ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.01.2017 Справа № 905/2838/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Паюновій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства Маріупольский металургійний комбінат імені Ілліча, м. Маріуполь, Донецька область

до відповідача-1: Державного підприємства Донецька залізниця, м. Донецьк

до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Красний Лиман, Донецька область

про стягнення 4 213 грн. 50 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник не зявився.

від відповідача-1: представник не зявився.

від відповідача-2: ОСОБА_1 представник за довіреністю б/н від 08.11.2016р.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 17.01.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м. Маріуполь, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства Донецька залізниця, м. Донецьк, про стягнення суми збитків, які виникли у звязку із незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 4 213 грн. 50 коп.

Ухвалою суду від 05.10.2016р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 25.10.2016р. Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою суду від 17.11.2016р. господарським судом Донецької області було залучено до участі у справі в якості відповідача -2 Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вантаж кокс доменний, який перевозився за накладною №46295507 від 27.07.2016р. у напіввагоні № 56176670 в кількості 40 300 кг., був доставлений на станцію призначення з недостачею вантажу, про що складено комерційний акт БН № 726600/625 від 30.07.2016р.

Нормативно позивні вимоги обґрунтовані ст.ст. 16, 22, 623, 909, 920, 924 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 307, 314 Господарського кодексу України, ст. 110, 113, 114, 129 Статуту залізниць України.

Позивач про дату судових засідань 25.10.2016р., 17.11.2016р., 22.12.2016р. та 17.01.2017р. був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованих листів з відміткою про їх отримання 11.10.2016р., 02.11.2016р., 25.11.2016р. та 04.01.2017., однак у засідання суду представника не направив. 10.11.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача ПАТ «Українська залізниця», у який останній просив залучити до участі у справі іншого відповідача ПАТ «Українська залізниця» та стягнення з останнього, як належного відповідача, на користь ПрАТ «ММК ім.. ОСОБА_2» суми збитків у розмірі 4 213 грн. 50 коп., оскільки за залізничною накладною №46295507 від 27.07.2016р. перевізником було доставлено вантаж на адресу позивача відповідно до умов, укладеного між ПАТ «Українська залізниця» та ПрАТ «ММК ім.Ілліча», договору №1970/ДФ/10017 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги. 20.12.2016р. від позивача надійшло клопотання про стягнення з ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», як належного відповідача, суму збитків, які виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 4 213 грн. 50 коп., окрім того позивач просить судове засідання провести без участі представника ПрАТ «ММК ім.Ілліча».

Відповідач-1 у свою чергу про судові засідання 25.10.2016р., 17.11.2016р., 22.12.2016р. та 17.01.2017р. був повідомлений належним чином, про що свідчать розміщені 06.10.2016р., 27.10.2016р., 21.11.2016р. та 26.12.2016р. на сторінці господарського суду Донецької області (у розділі Повідомлення для учасників судового процесу, які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції) офіційного веб-порталу Судова влада в Україні в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/) повідомлення про розгляд справи, однак у засідання суду представника не направив, відзив на позов не надав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач-2 у свою чергу про дату судового засідання 22.12.2016р. був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованих листів з відміткою про їх отримання 24.11.2016р. У судовому засіданні 17.01.2017р. представник відповідача 2 заперечив проти задоволення позовних вимог.

З огляду на достатність наявних в матеріалах справи документів для правильного вирішення спору, враховуючи, що неявка в судове засідання належним чином повідомленого відповідача -1 та ненадання ним відзиву на позовну заяву не впливає на правову оцінку спірних правовідносин та не перешкоджає вирішенню справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

27.07.2016р. Публічне акціонерне товариство «ЄВРАЗ Дніпродзержинский КХЗ» (вантажовідправник) зі станції Правда Придніпровської залізниці на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці завантажило по накладній № 46295507 вантаж - кокс доменний у напіввагоні № 56176670 в кількості 40 300 кг та передало вказаний вантаж для перевезення до ПрАТ «ММК ім. Ілліча». Згідно з накладною навантаження маркований, маркуванням є шапка над рівнем бортів вагону.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Зазначена залізнична накладна оформлена у встановленому порядку та відповідно до положень частини 2 статті 307 ГК України та статті 6 Статуту залізниць України за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

З огляду на положення статей 11 ЦК України та 174 ГК України вона є підставою для виникнення у сторін цієї угоди визначених в ній прав та обовязків.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт унормовано, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (ст. 110 Статуту).

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Так, на станції призначення, було здійснено комісійне переважування вантажу за накладною №46295507 від 27.07.2016р., за наслідками якого було складено комерційний акт БН №726600/625 від 30.07.2016р., за змістом якого, на підставі акту загальної форми станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці №1-242 від 29.07.2016р., було здійснено комісійне переважування вагону №56176670 за відправкою, зазначеною на зворотному боці акту. За документом значиться: вантаж кокс доменний, груз маркований, маркуванням є шапка над рівнем бортів вагону. Вага визначена відправником на вагонних вагах, у русі Мах 150т: брутто не вказано, тара 22 800 кг, нетто 40 300 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто 61 550 кг, тара з бруса 22 800 кг, нетто 38 7500 кг, що менше документа на 1 550 кг. Завантаження в вагоні вище рівня бортів на 200-300мм., «шапкоподібна». Маркування порушено. Течі вантажу на ст. Маріуполь-Сортувальний немає. Вагон прибув у технічному відношенні справний. Обємна вага вантажу у документі не зазначена. Переважування вантажу здійснювалась у присутності зам. ДС ОСОБА_3, комерційного агенту ОСОБА_4, прийомоздавача вантажу к-та ім. Ілліча Н.В.Демченко, та вагара к-та ОСОБА_2Гавшиної на 150 т. електронних вагах станції Сартана 2 к-та Ілліча з повною зупинкою вагону. При повторному переважуванні вагону, недостача вантажу підтвердилась. Завідуючого вантажним двором немає за штатом.

