донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

25.01.2017р. справа №905/1344/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю
від відповідача: від третьої особи 1: від третьої особи 2:ОСОБА_5 за довіреністю Не зявився Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро
на рішення господарського судуДонецької області
від10.11.2016р.
по справі№ 905/1344/16 (головуючий суддя: Осадча А. М., судді: Курило Г. Є., Кротінова О. В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро
до відповідача за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаПриватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», м. Донецьк 1.Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь», м. Дніпро 2.Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна», м. Дніпро
простягнення 992 460,00 грн

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро (далі «Позивач») звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», м. Донецьк (далі «Відповідач») суми штрафу за неправильне зазначення адреси вантажоодержувача в накладних в розмірі 992 460,00 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.04.2016р. за заявою відповідача до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь», м. Дніпро (далі «Третя особа 1»).

16.05.2016р. ухвалою господарського суду Донецької до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна», м. Дніпропетровськ (далі - «Третя особа 2»).

Під час тривання господарського провадження в суді першої інстанції, відповідачем були заявлені клопотання в яких останній просить суд зменшити розмір суми штрафу до 2000,00 грн. за кожну відправку у звязку з тим, що перевізнику не було завдано жодних збитків, вантаж прибув на зазначену в накладній станцію призначення в повному обсязі та був прийнятий вантажоодержувачем без будь-яких заперечень. Крім того, відповідач посилався на виникнення труднощів у здійсненні статутної діяльності підприємства через проведення на території місцезнаходження останнього антитерористичної операції, складність перетинання лінії розмежування, що призвело до значних складнощів з відвантаженням продукції та отриманням платежів за раніше відвантажену продукцію, знаходження підприємства у скрутному фінансовому стані через брак платежів від контрагентів за фактично поставлений товар, що також є підставою для зменшення розміру стягуваного штрафу.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.11.2016р. у справі № 905/1344/16, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», м. Донецьк () на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ () в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро () суму штрафу у розмірі 42 000,00 грн, витрати на оплату судового збору в розмірі 14 886,90 грн.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що невірне зазначення адреси вантажоодержувача відправником у накладних, засвідчено належним та допустимим доказом - актом загальної форми № 120ТК від 04.10.2015р., який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої ст.122 Статуту.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 10.11.2016р. у справі № 905/1344/16 в частині зменшення штрафу та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення є незаконним та не обґрунтованим, оскільки при прийнятті даного рішення суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, а також порушив норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, в основу заперечень скаржника покладено твердження про те, що судом першої інстанції, у порядку п. 3 ст. 83 ГПК України, не встановлено винятковості випадку, як підстави для зменшення розміру штрафу, що на думку позивача призвело до ухвалення незаконного рішення.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

25.01.2017р. до відділу організаційної роботи, документального забезпечення та канцелярії Донецького апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» надійшов відзив № 17/1 від 23.01.2017р. на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця».

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник Відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені у зазначеному вище відзиві на апеляційну скаргу, просив рішення господарського суду Донецької області від 10.11.2016р. у справі № 905/1344/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України фіксацію судового процесу було здійснено технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним з дотриманням норм діючого законодавства, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи що 21.12.2012р. між юридичними особами: Товариством з обмеженою відповідальністю Інтерпайп Україна (Покупець) та ПрАТ Донецьксталь - металургійний завод (Постачальник) укладено договір поставки №309403, за п. 1.1 якого Постачальник зобовязується передати, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити відповідно до умов даного договору металопродукцію, що надалі іменується як товар, номенклатура, кількість, ціна та строк поставки якого узгоджуються сторонами у додатках (специфікаціях), які є невідємною частиною даного договору.

Згідно з приписами п. 4.1 договору поставка товару здійснюється партіями вагонними нормами на умовах FCA станція Донецьк, Донецької залізниці (Інкотермс 2000 року), датою поставки товару вважається дата передачі товару перевізнику залізниці, що вказана в екземплярі електронного перевізного документу (накладної). Місце поставки станція Донецьк, Донецької залізниці, м. Донецьк.

Сторонами договору складено та підписано протокол розбіжностей від 24.12.2012 року та протокол узгодження розбіжностей від 24.12.2012 року.

Також сторони підписали додаток до договору №16 від 18.09.2015р.: Специфікація, яким узгодили умови відвантаження товару у період вересень-жовтень 2015р., зокрема, ціну чавуну, реквізити відвантаження.

