ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 рокуСправа № 912/1462/16
Господарський суд Кіровоградської області в складі колегії суддів: Наливайко Є.М. - головуючого, суддів Макаренко Т.В. та Шевчук О.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/1462/16

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт - Україна"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за первісним позовом - Кабінету Міністрів України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача за первісним позовом - Приватного акціонерного товариства "Креатив"

про стягнення 123 771 979,48 доларів США та 576 828 782,87 грн,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна"

до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом - Кабінету Міністрів України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом - Приватного акціонерного товариства "Креатив"

про визнання припиненим договору поруки № 121514Р25 від 30.07.2014 та визнання недійсним договору поруки № 121514Р25 від 30.07.2014,

за участю представників:

від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом провідного юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи та захисту інтересів банку в судах юридичного управління ОСОБА_1, довіреність № 010-01/5434 від 10.08.2015;

від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_2, довіреність № 010-01/2353 від 01.06.2016;

від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3, довіреність № 11-15 від 05.04.2016;

від 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів за первісним позовом та зустрічним позовом (Приватного акціонерного товариства "Креатив") - ОСОБА_4, довіреність № 29Д-10 від 01.10.2015;

від 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) (Кабінету Міністрів України) головного спеціаліста сектору судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_5, довіреності №10104/9/32-16 від 29.12.2016, № 07/01-24/20 від 10.01.2017;

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини прийнятого рішення.

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (надалі ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", Банк, позивач) звернулось до Господарського суду Кіровоградської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна" (надалі ТОВ Регіонпродукт-Україна, відповідач) про стягнення простроченої станом на 22.03.2016 заборгованості за Кредитними договорами № 151213К17 від 21.08.2013, №151214К12 від 10.06.2014 та № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди № 151308N2 від 17.11.2008 у розмірі 11 729 428,60 доларів США та 198 041 867,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Позичальником Приватним акціонерним товариством "Креатив" (надалі ПрАТ Креатив), умов Кредитних договорів від 21.08.2013 № 151213К17, від 10.06.2014 № 151214К12, від 19.09.2014 № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ, укладених в рамках Генеральної кредитної угоди від 17.11.2008 № 151308N2.

Позовні вимоги до Поручителя ТОВ "Регіонпродукт-Україна" обґрунтовані невиконанням ним умов договору поруки від 30.07.2014 № 151214Р25, укладеним між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "Регіонпродукт-Україна".

Ухвалою від 13.04.2016 порушено провадження у даній справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ПрАТ "Креатив".

16.05.2016 представник Банку надав господарському суду додаткові письмові пояснення, відповідно до яких позивач пояснює, що при наданні Позичальнику (ПрАТ Креатив) кредитних коштів за кожним кредитним договором, його розмір у складі загальної суми всіх кредитів (чинних лімітів за Кредитними договорами) не перевищував суму загального ліміту заборгованості, встановленого Генеральною угодою. До таких пояснень додано докази надання Позичальнику кредитів за трьома Кредитними договорами № 151213К17 від 21.08.2013, №151214К12 від 10.06.2014 та № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди №151308N2 від 17.11.2008.

17.05.2016 ТОВ "Регіонпродукт-Україна" подало зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", у якій просить:

- визнати припиненим договір поруки № 121514Р25 від 30.07.2014;

- визнати недійсним договір поруки № 121514Р25 від 30.07.2014.

Також ТОВ "Регіонпродукт-Україна" просило залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом - ПрАТ "Креатив".

Ухвалою від 17.05.2016 господарським судом прийнято зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним та залучено ПрАТ "Креатив" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом.

Приватним акціонерним товариством "Креатив" подано до господарського суду пояснення від 23.05.2016 № 444-10, у якому викладена позиція щодо визнання позовних вимог ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" обґрунтованими, оскільки між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та ТОВ "Регіонпродукт-Україна" було укладено договір поруки від 30.07.2014 № 151214Р25 у забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною угодою від 17.11.2008 №151308N2.

ПрАТ "Креатив" не заперечило факт наявної заборгованості перед ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", водночас зазначило, що сам розмір заявлених позовних вимог має бути обґрунтованим позивачем за первісним позовом.

Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" 02.06.2016 подано до господарського суду відзив на зустрічну позовну заяву, за змістом якого відповідач за зустрічним позовом зустрічні позовні вимоги заперечує повністю, вважає їх незаконними, необґрунтованими та недоведеними, оскільки виходячи з умов Договору про внесення змін № 151214Р25-1 до договору поруки від 21.08.2013 № 151214Р25, який укладено між Поручителем (ТОВ "Регіонпродукт-Україна", Банком (ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України") та Позичальником (ПрАТ "Креатив") Поручитель письмово підтвердив, що він ознайомлений і погоджується зі всіма змінами, всі зміни до Генеральної угоди та до кредитних договорів вносились за його попередньої згоди, а також те, що Поручитель підтверджує дійсність наданої поруки.

Крім того позивач за первісним позовом подав клопотання про залучення Кабінету Міністрів України, як органа державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Під час судового розгляду представник позивача за первісним позовом уточнив, що вказану третю особу необхідно залучити на стороні позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом).

Представником ТОВ "Регіонпродукт-Україна" подано клопотання в порядку статті 27 Господарського процесуального кодексу України про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів", Товариство з додатковою відповідальністю "Яготинське хлібоприймальне підприємство", Товариство з обмеженою відповідальністю "Протеїн-Продакшн", Товариство з обмеженою відповідальністю "Креатив Постач", Товариство з обмеженою відповідальністю "Креатив Трейд", Приватне підприємство "Еллада".

Ухвалою від 02.06.2016 задоволено клопотання позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) про залучення до участі у справі № 912/1462/16 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - Кабінету Міністрів України, та, відповідно, залучено останнього до участі у справі; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів", Товариства з додатковою відповідальністю "Яготинське хлібоприймальне підприємство", Товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн-Продакшн", Товариства з обмеженою відповідальністю "Креатив Постач", Товариства з обмеженою відповідальністю "Креатив Трейд", Приватного підприємства "Еллада"; відкладено розгляд справи до 12 год. 00 хв. 08.06.2016. Відмовляючи ТОВ „Регіонпродукт-Україна у задоволенні клопотання про залучення третіх осіб, господарським судом враховано, що відповідно до частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення зі спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Водночас ТОВ "Регіонпродукт-Україна" не доведено господарському суду, що рішення у даній справі вплине на права або обов'язки вказаних осіб. У звязку із викладеним господарський суд не знайшов підстав для залучення вказаних юридичних осіб до участі у даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача за первісним позовом.

Представником ТОВ "Регіонпродукт-Україна" 08.06.2016 подано клопотання про призначення судової фінансово-кредитної (економічної) експертизи та доручити її проведення Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. Заява мотивована неможливістю відповідачем за первісним позовом самостійно визначити обсяг заборгованості, оскільки для цього необхідно володіти спеціальними знаннями та досліджувати документи фінансово-кредитних операцій, а зі змісту позовної заяви та додатків до неї неможливо встановити яким чином позивач за первісним позовом нараховував проценти на заборгованість тощо.

