РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017Справа №910/22477/16

За позовом: приватного акціонерного товариства "РОСАВА"

до: публічного акціонерного товариства Банк "Фінанси та Кредит"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОГРЕСГРУП"

про: визнання поруки припиненою

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

Від позивача: Ольшевський І.П. - представник за довіреністю, Поліщук А.А. - представник за довіреністю

Від відповідача: Журавель Л.В. - представник за довіреністю

Від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом приватного акціонерного товариства "РОСАВА" до публічного акціонерного товариства Банк "Фінанси та Кредит", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОГРЕСГРУП" про визнання поруки припиненою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 року порушено провадження у справі №910/22477/16.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 14 грудня 2005 року між товариством з обмеженою діяльністю «ПРОГРЕСГРУП» (позичальник) та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (банк) укладено Договір про відновлювальну кредитну лінію №1027-01-05 від 14.12.2005 року. В забезпечення виконання зобов'язань позичальником за Кредитним договором, між банком, позичальником та приватним акціонерним товариством «РОСАВА» (поручитель) укладено Договір поруки № 324 від 27.02.2015 року, Договір поруки №325 від 27.02.2015 року, Договір поруки № 345 від 26.06.2015 року, за якими позивач поручився перед відповідачем за виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором. Позивач зазначає, що сторонами Кредитного договору без згоди поручителя було змінено зобов'язання за Договором про відновлювальну кредитну лінію № 1027-01-05 від 14.12.2005 р. шляхом збільшення строку повернення кредитних коштів, що призвело до не погодженого з поручителем (позивачем) збільшення відповідальності Поручителя, що за твердженнями позивача є підставою для припинення поруки, у відповідності до положень ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що відстрочення терміну сплати процентів за користування кредитними коштами здійснено в межах загального строку повернення кредиту, а відтак не призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

У судовому засіданні 24.01.2017 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2005 року між товариством з обмеженою діяльністю «Торговий дім заводу «Прогрес», найменування якого змінено на товариство з обмеженою відповідальністю «Прогресгруп» (позичальник) та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (банк) укладено Договір про відновлювальну кредитну лінію №1027-01-05 від 14.12.15 року (далі - Кредитний договір).

Згідно з п. 1.1.1. Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди від 18.06.2015 до Кредитного договору), надання кредитних коштів здійснюється окремими частинами (траншами) на умовах, визначених Кредитним договором в межах мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості в сумі 249 660 861,76 грн., з врахуванням Графіку зниження ліміту кредитної лінії зі сплатою за користування кредитними коштами процентів.

Додатковою угодою від 19.02.2015 до Кредитного договору було встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути отримані кредитні кошти Банку в валютах грантів в строк до 26.02.2016 шляхом перерахування коштів на відповідні рахунки згідно Графіку погашення кредитної лінії.

Згідно з п. 3.3. Кредитного договору, в редакції додаткової угоди від 18.12.2006 до Кредитного договору, розрахунок процентів проводиться за період користування кожним траншем з моменту списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника, до моменту повернення кредитних коштів по позичковий рахунок позичальника. Розрахунок процентів за день видачі проводиться як за повний день, а за день повернення не проводиться. Розрахунок процентів по заборгованості в гривні проводиться по методу «факт/365» («факт/366» в високосному році, по заборгованості в інших валютах - по методу «факт / 360»).

Відповідно по п. 3.4. Кредитного договору в редакції Додаткових угод від 02.06.2015 року, від 02.07.2015 року, від 04.08.2015 року, від 01.09.2015 року нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує проценти в строк з 26 до 30 (31) числа кожного місяця. У вказаний строк сплачуються проценти за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа (включно) поточного місяця. Позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами, нараховані по 25 березня включно, в строк до 31 грудня 2015 року включно.

Згідно з п.3.4. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди від 02.06.2015 року позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами, нараховані за період з 26.03.2015 року по 25 травня 2015 року включно, в строк до 31 липня 2015 року включно.

Відповідно до п.3.4. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди від 02.07.2015 позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами, нараховані за період з 26.03.2015 року по 25 червня 2015 року включно, в строк до 31 липня 2015 року включно.

Згідно з п. 3.4. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди від 04.08.2015 року позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами, нараховані за період з 26.03.2015 року по 25 липня 2015 року включно, в строк до 30 вересня 2015 року включно.

Відповідно по п. 3.4. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди та від 01.09.2015 року позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами, нараховані за період з 26.03.2015 року по 25 серпня 2015 року включно, в строк до 30 вересня 2015 року включно.

Звертаючись з позовом до суду позивач стверджує, що Додатковими угодами від від 02.07.2015 року, від 04.08.2015 року, від 01.09.2015 року до Кредитного договору збільшувався період нарахування процентів за користування кредитними коштами, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя за Кредитним договором, в зв'язку зі збільшенням строку повернення кредиту.

27 лютого 2015р. в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «ІІрогресГруп» за Кредитним договором між банком (кредитор), приватним акціонерним товариством «Росава» (поручитель) та ТОВ «ІІрогресГруп» (боржник) укладено договір поруки №324 від 27.02.2015 року (надалі - Договір поруки №324).

Згідно з п.1.1. Договору поруки №324 (в редакції додаткової угоди від 22 червня 2015 року до Договору поруки) поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за своєчасне та повне виконання Боржником зобов'язань в розмірі 28 974 113,51 грн. по договору про мультивалютну кредитну лінію № 1027м-01-05 від 14.12.2015 року, укладений між Кредитором та Позичальником, про надання Позичальнику кредиту в розмірі 249 660 861,76 грн., за сплатою відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з відсоткових ставок, вказаних в п. 3.1. Кредитного договору.