Наведений акт за своєю формою та змістом відповідає положенням Статуту залізниць України і Правилам складання актів ( стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 року № 334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855.

Згідно із ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 32-36 ГПК України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобовязується доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону Про залізничний транспорт передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Суд приймає до уваги те, що спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення з маркуванням, однак на станцію призначення вантаж прибув з порушеним маркуванням, тобто не у тому ж стані, у якому він був прийнятий залізницею до перевезення. Отже, наявні сліди доступу до вантажу, ознаки розкрадання чи втрати вантажу під час перевезення. Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Залізниця не довела суду, що недостача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України Про залізничний транспорт обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у накладній, засвідчено належним доказом - комерційним актом БН №726600/625 від 30.07.2016р.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно п. 2.7 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах для коксу.

Недостача вантажу у вагоні № 56176670 становить 40 300 38 750 = 1 550 кг., або 1,55 т. Природна втрата маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі становить 40 300 кг. Х 1% = 403 кг. Недостача вантажу у вагоні № 56176670 з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, становить 1 550 кг. 403 кг. = 1 147 кг. або 1,147 т.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рахунку №1695-4 від 27.07.2016р. ПАТ «ЄВРАЗ Дніпродзержинский КХЗ» (вантажовідправника) вартість 1 тони коксу доменного складає 137155,30 / 40,30 * 120 % = 4 084 грн. 03 коп. з урахуванням ПДВ.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена за комерційним актом БН №726600/625 від 30.07.2016р. у розмірі 4 213 грн. 50 коп.

Судом зроблено власний розрахунок вартості недостачі, розрахований з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі та відповідно до якого, фактично вартість недостачі складає 4 684 грн. 38 коп.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційному акті, своїх зобовязань за договором перевезення залізниця не виконала належним чином, оскільки не забезпечила збереження довіреного їй вантажу. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи, у звязку з чим суд вважає, вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення 4 213 грн. 50 коп.

Відповідно до Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2015 року № 200 прийняте рішення про утворення Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, 100 відсотків акцій якого закріплюється в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (код згідно з ), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

На підставі Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 735 Питання публічного акціонерного товариства Українська залізниця затверджено Статут публічного акціонерного товариства Українська залізниця, згідно якого дане товариство є юридичною особою і правонаступником усіх прав і обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Державну реєстрацію юридичної особи ПАТ Українська залізниця проведено 21.10.2015р., ідентифікаційний код юридичної особи 40075815.

Як свідчать матеріали справи, перевезення за залізничною накладною №46295507 від 27.07.2016 року здійснене на підставі договору №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 року про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, який підписано та скріплено печатками з обох сторін, зі строком дії, у відповідності до п.7.4 до 31.12.2016 року.

Вказаний договір укладено між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця, в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (Виконавець) та Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (Вантажовласник).

Пунктом 1.1 договору №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 року встановлено його предмет, яким є надання Виконавцем Вантажовласнику послуг повязаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

За визначенням п. 7.1 договору, Виконавець надає Вантажовласнику послуги на станціях регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, до яких, у тому числі, беручи до уваги п.2.3 договору, віднесено станцію Маріуполь-Сортувальний.

Спірне перевезення вантажу відбулось на станціях Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, яке і є фактичним перевізником у спірних правовідносинах.

Суд вважає доведеним факт порушення ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" своїх зобовязань з перевезення вантажу залізничним транспортом, унаслідок чого ПрАТ ММК ім. Ілліча спричинені матеріальні збитки в сумі 4 213 грн. 50 коп., які підлягають відшкодуванню в судовому порядку відповідачем-2 на користь позивача.

Враховуючи наведені норми законодавства та викладені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач не довів за допомогою належних та допустимих у розумінні статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України доказів факту, що свідчить про втрату Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча за винних дій відповідача-1, який не здійснював перевезення, та, як наслідок, причинний зв'язок між діями або бездіяльністю, поведінкою Державного підприємства Донецька залізниця і заподіяними збитками.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення збитків у сумі 4 213 грн. 50 коп. з відповідача-1 не підлягають задоволенню.

У відповідності до положень статті 49 ГПК України понесені позивачем при зверненні до суду витрати зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп. підлягають стягненню на користь позивача з відповідача-2.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 6, 24, 110, 111, 113, 114, 115, 122, 129 Статуту залізниць України, ст.ст. 12, 23, 26 Закону України „Про залізничний транспорт, ст.ст. 909, 920, ч.2 ст. 924 Цивільного кодексу України, ст.174, ч.2 ст. 307, 314 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 32-36, 38, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча до відповідача 1 - Державного підприємства Донецька залізниця та до відповідача -2 - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 4 213 грн. 50 коп. задовольнити частково.

Стягнути з відповідача 2 - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Левченка, 1, ідентифікаційний код 00191129) збитки в сумі 4 213 грн. 50 коп., витрати по оплаті судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків в сумі 4 213 грн. 50 коп. з відповідача 1 - Державного підприємства Донецька залізниця м.Донецьк відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 17.01.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.01.2017р.

Суддя Ю.С. Мельниченко