У даному клопотанні ТОВ "Регіонпродукт-Україна" пропонує перелік питань, які необхідно поставити перед судовим експертом, зокрема щодо того, чи підтверджується документально та у якому розмірі отримання ПрАТ "Креатив" кредитних коштів за Генеральною кредитною угодою від 17.11.2008 № 151308N2 та укладеними в її рамках кредитними договорами, а також заборгованість ПрАТ "Креатив" зі сплати процентів за користування кредитом, пені, комісії за управління кредитом, пені за прострочення сплати комісій за управління кредитом, 3% річних, втрат від інфляції за Генеральною кредитною угодою та кредитних договорів, укладених в її рамках.

Окрім того, ТОВ "Регіонпродукт-Україна" просить на вирішення судового експерта поставити питання щодо того, чи правильно визначена базова ставка LIBOR 6m для доларів США в розрахунках та чи підтверджується вона документально у визначеному позивачем розмірі.

Згідно ухвали від 08.06.2016 розгляд справи № 912/1462/16 продовжено колегією у складі трьох суддів. Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 08.06.2016 в автоматичному режимі сформовано колегію у складі: головуючого судді Наливайко Є.М., суддів Тимошевської В.В. та Шевчук О.Б. Ухвалою від 08.06.2016 вказаною колегію прийнято справу №912/1462/16 до свого провадження.

У судовому засіданні 08.06.2016 представник позивача за первісним позовом усно заперечив проти задоволення клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою від 08.06.2016 відкладено розгляд справи до 11 год. 00 хв. 12.07.2016, витребувано від сторін необхідні докази.

У запереченні від 08.07.2016 № 010-5/919 на клопотання відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом щодо призначення експертизи ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" вказує, що матеріали справи № 912/1462/16 містять усі документи, необхідні для встановлення обставин, які мають значення для даної справи, у тому числі і кредитні договори, заборгованість за якими є предметом розгляду у даній справі. Перевірка правильності поданого розрахунку заборгованості у справі про стягнення боргу також належить до компетенції суду.

Заявою від 08.07.2016 № 225-16 позивач за зустрічним позовом змінив предмет зустрічного позову та просить суд:

- визнати припиненою поруку за договором поруки від 30.07.2014 № 121514Р25;

- визнати недійсним договір поруки від 30.07.2014 № 121514Р25.

Даною ж заявою відповідач за первісним позовом просить відмовити Публічному акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" у задоволенні первісного позову.

Враховуючи зміну складу суду і те, що розгляд справи останнім не розпочато по суті, господарський суд вважає вчасно подану заяву про зміну предмету зустрічного позову, така заява прийнята господарським судом в силу приписів статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Зустрічний позов (з урахуванням заяви про зміну його предмету) ТОВ "Регіонпродукт-Україна" мотивує припиненням поруки, оскільки Поручитель не був обізнаний з усіма додатковими угодами до Генеральної кредитної угоди від 17.11.2008 № 151308N2.

Так, позивач за зустрічним позовом вказує, що зі змісту договору від 13.06.2015 № 151214Р25-1 про внесення змін до договору поруки від 30.07.2014 № 151214Р25 Поручитель підтверджував, що він ознайомлений і погоджується з усіма змінами, що були внесені до Генеральної кредитної угоди від 17.11.2008 № 151308N2 після дати укладання договору поруки, починаючи з додаткової угоди № 151308N2-31 від 30.07.2014 та додаткової угоди № 151308N2-32 від 22.08.2014 до зазначеної Генеральної кредитної угоди.

Про існування решти тридцяти додаткових угод до Генеральної угоди та їх зміст Поручителю не повідомляли, що, на думку ТОВ "Регіонпродукт-Україна", суперечить вимогам частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України та є підставою вважати, що порука є припиненою.

Окрім того, ТОВ "Регіонпродукт-Україна" також не було ознайомлено з усіма змінами до кредитного договору від 21.08.2013 № 151213К17. Так, з моменту його укладення та до 30.06.2015 включно (дата укладення додаткового договору № 151213К17-25 від 30.06.2015) було внесено 25 разів зміни шляхом підписання додаткових договорів до нього, однак Поручитель по кредитному договору № 151213К17 був ознайомлений лише з двома додатковими договорами, а зі змістом інших додаткових договорів Поручитель не був ознайомлений.

Водночас, ТОВ "Регіонпродукт-Україна" у зустрічному позові посилається на введення його в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а відтак просить визнати договір поруки від 30.07.2014 № 121514Р25 недійсним з огляду на положення статті 230 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 12.07.2016 відкладено розгляд справи до 01.08.2016, зобов'язано учасників судового процесу подати необхідні для вирішення спору докази.

29.07.2016 ТОВ "Регіонпродукт-Україна" подало відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні вимог позивача за первісним позовом повністю, оскільки без проведення судової фінансово-кредитної (економічної) експертизи неможливо встановити дійсний розмір заборгованості. Також відповідач за первісним позовом зазначає, що при проведенні розрахунку заборгованості, зокрема пені за несвоєчасну сплату процентів, Банком допущено порушення, оскільки така пеня обраховується не в національній валюті України, а в доларах США. Крім того на думку ТОВ Регіонпродукт-Україна позивачем за первісним позовом неправильно обраховано 3% річних та витрати від інфляції, що виключає можливість відповідача за первісним позовом розглянути поданий розрахунок як належний доказ. Також відповідачу за первісним позовом незрозуміло яким чином Банком визначалась процентна ставка, зокрема, плаваюча з урахуванням базової ставки LIBOR_6m для доларів США, період його існування, оскільки не додано документів, що підтверджують розмір ставки LIBOR.

Ухвалою від 01.08.2016 колегією у складі: ОСОБА_6 - головуючий, судді Балик В.М., Шевчук О.Б. прийнято справу № 912/1462/16 до свого провадження, яка сформована в автоматичному режимі, оскільки суддя Тимошевська В.В. станом на день розгляду справи не могла здійснювати правосуддя, так як перебувала у відпустці.

01.08.2016 відповідач за зустрічним позовом подав заперечення на зустрічний позов та просить у його задоволенні відмовити повністю. Так вказана сторона зазначає, що при укладенні Договору поруки № 151214Р25 від 30.07.2014 та Договору про внесення змін до останнього № 151214Р25-1 від 30.06.2015 Поручитель письмово підтвердив, що він ознайомлений і погоджується зі всіма змінами, всі зміни до Генеральної угоди та до кредитних договорів вносились за його попередньою згодою, а також Поручитель підтверджує дійсність наданої поруки.

01.08.2016 відповідач за первісним позовом подав клопотання про витребування від позивача за первісним позовом документів та відомостей, а саме:

- якою незалежною установою з визнаною діловою репутацією встановлено використану при розрахунках ціни позову відсоткову ставку;

- ким, в якому порядку та яким нормативним документом визнано ділову репутацію такої установи та чи є ця установа незалежною від банку та ПрАТ "Креатив";

- докази письмового повідомлення позичальника (ПрАТ "Креатив"), поручителя (ТОВ "Регіонпродукт-Україна") та інших зобов'язаних за договором осіб про зміни відсоткової ставки.