Відповідно до п.1.3. Договору поруки №324, Поручитель свідчить, що він ознайомлений з Кредитним договором і згоден з його умовами.

Згідно з п. 2.1 Договору поруки №324, у випадку невиконання боржником зобов'язань по кредитному договору, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п. 2.2. Договору поруки №324, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, в т.ч. по основному боргу, оплаті щомісячних процентів і підвищених відсотків, оплаті комісійної винагороди, оплати неустойки по основному боргу і відсоткам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

27 лютого 2015р. в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «ПрогресГруп» за Кредитним договором між банком (кредитор), приватним акціонерним товариством «Росава» (поручитель) та ТОВ «ПрогресГруп» (боржник) укладено договір поруки №325 від 27.02.2015 року (надалі - Договір поруки №325).

Згідно з п.1.1. Договору поруки №325 (в редакції додаткової угоди від 26 червня 2015 року до Договору поруки) поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань в розмірі 299 784,71 доларів США за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1027м-01-05 від 14.12.2015 року, укладеним між кредитором та позичальником, про надання Позичальнику кредиту в розмірі 249 660 861,76 грн., за сплатою відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з відсоткових ставок, вказаних в п. 3.1. Кредитного договору.

Відповідно до п.1.3. Договору поруки №325 поручитель свідчить, що він ознайомлений з Кредитним договором і згоден з його умовами.

Згідно з п. 2.1 Договору поруку №325 у випадку невиконання боржником зобов'язань по кредитному договору, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п. 2.2. Договору поруки №325 поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, в т.ч. по основному боргу, оплаті щомісячних процентів і підвищених відсотків, оплаті комісійної винагороди, оплаті неустойки по основному боргу і відсоткам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

26 червня 2015р. в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «ПрогресГруп» за Кредитним договором між банком (кредитор), приватним акціонерним товариством «Росава» (поручитель) та ТОВ «ПрогресГруп» (боржник) укладено договір поруки №345 від 26.06.2015 року (надалі - Договір поруки №345).

Згідно з п.1.1. Договору поруки №345 поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань в розмірі 2588 723,00 Євро за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1027м-01 -05 від 14.12.2015 року, укладеним між кредитором та позичальником, про надання позичальнику кредиту в розмірі 249 660 861,76 грн., за сплатою відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з відсоткових ставок, вказаних в п. 3.1. Кредитного договору.

Відповідно до п.1.3. Договору поруки №345 поручитель свідчить, що він ознайомлений з Кредитним договором і згоден з його умовами.

Згідно з п.2.1 Договору поруки №345 у випадку невиконання боржником зобов'язань по кредитному договору, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п.2.2. Договору поруки №345 поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, в т.ч. по основному боргу, оплаті щомісячних процентів і підвищених відсотків, оплаті комісійної винагороди, оплаті неустойки по основному боргу і відсоткам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

За змістом ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору як угоди складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (ч.1 ст.628 ЦК України).

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.3ст.509 ЦК України, п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст.554 Цивільного кодексу України).

За таких обставин, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні відносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.1,2 ст.553 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вище зазначеної статті слідує, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів, зокрема відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення (збільшення розміру) неустойки, установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Таким чином, закон пов'язує припинення поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності на це згоди поручителя та зумовленим такою зміною основного зобов'язання збільшенням обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного зобов'язання, забезпеченого порукою.

За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов'язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно Додаткової угоди від 19.02.2015 до Кредитного договору (п.2.5.) позичальник зобов'язаний повернути отримані кредитні кошти Банку в валютах грантів в строк до 26.02.2016 шляхом перерахування коштів на відповідно рахунку відповідно до Графіку погашення кредитної лінії.

Договори поруки №324 від 27.02.2015 року, №325 від 27.02.2015 року, №345 від 26.06.2015 року укладені між банком (кредитор), приватним акціонерним товариством «Росава» (поручитель) та ТОВ «ІІрогресГруп» (боржник) після внесення змін згідно Додаткової угоди від 19.02.2015 до Кредитного договору в частині визначення строку повернення кредиту та за умовами п.1.3. договорів поруки поручитель свідчить, що поручитель ознайомлений з Кредитним договором і згоден з його умовами.

Судом встановлено, що відповідно до умов Додаткових угод від 02.07.2015, 04.08.2015, 01.09.2015 до Кредитного договору було відстрочено строк повернення процентів за користування кредитними коштами до 31.07.2015 року та до 30.09.2015 року, в межах загального строку повернення кредитних коштів, який визначений п.2.5. Кредитного договору, без збільшення періоду нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Таким чином, з огляду на те, що закон пов'язує припинення поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності на це згоди поручителя та зумовленим такою зміною основного зобов'язання збільшенням обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного зобов'язання, забезпеченого порукою, приймаючи до уваги, що строк повернення процентів за користування кредитними коштами відстрочено в межах загального строку повернення кредитних коштів, суд приходить до висновку про те, що період нарахування процентів за користування кредитними коштами не збільшувався, а відтак відстрочення загального строку повернення процентів за користування кредитними коштами не призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя за Договорами поруки №324 від 27.02.2015 року, №325 від 27.02.2015 року, №345 від 26.06.2015 року.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно із частиною першою статті 559 ЦК України підставою для припинення поруки є сукупність двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

Враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги, що позивач не довів наявність підстав припинення договору поруки, твердження позивача визнаються безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, а позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Судовий збір згідно з ч.5 ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено: 30.01.2017р.

Суддя Шкурдова Л.М.