ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р.Справа № 922/4051/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Бєсєдіній М.М.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Богодухів Харківської області
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Богодухів Харківської області
про стягнення 150448,04грн.
за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м.Богодухів Харківської області (далі за текстом - позивач), звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Богодухів Харківської області (далі за текстом - відповідач), про стягнення 150448,04грн.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати продукції за договором №157 від 09.01.2013.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

В минулому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач наданим йому правом не скористався, представника в судове засідання не направив, відзиву не надав.

Господарським судом перевірено місцезнаходження відповідача. У відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою відповідача є: 62103, Харківська область, АДРЕСА_1. Вказані відомості співпадають з відомостями, зазначеними позивачем у позовній заяві.

За вказаною адресою відповідачу направлялись копії ухвали про порушення провадження у справі, яка повернута поштою у зв'язку із закінченням терміну зберігання, та ухвали про відкладення розгляду справи, яка була вручена адресату 29.12.2016, але в подальшому повернута поштовою установою з відміткою про те, що адресат за вказаною адресою тимчасово не проживає.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи те, що ухвали направлялися судом відповідачу за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та договорі №157 від 09.01.2013, судом здійснено належне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання у даній справі. Відомості про наявність у відповідача іншої адреси для листування матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

09 січня 2013 року між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір постачання №157 (далі за текстом - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язався передавати покупцеві в обумовлений цим Договором термін продукцію в асортименті, кількості і за ціною, вказаним в товарних накладних, а покупець зобов'язався приймати і своєчасно оплачувати цю продукцію.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Договору постачання продукції здійснюється партіями. На кожну партію продукції, що поставляється, складається товарна накладна, в якій вказується найменування, асортимент (номенклатура), кількість, ціна продукції і вартість партії продукції. Датою постачання продукції є дата виписки постачальником товарної накладної.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що сума Договору складає 200000,00грн.

За умовами пунктів 3.2 - 3.4 Договору оплата кожної партії продукції здійснюється покупцем впродовж 10 календарних днів з моменту постачання партії продукції. Оплата проводиться у безготівковій формі шляхом перерахування, внесення грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 5.1 Договору він набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2019 року.

Постачання продукції здійснюється партіями. На кожну партію продукції, що поставляється, складається товарна накладна, в якій вказується найменування, асортимент (номенклатура), кількість, ціна продукції і вартість партії продукції.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 72484,41грн., що підтверджується підписаними обома сторонами видатковими накладними №380 від 01.12.2013 на суму 19534,54 грн., №904 від 01.12.2013 на суму 11715,40грн., №125 від 01.12.2013 на суму 13797,38грн., №518 від 01.12.2013 на суму 14079,46 грн., №204 від 01.12.2013 на суму 13357,63грн.

Враховуючи положення пункту 3.2 Договору, відповідач був зобов'язаний оплатити вартість отриманого товару не пізніше 11.12.2013, однак своє зобов'язання не виконав, у зав'язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 72484,41грн., що підтверджується підписаним обома сторонами актом звіряння взаємних розрахунків, складеним станом на 19.12.2013.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 72484,41грн. основного боргу, 66234,91грн. інфляційних втрат, 5377,72грн. пені, 6351,00грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 526 Цивільного кодексу передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

В силу статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи підтверджують, що відповідач свої зобов'язання за Договором не виконав, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 72484,41грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів погашення даної заборгованості.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 72484,41грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором та законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статей 1, 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі вищевказаних норм законодавства та положень Договору позивач здійснив нарахування відповідачу 66234,91грн. інфляційних втрат, 5377,72грн. пені, 6351,00грн. 3% річних.

Перевіривши розрахунки вищевказаних сум, суд вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (62103, Харківська область, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (62103, Харківська область, АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) 72484,41грн. основного боргу, 66234,91грн. інфляційних втрат, 5377,72грн. пені, 6351,00грн. 3% річних, 2256,72грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 30.01.2017 р.

Суддя М.В. Калантай