Таке клопотання ТОВ Регіонпродукт-Україна обґрунтовує необхідністю таких доказів, посилаючись на норми статті 1056-1 Цивільного кодексу України, оскільки сторони у Кредитних договорах №151214К12 від 10.06.2014 та № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди № 151308N2 від 17.11.2008, погодили застосування змінюваної процентної ставки. Крім того, за твердженням відповідача за первісним позовом, у Банку існує обовязок повідомляти за 15 календарних днів Позичальника та Поручителя про зміну процентної ставки.

01.08.2016 представник ПрАТ Креатив подав свої письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що має нейтральну позицію щодо клопотання ТОВ Регіонпродукт Україна про призначення експертизи у даній справі та залишає вирішення цього питання на розсуд суду. ПрАТ Креатив вважає вимоги позивача за первісним позовом законними, проте їх розмір має бути доведений останнім. Щодо заяви про зміну предмету зустрічного позову, то вказана третя особа вважає такі дії сторони затягуванням розгляду справи, оскільки в ній повністю дублюється зміст зустрічної позовної заяви про визнання договору припиненим.

Кабінет Міністрів України 01.08.2016 подав відзив на первісний та зустрічний позов. Так вказана третя особа просить господарський суд задовольнити позов ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" у повному обсязі та відмовити ТОВ "Регіопродукт-Україна" у задоволенні зустрічного позову.

У судовому засіданні 01.08.2016 господарським судом, згідно приписів частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, прийнято заяву ТОВ "Регіонпродукт-Україна" про зміну предмету позову.

На підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 01.08.2016 оголошено перерву до 11 год. 00 хв. 27.09.2016.

Постановою Верховної Ради України № 1515-VIII від 08.09.2016 "Про звільнення суддів" звільнено суддю Господарського суду Кіровоградської області Балика Володимира Михайловича, у звязку з поданням ним заяви про відставку.

З огляду на викладене, враховуючи неможливість здійснення правосуддя суддею Баликом В.М., який був учасником колегії з розгляду даної справи, керівником апарату господарського суду розпорядженням № 312 від 26.09.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи №912/1462/16.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів визначено колегію суддів: Наливайко Є.М. - головуючий, судді Глушков М.С. та Шевчук О.Б.

Ухвалою від 27.09.2016 вказана колегія прийняла справу до свого провадження.

У судовому засіданні 27.09.2016 розгляд справи розпочато спочатку, оголошено склад суду, роз'яснено учасникам судового процесу їх права та обов'язки. Відводів і самовідводів не заявлено.

Представником ТОВ Регіонпродукт-Україна у судовому засіданні 27.09.2016 подано зустрічну позовну заяву, у якій заявлена вимога про визнання недійсною Генеральної кредитної угоди №151308N2 від 17.11.2008 з усіма додатковими угодами про внесення змін та додатків до неї. Також позивач за зустрічним позовом просить залучити у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом ПрАТ "Креатив".

Господарський суд на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголосив перерву до 9 год. 30 хв. 29.09.2016.

При розгляді поданого 27.09.2016 ТОВ "Регіонпродукт-Україна" зустрічного позову господарським судом враховано таке.

Відповідно до статті 60 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно повязаний з первісним.

Як зазначено вище відповідач скористався своїм правом на подання зустрічного позову 17.05.2016, який прийнято господарським судом для спільного розгляду з первісним. Крім того 12.07.2016 ТОВ „Регіонпродукт-Україна подав заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просив визнати припиненою поруку за договором поруки № 121514Р25 від 30.07.2014; визнати недійсним договір поруки № 121514Р25 від 30.07.2014. Така заява прийнята господарським судом до розгляду 01.08.2016, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Отже відповідач - ТОВ "Регіонпродукт-Україна" у даній справі набув статусу позивача за зустрічним позовом, права якого чітко визначені процесуальним законодавством. Так у вже порушеній провадженням справі і відповідно прийнятому у цій справі зустрічному позові, позивач за зустрічним позовом має право до початку розгляду справи, відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 Господарського процесуального кодексу України з доданням до неї документів зазначених у статті 57 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши зустрічну позовну заяву ТОВ "Регіонпродукт-Україна" № 257-16 від 27.09.2016 та додані до неї документи, враховуючи правову позицію, викладену у пунктах 3.11, 3.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, господарський дійшов висновку, що подана ТОВ "Регіонпродукт - Україна" зустрічна позовна заява за формою і змістом відповідає вимогам статей 54, 57 Господарського процесуального кодексу України, проте у порівнянні з уже прийнятим зустрічним позовом містить інші підстави і інший предмет позову. Тобто, позивач за зустрічним позовом у вказаній заяві одночасно змінює і підстави і предмет позову, що суперечить вимогам статті 22 Господарського процесуального кодексу України і є недопустимим.

Відповідно до абзацу 6 пункту 3.12 вищевказаної постанови у разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд відмовляє у прийнятті поданої ТОВ "Регіонпродукт-Україна" зустрічної позовної заяви № 257-16 від 27.09.2016. Зазначена заява приєднується до матеріалів даної справи. У подальшому господарський суд розглядає зустрічний позов, поданий 17.05.2016 з урахуванням заяви про зміну предмету позову, що подана 12.07.2016.

При цьому ТОВ „Регіонпродукт-Україна не позбавлене права звернутись до господарського суду із самостійним позовом у загальному порядку про визнання недійсною Генеральної кредитної угоди № 151308N2 від 17.11.2008 з усіма додатковими угодами про внесення змін та додатків до неї.

18.08.2016 до господарського суду від ПАТ „Державний експортно-імпортний банк України надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої первісний позивач просить стягнути з ТОВ „Регіонпродукт-Україна прострочену станом на 10.08.2016 заборгованість за Кредитними договорами № 151213К17 від 21.08.2013, №151214К12 від 10.06.2014 та №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди №151308N2 від 17.11.2008 у розмірі 123 771 979,48 доларів США та 576 828 782,87 грн.

1) за Кредитним договором № 151214К12 від 10.06.2014 в розмірі 22 376 885,07 доларів США та 20 477 699,97 грн, з яких:

- 20 000 000 доларів США простроченої заборгованості за кредитом;

- 2 352 589,43 доларів США прострочених процентів;

- 11 110 300,82 грн простроченої комісії за управління кредитом;

- 0,00 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту;

- 8 106 795,62 грн пені за несвоєчасну сплату процентів;

- 907 479,03 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за управління;

- 1 169,36 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов;

- 0,00 доларів США 3% річних у зв?язку із несвоєчасним погашенням кредиту;

- 24 295,64 доларів США 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів;

- 69 342,87 грн 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 59,18 грн 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов;

- 282 725,18 грн втрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- -172,09 грн витрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов;

2) за Кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014 в розмірі 1 023 733,22 доларів США та 4 677 538,13 грн, з яких:

- 910 000,00 доларів США простроченої заборгованості за кредитом;

- 112 572,21 доларів США прострочених процентів;

- 2 832 098,43 грн простроченої комісії за управління кредитом;

- 980 007,92 грн простроченої комісії за зобов'язання;

- 0,00 грн пені за несвоєчасну сплату процентів;

- 392 600,65 грн пені за несвоєчасну сплату процентів;

- 226 439,37 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за управління;

- 116 529,74 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за зобов'язання;

- 801,60 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов;

- 0,00 доларів США 3% річних у зв'язку із несвоєчасним погашенням кредиту;

- 1 161,01 доларів США 3% річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів;

- 16 567,34 грн 3% річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 8 664,06 грн 3% річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зобов'язання;

- 40,24 грн 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов;

- 69 346,54 грн втрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 34540,02 грн втрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зобов'язання;

- 97,77 грн втрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов.

