ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2017 р.Справа № 916/2767/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Колоколова С.І.,

ОСОБА_1

секретар судового засідання Селиверстова М.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 18.01.2017р.:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі філії Октябрьск Державного підприємства Адміністрація морських портів України

на рішення господарського суду Одеської області

від 23 листопада 2016 року

по справі № 916/2767/16

за позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі філії Октябрьск Державного підприємства Адміністрація морських портів України

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Марінсервіс

про стягнення 24619,22 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 18.01.2017р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської області від 23.11.2016р. по справі №916/2767/16 (суддя Желєзна С.П.) частково задоволено позовні вимоги Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі філії Октябрьск Державного підприємства Адміністрація морських портів України до Товариства з обмеженою відповідальністю Марінсервіс про стягнення 24619,22 грн., з відповідача на користь позивача стягнуто штраф у розмірі 221,13 грн. та судовий збір у розмірі 12,40 грн., в решті позову відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції встановив, що в укладеному між сторонами по справі договорі №148-В-АМПУ-15 від 30.12.2015р. передбачено нарахування Постачальнику пені у розмірі 0,1 % від вартості партії товару, зазначеної у Замовленні, за кожний день порушення строку, при цьому, зазначив, що у наданому суду замовленні на партію товару №01 від 18.01.2016р. замовником не визначено вартість такої партії товару, що свідчить про відсутність правових підстав для нарахування відповідачу пені у розмірі 8048,59 грн. Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що відповідачем було допущено порушення власного зобовязання щодо поставки товару понад 30 календарних днів після отримання замовлення, враховуючи, що умовами договору №148-В-АМПУ-15 від 30.12.2015р. не передбачено визначення розміру штрафу в залежності від вартості всієї партії замовлення а також те, що ТОВ „Марінсервіс було порушено зобовязання щодо поставки понад тридцяти календарних днів лише щодо частини замовленого товару, господарський суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність та обґрунтованість нарахування відповідачу до сплати штрафу у розмірі 221,13 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі філії Октябрьск Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій позивач просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 23.11.2016р. по справі №916/2767/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення винесено з порушенням норм матеріального права та неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі філії Октябрьск Державного підприємства Адміністрація морських портів України, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що рішення першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2015р. за результатами проведення процедури державних закупівель між ДП „Адміністрація морських портів України (Покупець) та ТОВ „Марінсервіс (Постачальник) було укладено договір №148-В-АМПУ-15, у відповідності до п. п. 1.1, 1.2, 1.4 якого Постачальник зобовязується поставити і передати у власність Покупцю товар: проводи та кабелі електронні та електричні, інші за кодом ДК 016:2010 27.32.1 (проводи та кабелі), а Покупець прийняти і оплатити такий товар, в порядку та на умовах, визначених цим договором. Найменування, асортимент, кількість та ціна товару, що поставляється згідно з цим договором, визначені в Специфікації, яка є невідємною частиною цього договору. Покупець має право перерозподілити орієнтовну кількість товару, зазначену у Специфікації, між відокремленими підрозділами (філіями) ДП „Адміністрація морських портів України, перелік яких визначений у додатку №3 до цього договору, в межах загальної кількості відповідного найменування товару, шляхом зазначення необхідної кількості у замовленні.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.3, 5.4 договору №148-В-АМПУ-15 від 30.12.2015р. поставка товару здійснюється впродовж терміну дії цього договору окремими партіями протягом пяти робочих днів на підставі отриманих Замовлень Покупця Постачальником, на умовах DDP. Датою поставки товару вважається дата передачі Постачальником Покупцю товару. Право власності, а також ризик випадкового знищення, загибелі або пошкодження товару переходить від Постачальника до Покупця після підписання сторонами видаткової (та/або товарно-транспортної) накладної.

Положеннями п. 6.3 договору №148-В-АМПУ-15 від 30.12.2015р. визначено зобовязання Постачальника, до яких, зокрема, належить обовязок забезпечити поставку товару у строки та порядку, встановленими цим договором; забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, встановленим цим договором; при передачі товару надати покупцю документи, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 7.2.2 договору №148-В-АМПУ-15 від 30.12.2015р. за порушення строку поставки партії товару, встановленого цим договором, Постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1 % від вартості партії товару, зазначеної у Замовленні, за кожний день порушення строку, а за порушення строку поставки такої партії понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від вартості такої партії товару.

Згідно з п. 10.1 договору №148-В-АМПУ-15 від 30.12.2015р. договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 01.03.2016р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

18.01.2016р. філією „Октябрьск ДП „Адміністрація морських портів України було складено замовлення на партію товару №01, у відповідності до якого начальником філії „Октябрьск було зроблено замовлення на поставку товару для забезпечення виробничих потреб останнього. Як було зазначено позивачем та не заперечувалось з боку відповідача, ТОВ „Марінсервіс було отримано вказане замовлення 28.01.2016р.