Так, 29.09.2015р. згідно з відомостями, що містяться у накладних № 48765762, №48765804, №48765820, №48765838, №48765861, №48767339, №48765812, ПрАТ Донецьксталь - металургійний завод (вантажовідправник) відправив зі станції Мушкетово Донецької залізниці для ТОВ МЗ Дніпросталь (вантажоодержувач) вантаж чавун переробний рядовий у вагонах №№63798227, 68023050, 68501501, 68745280, 68746072, 68359660, 68418532, 68604024, 68664259, 68705045, 68705359, 68719616, 68790039, 68796960, 67180885, 68750025, 67905307, 68700707, 68746833, 66889445, 68535541.

Згідно з відмітками у зазначених накладних чавун завантажений у залізничні вагони відкритого типу навалом вантажовідправником.

При оформленні вказаних залізничних накладних у розділі 4 "Вантажоодержувач" вантажовідправником зазначено адресу вантажоодержувача ТОВ МЗ Дніпросталь: 49081, м. Дніпропетровськ, вул.Столєтова, 21.

Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника. На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень, іншого не доведено.

На станції призначення Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці залізницею виявлено, що у накладних невірно зазначена адреса вантажоодержувача.

Факт неправильного зазначення вантажовідправником адреси вантажоодержувача засвідчено актом загальної форми №120ТК від 04.10.2015р., у якому зазначено, що надані вагони (7 виправлень, 21 вагон - №№ 63798227, 68023050, 68501501, 68745280, 68746072, 68359660, 68418532, 68604024, 68664259, 68705045, 68705359, 68719616, 68790039, 68796960, 67180885, 68750025, 67905307, 68700707, 68746833, 66889445, 68535541) невірно вказана адреса вантажоодержувача ТОВ МЗ Дніпросталь, відповідно до телеграми №14 від 04.10.2015 року зі станції Мушкетово Донецької залізниці внесені виправлення до адреси отримувача: м.Дніпропетровськ, вул. Винокурова, 4.

На підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у залізничній накладній адреси вантажоождержувача позивачем відповідачу нарахований штраф у сумі 992'460,00 грн.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить ст. 909 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Статуту залізниць України (далі Статут), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, Статут залізниць України визначає права, обовязки і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту України Правила перевезень вантажів, які є обовязковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Як зазначено в ст. 6 Статуту, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ст. 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Згідно зі ст. 129 Статуту залізниць України для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничних перевезень складаються комерційні акти або акти загальної форми. Порядок складання актів загальної форми та комерційних актів встановлено Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000.

Пунктом 2.1 Правил передбачено, що вантажовідправником заповнюються відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, зокрема щодо "Одержувача вантажу", де зазначаються точне й повне найменування особи - відправника вантажу та його цифровий код. Згідно з п. 5.5 Правил, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Таким чином, акт загальної форми є підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним адреси одержувача.

Стаття 122 Статуту встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

При цьому, неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість у накладній, оскільки й неправильне зазначення адреси вантажоодержувача вважається окремим порушенням. При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.

За таких обставин колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає обґрунтованим висновок місцевого суду щодо правомірності вимог позивача про стягнення з відповідача суми штрафу за неправильне зазначення адреси вантажоодержувача у залізничній накладній.

Окрім того, як зазначалось раніше, заявник в апеляційній скарзі зазначає про неправомірне зменшення розміру стягуваного штрафу судом до 2 000,00 грн за кожну відправку.

Розглянувши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Відповідно до приписів статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України унормовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з приписами пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Водночас, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку, змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.13р. № 7-рп/2013.

Одночасно, згідно з п. 3.17.4. Постанови Пленуму №18 від 26.12.2011р. Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Приймаючи до уваги об'єктивні обставини, які склались у правовідносинах сторін, зокрема, недоведеність позивачем понесення збитків та наявності несприятливих наслідків, що спричинили порушення з боку відповідача, враховуючи наведені норми чинного законодавства та зазначені вище обставини, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зменшення розміру штрафу з урахуванням інтересів боржника із власної ініціативи до 42 000,00 грн.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським судом допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України, як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 10.11.2016р. у справі № 905/1344/16 залишити без змін.

Головуючий суддя: В. М. Татенко

Судді: Н. В. Ломовцева

ОСОБА_3

Надруковано 8 примірників:

2 позивачу;

1 відповідачу;

2 - третім особам;

1 до справи;

1 ГСДО;

1 ДАГС.