3) Кредитним договором № 151213К17 від 21.08.2013 в розмірі 100 371 361,19 доларів США та 551 673 544,77 грн, і складається із:

- 87 555 000,00 доларів США простроченої заборгованості за кредитом;

- 12 554 551,84 доларів США прострочених процентів;

- 422 013 544,04 грн простроченої комісії за управління кредитом;

- 41 934 949,52 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту;

- 44 176 786,79 грн пені за несвоєчасну сплату процентів;

- 31 327 329,68 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за управління;

- 1 754,04 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов;

- 127 983,40 доларів США 3% річних у зв'язку із несвоєчасним погашенням кредиту;

- 133 825,95 доларів США 3% річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів;

- 2 349 597,06 грн 3% річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 88,77 грн 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов;

- 9 869 753,00 грн втрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 258,13 грн втрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов.

Розрахунки відповідних сум заборгованості, які здійснені Банком надано до матеріалів справи (том 4, а.с. 4-55).

До заяви про збільшення позовних вимог позивач додав виписки по рахунках, відкритих на виконання умов кредитних договорів та копію вимоги № 195-03/2547 від 13.06.2016 щодо дострокового погашення заборгованості, адресованої ПрАТ Креатив (а.с. 145-146, том 4). Доказом направлення такої вимоги подано опис вкладення у цінний лист (а.с. 169, том 4). У вказаній вимозі Банк зазначає, що у зв'язку із невиконанням Позичальником умов Кредитних договорів, посилаючись на умови пунктів 6.1.1., 3.6.2.(г) Кредитного договору № 151214К12 від 10.06.2014, 6.1.1., 3.6.2.(г) Кредитного договору № 151213К17 від 21.08.2013 та пунктів 6.4.2, 9.2.8. Кредитного договору №151214К16/ЕЕР-17ЕХІМ від 19.09.2014, необхідно погасити всю заборгованість достроково протягом десяти банківських днів з моменту отримання даного повідомлення. Так Банк пред'явив до стягнення 61 172 935,43 доларів США та 353 311 680,98 грн, простроченої заборгованості ПрАТ Креатив станом на 09.06.2016.

Представник ТОВ "Регіонпродукт-Україна" у судовому засіданні усно висловив свої заперечення щодо неналежного розрахунку позивачем за первісним позовом заборгованості, проте письмових заперечень по суті цього позову не подав.

Крім того представником ТОВ "Регіонпродукт-Україна" повторно подано клопотання в порядку статті 27 Господарського процесуального кодексу України про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів", Товариство з додатковою відповідальністю "Яготинське хлібоприймальне підприємство", Товариство з обмеженою відповідальністю "Протеїн-Продакшн", Товариство з обмеженою відповідальністю "Креатив Постач", Товариство з обмеженою відповідальністю "Креатив Трейд", Приватне підприємство "Еллада".

Господарський суд відмовляє у такому клопотанні, поданому повторно з підстав зазначених вище, оскільки інших доводів, крім наведених і у попередньому клопотанні, відповідач за первісним позовом не навів.

Для вирішення питання прийняття заяви позивача за первісним позовом про збільшення позовних вимог господарський суд ухвалою від 29.09.2016 відклав розгляд справи до 04.11.2016 та витребував від відповідача за первісним позовом, ПрАТ Креатив та Кабінету Міністрів України письмово викладену позицію щодо поданої позивачем за первісним позовом заяви про збільшення позовних вимог.

Враховуючи те, що суддя Глушков М.С., який був членом колегії по розгляду даної справи, згідно наказу голови господарського суду № 320 від 25.10.2016 на період з 26.10.2016 по 07.09.2019 знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на підставі розпорядження керівника апарату суду № 436 від 03.11.2016 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ" здійснено повторний автоматизований розподіл справи №912/1462/16 з метою заміни учасника колегії суддів.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів визначено колегією суддів: Наливайко Є.М. - головуючий, судді Макаренко Т.В. та Шевчук О.Б.

Ухвалою від 04.11.2016 зазначеною колегією прийнято справу № 912/1462/16 до свого провадження.

Представник ТОВ Регіонпродукт-Україна подав відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог. Так Відповідач за первісним позовом зазначає, що господарський суд мав повернути заяву про збільшення позовних вимог Банку без розгляду, оскільки господарський суд перейшов до розгляду справи по суті і не направив таку заяву всім учасникам судового провадження.

Господарський суд зауважує, що відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Отже збільшення розміру позовних вимог можливе до прийняття рішення у справі, а не до початку розгляду справи по суті. Крім того у зв'язку зі зміною складу суду розгляд справи розпочато спочатку. Щодо неотримання ТОВ Регіонпродукт-Україна копії заяви про збільшення позовних вимог з додатками, то господарському суду додані належні докази направлення копій заяви про збільшення позовних вимог з додатками всім учасникам судового процесу (а.с. 170-172, том 4).

З огляду на вказане у господарського суду були відсутні підстави для повернення заяви про збільшення позовних вимог без розгляду Банку.

Також ТОВ Регіонпродукт-Україна у своєму відзиві зазначає про необхідність повернення позовної заяви Банку без розгляду з огляду на незазначення еквіваленту ціни позову у національній валюті України гривні.

Господарський суд не знайшов таких підстав на стадії прийняття позовної заяви з огляду на таке.

Не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 р. у справі № 6-190цс15).

Також ТОВ Регіонпродукт-Україна вкотре зазначає, що Банк документально не підтвердив значення базової ставки LIBOR для доларів США (6м) для здійснення розрахунків з метою визначення процентів.

Щодо стягнення пені, то ТОВ Регіонпродукт-Україна зауважує про безпідставність її заявлення, оскільки пеня має обчислюватись та стягуватись за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні (постанова Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 909/660/14).

Про стягнення комісії за управління кредитом ТОВ Регіонпродукт-Україна відзначає, що при розрахунку комісії Банком порушено умови пунктів 3.2.1.1. Кредитного договору № 151213К17 від 21.08.2013, відповідно до якого сума Основного боргу за кредитом у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на кожну поточну дату не може перевищувати 734 818 000грн; порушено умови пункту 2.3.1. Кредитного договору № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014, відповідно до якого сума Основного боргу за кредитом у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на кожну поточну дату не може перевищувати 74 237 145,28грн. Також відповідач за первісним позовом зауважує, що йому невідомо з яких причин за Кредитним договором № 151214К12 від 10.06.2014 починаючи з квітня 2015 року та серпня 2015 року підвищено розмір комісії за управління кредитом у порівнянні з підпунктом 3.2.5.3. цього договору; а за Кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014 починаючи з серпня 2015 року підвищено розмір комісії за управління кредитом у порівнянні з підпунктом 2.3.1. цього договору. Крім того відповідачем за первісним позовом зазначено, що Банком при здійсненні розрахунку нарахованої комісії на управління кредитом в порушення абзацу 11 підпункту 4.1.3. Кредитного договору № 151214К12 від 10.06.2014 взято неправильний офіційний курс НБУ, внаслідок чого загальний розрахунок має спотворений зміст. Однак ТОВ Регіонпродукт-Україна не надав доказів, які б підтвердили зазначені ним обставин та пояснення.