Як свідчать матеріали справи, видаткові накладні, які відповідно до умов договору підтверджують перехід права власності, були складені Постачальником за наступними датами: видаткова накладна №23 від 03.02.2016р. на суму 44 912,28 грн., видаткова накладна №45 від 19.02.2016р. на суму 160662,00 грн., видаткова накладна №55 від 26.02.2016р. на суму 27990,00 грн., видаткова накладна №65 від 09.03.2013р. на суму 2632,50 грн.

17.05.2016р. філією „Октябрьск ДП „Адміністрація морських портів України було подано до ТОВ „Марінсервіс претензію про перерахування на розрахунковий рахунок заявника штрафних санкцій у розмірі 24328,50 грн., у звязку з порушенням строків поставки товару відповідно до договору №148-В-АМПУ-15 від 30.12.2015р.

13.06.2016р. ТОВ „Марінсервіс було відмовлено у задоволенні претензії позивача, з огляду на відсутність фактів порушення строків поставки товару, що на думку, відповідача свідчить про відсутність правових підстав для нарахування штрафних санкцій.

Вказані обставини стали підставою звернення Державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі філії „Октябрьск Державного підприємства „Адміністрація морських портів України до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Марінсервіс» про стягнення заборгованості в загальному розмірі 24619,22 грн., яка складається з пені в сумі 8048,59 грн. та штрафу у розмірі 16570,63 грн.

Дослідивши обставини справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Такі ж самі положення містяться й у ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, за якими зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

В силу положень п. 4 ст. 267 Господарського кодексу України у разі якщо сторонами передбачено поставку товарів окремими партіями, строком (періодом) поставки продукції виробничо-технічного призначення є, як правило, квартал, а виробів народного споживання, як правило, - місяць. Сторони можуть погодити в договорі також графік поставки (місяць, декада, доба тощо).

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем було порушено строк поставки товару, який відповідно до п. 5.1 договору №148-В-АМПУ-15 від 30.12.2015р. становить п'ять робочих днів після отримання замовлення, ДП „Адміністрація морських портів України з посиланням на умови договору було нараховано відповідачеві до сплати пеню у розмірі 8048,59 грн. та штраф у розмірі 16570,63 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання.

Так, згідно ч. ч. 1 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, зокрема, у такому розмірі: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з підпунктом 2.2 п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. N 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань (з наступними змінами і доповненнями) господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Отже, у даному випадку необхідним є застосування до вчиненого відповідачем порушення взятого на себе зобовязання штрафних санкцій, передбачених умовами договору №148-В-АМПУ-15 від 30.12.2015р. в силу приписів ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

Вирішуючи питання про правомірність нарахування відповідачеві до сплати пені у розмірі 8048,59 грн., судова колегія зазначає наступне.

Положеннями укладеного між сторонами договору передбачено нарахування Постачальнику пені у розмірі 0,1 % від вартості партії товару, зазначеної у Замовленні, за кожний день порушення строку.

Однак, колегія суддів зазначає про відсутність у наданому замовленні на партію товару №01 від 18.01.2016р.визначеної замовником вартості такої партії товару.

Апеляційний господарський суд погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що з огляду на наявність у специфікації до договору №148-В-АМПУ-15 від 30.12.2015р. ста двадцяти семи позицій товару, при цьому у замовленні на партію товару №01 від 18.01.2016р вказано 23 найменувань товару, тому не вбачається можливим та правомірним самостійно визначити вартість товару за відповідним замовленням.

Незважаючи на те, що законом передбачена можливість нарахування Постачальнику пені у випадку прострочення поставки товару, про що, в тому числі, домовилися сторони при укладанні договору №148-В-АМПУ-15 від 30.12.2015р., якими встановлено порядок нарахування пені, місцевий господарський суд, на думку судової колегії, доходить правильного висновку про відсутність правових підстав для нарахування відповідачу пені у розмірі 8048,59 грн. з урахуванням вищевикладеного.

Щодо здійсненого ДП „Адміністрація морських портів України розрахунку штрафу у розмірі 7% від вартості товару розмірі 16570,63 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено під час апеляційного розгляду, відповідачем було допущено порушення власного зобовязання щодо поставки товару понад 30 календарних днів після отримання замовлення, що підтверджується складанням 09.03.2016р. видаткової накладної №6 на суму 3159,00 грн., та враховуючи, що умовами договору №148-В-АМПУ-15 від 30.12.2015р. не передбачено визначення розміру штрафу в залежності від вартості всієї партії замовлення, на відміну від порядку встановлення розміру пені, приймаючи до уваги, що ТОВ „Марінсервіс було порушено зобовязання щодо поставки понад тридцять календарних днів лише щодо частини замовленого товару, господарський суд першої інстанції правомірно приходить до висновку про обґрунтованість нарахування відповідачу до сплати штрафу у розмірі 221,13 грн., що має наслідком часткове задоволення заявлених позовних вимог у зазначеній частині.

Враховуючи вищевикладені обставини, проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення господарського суду Одеської області від 23.11.2016р. по справі №916/2767/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі філії Октябрьск Державного підприємства Адміністрація морських портів України без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 23.11.2016р. по справі №916/2767/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 23.01.2017р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Головей В.М.