді пені при несвоєчасному внесенні плати, яка встановлюється у розмірі 0,1%.

З розрахунків позивача вбачається, що сума пені обрахована ним до стягнення із суми боргу, що включає розмір комунальних та експлуатаційних витрат та розмір плати за землю, при цьому, відповідальність за несплату останньої умовами договору від 03.11.2014 не передбачена.

Також судом встановлено, що позивачем невірно вказано суму боргу за зобов'язаннями жовтня 2015 року, що має бути зазначена за мінусом 71,32 грн переплати, пов'язаної із безпідставним включенням позивачем до рахунку за вересень 2015 з водопостачання та водовідведення повторних показів лічильника.

Окрім того, слід зазначити, що при розрахунку пені позивачем не було враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені, що узгоджується з приписами п. 1.9 постанови Пленуму ВГС України від 17.12.2013 № 14, та що у випадку якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Поряд з вказаним, суд встановив, що проведення позивачем за весь період прострочки відповідачем грошового зобов'язання зі сплати комунальних та експлуатаційних витрат нарахування пені у розмірі 0,1%, суперечить ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", яка встановлює граничний розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, який обчислюється від суми простроченого платежу, та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки з 27.05.2016 пеня у розмірі 0,1% перевищувала подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, продовження нарахування позивачем пені у договірному розмірі є безпідставним та обмежується розміром, встановленим згідно з приписів закону.

Здійснивши перерахунок пені за визначені позивачем періоди нарахування, враховуючи здійснені оплати суми боргу, суд вважає, що обґрунтовано заявленою до стягнення є сума пені у розмірі 10009,25 грн. В частині стягнення 1726,24 грн пені суд відмовляє.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами і іншими учасниками процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази та зроблені господарським судом в процесі розгляду справи висновки, суд вважає позов позивача заявленим у відповідності до вимог чинного законодавства та таким, що підлягає задоволенню. Натомість доводи відповідача з приводу відсутності підстав для задоволення позову суд вважає недоведеними, в т. ч. і щодо перешкоджання у здійсненні господарської діяльності.

Таким чином, до стягнення з відповідача підлягають 5584,73 грн заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного рухомого майна № 1 від 26.12.2014, 37432,97 грн заборгованості за договором від 03.11.2014, 5190,88 грн заборгованості з відшкодування плати за землю за договором оренди нерухомого майна № 834 від 03.11.2014, 10009,25 грн пені, 804,44 грн 3% річних, 489,44 грн втрат від інфляції. В іншій частині позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1) на користь Комунального вищого навчального закладу "Житомирський базовий фармацевтичний коледж ім. Г.С. Протасевича" Житомирської обласної ради (10005, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Черняховського, будинок 99, ) 5584,73 грн заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного рухомого майна № 1 від 26.12.2014, 37432,97 грн заборгованості за договором від 03.11.2014, 5190,88 грн заборгованості з відшкодування плати за землю за договором оренди нерухомого майна № 834 від 03.11.2014, 10009,25 грн пені, 804,44 грн - 3% річних, 489,44 грн втрат від інфляції та 1295,81 грн судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 31.01.17

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - третій особі - рек. з повід.