Також ТОВ Регіонпродукт-Україна повторно наголошує, що без проведення судової фінансово-кредитної (економічної) експертизи, неможливо встановити обґрунтованість здійснених Банком розрахунків, а відтак і загальної суми позовних вимог.

З огляду на викладене відповідач за первісним позовом просить відмовити у задоволенні позову ПАТ Державний експортно-імпортний банк України повністю.

04.11.2016 ТОВ Регіонпродукт-Україна подав клопотання про витребування доказів та огляд оригіналів письмових доказів, а саме: Договір поруки № 151214Р25 від 30.07.2014 та Договір про внесення змін № 151214Р25-1 від 30.06.2015 до Договору поруки № 151214Р25 від 30.07.2014, а також виписки з рахунків за якими нараховувались та повертались всі види платежів за Генеральною кредитною угодою № 151308N2 від 17.11.2008, Кредитним договором № 151213К17 від 21.08.2013, Кредитним договором № 151214К12 від 10.06.2014, Кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 09.09.2014.

Крім того іншим клопотанням відповідач за первісним позовом просив витребувати від Банку оригінали документів: Договорів, які укладались із ПрАТ Креатив, кредитні справи за Генеральною угодою, первинні документи, що підтверджують видачу та повернення коштів за Генеральною угодою всіма кредитними договорами укладеними в рамках Генеральної угоди, в тому числі документи, які підтверджують проведення валютно-обмінних операцій та інших документів (детальний перелік витребуваних документів викладено в ухвалі господарського суду від 04.11.2016 у справі №912/1462/16).

Ухвалою від 04.11.2016 господарський суд частково задовольнив клопотання ТОВ Регіонпродукт-Україна та витребував письмово викладену позицію щодо відзиву ТОВ Регіонпродукт-Україна на позов з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог; копію Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій (п. 2 ст. 5 Декрету КМУ "Про валютне регулювання"); докази письмового повідомлення позичальника (ПрАТ "Креатив") та поручителя (ТОВ "Регіонпродукт-Україна") в порядку, передбаченому пунктом 4.1.4. Кредитного договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014, пунктом 3.5.3 Кредитного договору № 151214К12 від 10.06.2014 про зміну (новий розмір) процентної ставки за Кредитом; письмове пояснення з наданням відповідних доказів (за наявності) чи припинялась дія сайтів, зазначених у пунктах 3.5.2. Договору №151214К12 від 10.06.2014 та п. 4.1.5 Кредитного договору № 151214К16/ЕЕР-17ЕХІМ від 19.09.2014, у разі припинення дії таких сайтів - чи повідомлявся Позичальник про інший сайт, який надалі міг бути джерелом інформації про розмір ставки пропозиції депозитів на міжбанківському ринку для шестимісячних депозитів у доларах США; правове обґрунтування нормами чинного законодавства та умовами Кредитних договорів звернення з вимогою про стягнення суми основної заборгованості (тіла кредиту); обґрунтування стягнення 3% річних із суми прострочених сум основного боргу та несплачених процентів у доларах США; оригінал Договору поруки № 151214Р25 від 30.07.2014 та Договору про внесення змін № 151214Р285-1 від 30.06.2015 до Договору поруки №151214Р25 від 30.07.2014; документи, що були підставою для здійснення платежів, на виконання вимог пункту 5.6. Кредитного договору № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 09.09.2014; документи, що були підставою для здійснення платежів на виконання вимог пункту 3.3.1. Кредитного договору №151214К12 від 10.06.2014; документи, що були підставою для здійснення платежів на виконання вимог пункту 3.3.1. Кредитного договору № 151213К17 від 21.08.2013. Розгляд справи цією ж ухвалою відкладено до 9год. 00 хв. 25.11.2016.

15.11.2016 від третьої особи Кабінету Міністрів України надійшов відзив на позовну заяву ПАТ Державний експортно-імпортний банк України про стягнення заборгованості та на зустрічний позов ТОВ Регіонпродукт-Україна про визнання поруки припиненою та договору поруки недійсним. Третя особа просить задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного.

24.11.2016 представником ТОВ Регіонпродукт-Україна подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку із неможливістю явки повноважного представника у судове засідання. Господарський суд зауважує, що у попередньому судовому засіданні 04.11.2016 представник ТОВ Регіонпродукт-Україна був присутнім, не заперечував проти відкладення розгляду справи саме на 25.11.2016, просив витребувати від Банку для огляду велику кількість оригіналів документів, господарський суд частково задовольнив таке клопотання відповідача.

25.11.2016 представник Банку подав додаткові пояснення на вимогу ухвали господарського суду, зокрема щодо ставки LIBOR та щодо вимоги про стягнення пені в доларах США. До пояснень додано належним чином засвідчену копію Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій (а.с. 67-71, том 5) та інші докази.

У судовому засіданні 25.11.2016 господарський суд розпочав розгляд справи по суті позовних вимог з урахуванням заяви позивача за первісним позовом про збільшення розміру позовних вимог від 12.08.2016 за №010-5/1056 (а.с.1-3 том 4) з огляду на приписи статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того у судовому засіданні 25.11.2016 господарським судом оглянуто оригінали Договору поруки № 151214Р25 від 30.07.2014 та Договору про внесення змін № 151214Р285-1 від 30.06.2015 до Договору поруки № 151214Р25 від 30.07.2014, про що клопотав представник ТОВ Регіонпродукт-Україна. Під час огляду господарським судом встановлено, що на вказаних Договорах наявна печатка ТОВ Регіонпродукт-Україна. Вказане зазначено у протоколі судового засідання.

Також Банком на вимогу господарського суду за клопотанням ТОВ Регіонпродукт-Україна надано докази письмового повідомлення Позичальника (ПрАТ Креатив) та Поручителя (ТОВ Регіонпродукт-Україна) про зміну процентної ставки за Кредитом; документи, що були підставою для здійснення платежів, на виконання вимог пункту 5.6. Кредитного договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 09.09.2014; документи, що були підставою для здійснення платежів, на виконання вимог пункту 3.3.1. Кредитного договору № 151214К12 від 10.06.2014; документи, що були підставою для здійснення платежів, на виконання вимог пункту 3.3.1. Кредитного договору № 151213К17 від 21.08.2013; роздруківки із системи ThomsonReuters з перекладом; електронні повідомлення НБУ за 2016 рік, копії витягів з газет Financial Times, де міститься розмір ставки LIBOR; повідомлення про результати розгляду вимог арбітражного керуючого ОСОБА_7, розпорядника майна ПрАТ Креатив (а.с. 178, том 5), відповідно до якого визнано кредиторські вимоги Банку на загальну суму 3 504 396 896,13 грн, з яких 3 286 033 566,93грн включені до четвертої черги, 127 028 273,20грн включені до шостої черги, 2 756грн до першої черги, забезпечені вимоги складають 91 332 300 грн.

Ухвалою від 25.11.2016 відкладено розгляд справи до 9год. 00хв. 23.12.2016, у зв'язку із витребуванням доказів від ТОВ Регіонпродукт-Україна, а саме: додаткових пояснень щодо наданих Банком документів на виконання вимог ухвали господарського суду від 04.11.2016.

21.12.2016 від ТОВ Регіонпродукт-Україна надійшов відзив на первісний позов, у якому відповідач вкотре заперечував проти нарахування процентів із застосуванням ставки LIBOR, проти збільшення розміру комісії за управління кредитом, проти збільшення розміру комісії за зобов'язання за Кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014. При цьому відповідач за первісним позовом надав власні розрахунки вказаних складових заборгованості ПрАТ Креатив перед Банком, при цьому просить відмовити у задоволенні позову до ТОВ Регіонпродукт-Україна повністю.

23.12.2016 ТОВ Регіонпродукт-Україна надало письмові пояснення, згідно яких зауважує, що згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності має бути очевидною (постанова ВСУ від 05.06.2013 у справі № 6-43цс13). На думку відповідача за первісним позовом, умови, викладені в пункті 2.1.7. Договору поруки не містять очевидної згоди ТОВ Регіонпродукт-Україна на збільшення обсягу його відповідальності із зазначенням розмірів кредитів, процентних ставок, розмірів комісійних та пені щодо кредитних договорів, які будуть укладатись в майбутньому в межах Генеральної угоди. Зокрема це стосується Кредитного договору № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014, який було укладено після Договору поруки від 30.07.2014 і котрим фактично було збільшено обсяг відповідальності без його згоди на 1 023 733,22 доларів США та 4 677 538,13грн, які ПАТ Державний експортно-імпортний банк України просить стягнути з ТОВ Регіонпродукт-Україна. Також відповідач за первісним позовом наголошує, що після укладення Договору поруки до Генеральної угоди та Кредитних договорів, укладених в її межах вносились неодноразово зміни, якими збільшувався обсяг відповідальності поручителя, без його згоди, що відповідно до приписів частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України, спричиняє за собою припинення поруки. У зв?язку із невизнанням Банком поруки припиненою ТОВ Регіонпродукт-Україна заявив про визнання поруки припиненою у судовому порядку, заявивши зустрічний позов до Банку. ТОВ Регіонпродукт-Україна посилається на правові позиції Верховного Суду України, висловлені у постановах від 21.12.2012 у справі № 6-134цс12, від 21.10.2015 у справі № 6-1161цс15, від 10.09.2014 у справі № 6-70цс14. Враховуючи зазначене ТОВ Регіонпродукт-Україна вважає, що Господарський суд Кіровоградської області повинен визнати поруку за Договором поруки № 151214Р25 від 30.07.2014 припиненою, що в подальшому унеможливлює задоволення первісних позовних вимог АТ Укрексімбанк, які ґрунтуються на вказаному договорі.

Представник Банку серед іншого подав копію заяви з грошовими вимогами у справі №910/9131/16 до ПрАТ Креатив, відповідно до якої у справі про банкрутство Банком заявлено 3 504 396 896,41грн, в тому числі пеня 127 028 273,47грн пені.

23.12.2016 представником ТОВ Регіонпродукт-Україна подано клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів у зв?язку з необхідністю подання додаткових заперечень та встановлення інших обставин по справі, які є необхідні.

Господарським судом задоволено клопотання відповідача за первісним позовом, ухвалою від 23.12.2016 продовжено строк розгляду спору на п?ятнадцять днів.

При цьому у судовому засіданні 23.12.2016 оголошено перерву на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України до 12 год. 00 хв. 18.01.2017.

Незважаючи на закінчення строку розгляду спору, передбаченого частиною 1 статті 69 Господарського процесуального кодексу України, навіть з урахуванням його продовження за клопотанням відповідача за первісним позовом на п'ятнадцять днів, останнім за день до судового засідання 17.01.2017 подано клопотання про витребування доказів та огляду оригіналу письмового доказу. Так ТОВ Регіонпродукт-Україна просить витребувати від Банку оригінал Додаткової угоди № 151308N2-30 від 10.06.2014 до Генеральної угоди № 151308N2 від 17.11.2014. Клопотання обґрунтоване тим, що на вказаній Додатковій угоді відсутня печатка підприємства ТДВ Яготинське ХПП, що тягне за собою нікчемність такої Додаткової угоди, а нею вносились істотні зміни до Генеральної угоди.

Господарським судом відхилено таке клопотання відповідача за первісним позовом, оскільки в матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія такої Додаткової угоди, на якій дійсно відсутня печатка ТДВ Яготинське ХПП, однак її відсутність тягне за собою правові наслідки лише для вказаної юридичної особи. Слід зазначити, що вказана Додаткова угода взагалі не підписувалась ТОВ Регіонпродукт-Україна, останнє приєдналось до Генеральної угоди Додатковою угодою №151308N2-31від 30.07.2014, яка підписана та скріплена печатками всіх юридичних осіб, що в ній зазначені. Більшість умов, змінених у Додатковій угоді № 151308N2-30 від 10.06.2014 у подальшому знову були змінені Додатковими угодами, які підписані і завірені печатками належним чином.

В іншому клопотанні, в порядку статті 38 Господарського процесуального кодексу України, ТОВ Регіонпродукт-Україна просив витребувати від ПрАТ Креатив документи бухгалтерського обліку щодо розрахунків з Банком за спірними кредитними договорами, що укладені в рамках Генеральної угоди, посилаючись на ненадання таких документів на запит адвоката, що представляє інтереси ТОВ Регіонпродукт-Україна.

З огляду на те, що розгляд даної справи є вже досить тривалим і у кожне судове засідання представник ТОВ Регіонпродукт-Україна подає нові клопотання про витребування доказів, господарський суд розцінює такі дії як затягування розгляду справи, що порушує процесуальні права іншої сторони у справі. Крім того Банком надані всі виписки по рахунках ПрАТ Креатив у яких відображені всі фінансові операції між Банком та ПрАТ Креатив, у зв?язку з чим відсутня необхідність витребовувати аналогічні документи від ПрАТ Креатив.

8.01.2017 представником ТОВ Регіонпродукт-Україна подані додаткові пояснення, згідно яких зазначається, що всупереч вимогам Генеральної угоди (пункти 6.3.4., 10.3), Поручителю направлялась поштова кореспонденція не на юридичну адресу, оскільки така змінена згідно рішення Загальних зборів учасників (засновників) ТОВ Регіонпродукт-Україна (протокол № 1 від 10.02.2016). Крім того зміст рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, наданих Банком, свідчить про те, що поштову кореспонденцію отримували Пилипенко та Стратієнко, які не перебувають з ТОВ Регіонпродукт-Україна у трудових відносинах, довіреностей на отримання поштових кореспонденцій на даних осіб також не видавалось. У зв?язку із вказаним відповідач за первісним позовом вважає, що Банк не здійснював належне повідомлення Поручителя про зміни в умовах Генеральної угоди та Кредитних договорів, укладених в її рамках.

У судовому засіданні 18.01.2017 продовжено розгляд справи по суті. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом підтримав свої позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні зустрічного позову, представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом підтримав свої вимоги по зустрічному позову з урахуванням заяви про зміну предмету позову та просив відмовити у задоволенні первісного позову. Представник ПрАТ Креатив погодився із наявністю заборгованості ПрАТ Креатив як Позичальника за спірними договорами, проте щодо сум утримався від їх визнання чи невизнання, щодо зустрічного позову, то вказана третя особа просила відмовити у його задоволенні. Представник Кабінету Міністрів України підтримав позицію Банку щодо необхідності задоволення первісного позову та просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Розглядаючи клопотання ТОВ „Регіонпродукт-Україна про призначення судової фінансово-кредитної (економічної) експертизи господарський суд не знайшов підстав для його задоволення, оскільки запропоновані заявником на вирішення експерта питання стосуються визначення дійсного розміру боргу, який виник у зв'язку з порушенням третьою особою своїх зобов'язань за кредитними договорами, за виконання яких, у свою чергу, поручився відповідач. Проте порядок та строки повернення тіла кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, порядок притягнення позичальника до відповідальності за прострочення повернення кредиту та сплати процентів і комісій сторони погодили в умовах кредитних договорів, укладених в рамках Генеральної кредитної угоди. Порядок розрахунків поручителя у випадку невиконання боржником взятих на себе кредитних зобов'язань, як і обсяг поручительства, сторони погодили у договорах поруки.

Таким чином винесені ТОВ "Регіонпродукт-Україна" на вирішення судового експерта питання безпосередньо стосуються умов кредитних договорів та договору поруки та можуть бути вирішені судом шляхом надання оцінки умовам договорів у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами (банківські виписки, додаткові угоди до кредитних договорів, договір поруки, розрахунок заборгованості, поданий позивачем, вимоги (претензії) банку до відповідача про погашення боргу, тощо).

Крім того представник ТОВ Регіонпродукт-Україна звертав увагу господарського суду, що при поданні заяви про збільшення позовних вимог Банк збільшив їх за рахунок додання суми основного боргу, що не був предметом первісного позову, а тому така заява за своєю суттю є новою позовною заявою.

Господарський суд вважає таке твердження відповідача за первісним позовом помилковим, оскільки підставами для стягнення заборгованості і в позовній заяві і в заяві про збільшення позовних вимог є невиконання Позичальником умов Генеральної угоди та укладених в її межах Кредитних договорів, а тому така заява є саме заявою про збільшення позовних вимог майнового характеру. Слід зазначити, що згідно правової позиції Вищого господарського суду України, що викладена у постанові пленуму № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (абзац 7 пункту 3.12.).

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд встановив такі обставини справи.

Між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (Банк) та Закритим акціонерним товариством "Креатив" (Позичальник) укладено Генеральну кредитну угоду від 17.11.2008 № 151308N2 (надалі за текстом Генеральна кредитна угода).

За умовами п.п. 1.1, 1.2 Генеральної кредитної угоди остання регулює загальні засади співпраці між Банком та Позичальником щодо фінансування довгострокової програми по розвитку діяльності Позичальника, яка містить усі напрямки діяльності підприємства Позичальника, зазначені у Бізнес-Плані Позичальника.

Метою Генеральної кредитної угоди є визначення загальних умов фінансування інвестиційної, торгово-закупівельної, виробничої та іншої діяльності Позичальника, яке здійснюється відповідно до цієї генеральної угоди шляхом укладення Кредитних договорів.

При цьому, згідно зі статтею 2 Генеральної кредитної угоди Кредитний договір означає будь-який договір, угоду, правочин, що передбачає здійснення кредитних операцій та який укладається сторонами в рамках цієї Генеральної угоди і є її додатком.

За умовами підпункту 4.5.1 Генеральної кредитної угоди загальний ліміт заборгованості за Генеральною угодою не може перевищувати 25 000 000,00 доларів США. 16.09.2009 Додатковою угодою № 151308N2-5 внесено зміни до цього пункту Генеральної кредитної угоди та загальний ліміт заборгованості Позичальника за Кредитом не може перевищувати еквівалент 46 000 000 доларів США. 25.12.2009 Додатковою угодою № 151308N2-7 внесено зміни до вказаного пункту Генеральної кредитної угоди та визначено, що загальний ліміт заборгованості Позичальника за Кредитом не може перевищувати еквівалент 52 000 000 доларів США. 17.03.2010 Додатковою угодою № 151308N2-9 визначено загальний ліміт заборгованості Позичальника за Кредитом в розмірі, що не може перевищувати еквівалент 64 000 000 доларів США. 19.10.2012 Додатковою угодою № 151308N2-18 внесено зміни до вказаного пункту Генеральної кредитної угоди, за якими загальний ліміт заборгованості за Генеральною угодою визначено в межах, що не може перевищувати грн. Згідно Додаткової угоди № 151308N2-30 від 10.06.2014 внесено зміни до вказаного пункту Генеральної кредитної угоди та визначено, що Ліміт Генеральної угоди: 1 312 000 000грн.

Додатковою угодою № 151308N2-31 внесено зміни до Генеральної угоди, зокрема крім Банку та Позичальників (ПрАТ Креатив, Товариства з обмеженою відповідальністю Завод модифікованих жирів, Приватного підприємства Еллада, Публічного акціонерного товариства Яготинське хлібоприймальне підприємство, Товариства з обмеженою відповідальністю Протеїн-Продакшн, Товариства з обмеженою відповідальністю Креатив Постач, Товариства з обмеженою відповідальністю Креатв Трейд) до Генеральної угоди приєднався Позичальник-8 ТОВ Регіонпродукт-Україна. Крім того вказаною Додатковою угодою внесено зміни до пункту 4.5.1 Генеральної угоди і її Ліміт становив 1 760 000 000грн.

Ліміт заборгованості за Кредитним договором встановлюється в порядку та на умовах, визначених у Кредитному договорі, укладеному Банком з Позичальником, який є невід'ємною частиною Генеральної угоди (п.п. 4.5.2 Генеральної кредитної угоди).

Згідно з підпунктом 4.5.3 Генеральної кредитної угоди загальна сума всіх чинних лімітів заборгованості за Кредитними договорами в будь-який момент дії Генеральної угоди не може перевищувати суми загального розміру заборгованості за Генеральною угодою.

У відповідності до пункту 10.1 Генеральної кредитної угоди остання набирає чинності з дати її підписання повноважними представниками Позичальника та Банку і залишається чинною до дати повного виконання сторонами зобов'язань за Генеральною угодою.

Як частково описано вище, у подальшому між сторонами укладено низку Додаткових угод до Генеральної кредитної угоди за №№ з 151308N2-1 по 151308N2-32 про внесення змін до Генеральної кредитної угоди.

Зокрема, Додатковою угодою від 14.03.2013 № 151308N2-23 до Генеральної кредитної угоди преамбулу Генеральної кредитної угоди викладено у новій редакції, згідно з якою збільшено кількість позичальників:

- Приватне акціонерне товариство "Креатив" Позичальник 1;

- Приватне акціонерне товариство "Завод модифікованих жирів" Позичальник 2;

- Приватне підприємство "Еллада" Позичальник 3;

- Публічне акціонерне товариство "Яготинське хлібоприймальне підприємство" Позичальник 4;

- Приватне акціонерне товариство з іноземними інвестиціями "Протеїн-Продакшн" Позичальник 5;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Креатив Постач" Позичальник 6;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Креатив Трейд" Позичальник 7.

Додатковою угодою від 30.07.2014 № 151308N2-31 до Генеральної кредитної угоди, зокрема, змінено преамбулу Генеральної кредитної угоди, викладено її в новій редакції, згідно з якою до переліку позичальників включено також Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна" (Позичальник 8).

В рамках укладеної Генеральної кредитної угоди між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (Банк) та Приватним акціонерним товариством "Креатив" (Позичальник) укладено:

1) Кредитний договір від 21.08.2013 № 151213К17 (надалі за текстом Кредитний договір №151213К17).

За умовами даного Кредитного договору № 151213К17 Банк надає Позичальникові Кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах цього Договору (Кредит або кредитна лінія), а Позичальник зобов'язується повернути Кредит, сплатити Проценти за користування Кредитом, комісії та інші платежі, встановлені цим Договором (пункт 3.1 Кредитного договору №151213К17).

Ліміт кредитної лінії: 87 555 000,00 доларів США.

Ліміт кредитної лінії не може перевищувати ліміту Генеральної угоди (п.п. 3.2.1).

Кінцевий термін погашення Кредиту: 20 серпня 2016 року (п.п. 3.2.2).

Цілі кредиту: поповнення оборотних коштів, в тому числі для закупівлі насіння соняшника та соєвих бобів (п.п. 3.2.3).

Тип процентної ставки за користування Кредитом за Кредитним договором № 151213К17 фіксована. Проценти за користування Кредитом сплачуються Позичальником, виходячи з встановленої Банком процентної ставки у розмірі 10,5% річних (п.п. 3.2.4).

Між Банком та Позичальником укладено додаткові договори до Кредитного договору №151213К17 від 28.08.2013 №151213К17-1, від 11.09.2013 №151213К17-2, від 13.09.2013 №151213К17-3, від 11.12.2013 №151213К17-4, від 13.12.2013 №151213К17-5, від 19.12.2013 №151213К17-7, від 20.12.2013 №151213К17-8, від 23.12.2013 №151213К17-9, від 25.12.2013 №151213К17-10, від 27.12.2013 №151213К17-11, від 11.01.2014 №151213К17-13, від 10.06.2014 №151213К17-14, від 16.06.2014 №151213К17-15, від 07.07.2014 №151213К17-16, від 22.07.2014 №151213К17-17, від 24.07.2014 №151213К17-18, від 28.07.2014 №151213К17-19, від 22.08.2014 №151213К17-20, від 26.08.2014 №151213К17-21, від 10.09.2014 №151213К17-22, від 16.10.2014 №151213К17-23, від 02.12.2014 №151213К17-24, від 30.06.2015 №151213К17-25.

Відповідно до умов кредитного договору № 151213К17 від 21.08.2013 ПрАТ "Креатив" зобов'язалося сплачувати комісію за управління кредитом: у розмірі 0,019% від Ліміту заборгованості. За невиконання умов Генеральної угоди та Кредитних договорів комісію за управління було підвищено: 01.05.2015 до 0,119%; 01.08.2015 до 0,339%; 01.11.2015 до 1,509%; 01.01.2016 до 1,829%; 01.03.2016 до 2,229%; 01.06.2016 до 2,248%.

Відповідно до пункту 4.1.2. кредитного договору № 151213К17 від 21.08.2013 комісія за управління нараховується за період нарахування комісії за управління у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на дату нарахування, в останній Банківський день місяця, і підлягає сплаті щомісяця з 1 по 7 число місяця, наступного за розрахунковим (у січні та травні - до 15 числа), на рахунок, зазначений у п.3.8 Договору.

2) Кредитний договір від 10.06.2014 №151214К12 (надалі за текстом Кредитний договір №151214К12).

За умовами даного Кредитного договору №151214К12 Банк надає Позичальникові Кредит шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії на умовах цього Договору (Кредит або кредитна лінія), а Позичальник зобов'язується повернути Кредит та сплатити Проценти за користування Кредитом, комісії та інші платежі встановлені цим Договором (пункт 3.1 Кредитного договору №151214К12).

Ліміт кредитної лінії: 20 000 000,00 доларів США (п.п. 3.2.1).

Кінцевий термін погашення Кредиту: 09 червня 2017 року (п.п. 3.2.2).

Цілі кредиту: рефінансування витрат на придбання сировини (насіння соняшника) (п.п. 3.2.3).

Тип процентної ставки за користування Кредитом за Кредитним договором № 151214К12 змінювана (плаваюча). Згідно з статті 1 Договору № 151214К12 від 10.06.2014 "Базова ставка LIBOR для доларів США (індекс)" означає ставку пропозиції депозитів на Лондонському міжбанківському ринку для шестимісячних депозитів у доларах США, що визначається Британською банківською асоціацією, (заокруглену в більший бік до найближчої 1/100 1%), дійсну (з датою валютування) на "27"грудня та "27" червня кожного року дії Договору, або, у разі якщо на зазначені дати таку ставку не було визначено, на найближчий попередній день, коли визначалася така ставка. Процентна ставка за Кредитом з урахуванням Фінансової вигоди внаслідок Участі ЄІБ (процентна ставка за Кредитом) встановлюється таким чином: Базова ставка LIBOR_6m USD+8,15% річних, але не менше ніж 8,5% річних, та не більше 17,0% річних.

Порядок зміни процентної ставки за Кредитом визначено підпунктами 3.5.2, 3.5.3 та 3.5.4 цього Договору (п.п. 3.2.4).

Між Банком та Позичальником укладено додаткові договори до Кредитного договору №151214К12 від 22.08.2014 №151214К12-1, від 30.06.2015 №151214К12-2.

Відповідно до умов кредитного договору № 151214К12 від 10.06.2014 ПрАТ "Креатив" зобов'язалося сплачувати комісію за управління кредитом: у розмірі 0,5% річних від Ліміту кредитної лінії. За невиконання умов Генеральної угоди та Кредитних договорів комісію за управління було підвищено: 01.05.2015 до 0,6% річних; 01.08.2015 до 0,82% річних; 01.11.2015 до 1,99% річних; 01.01.2016 до 2,31% річних; 01.03.2016 до 2,71% річних; 01.06.2016 до 3,21% річних.

Відповідно до пункту 4.1.3. кредитного договору №151214К12 від 10.06.2014 комісія за управління нараховується за період нарахування комісії за управління у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на дату нарахування, в останній Банківський день місяця, і підлягає сплаті щомісяця з 1 по 7 число місяця, наступного за розрахунковим (у січні та травні - до 15 числа), на рахунок, зазначений у пункті 3.8 цього Договору.

3) Кредитний договір від 19.09.2014 №151214К116/ЕЕР-17-ЕХІМ (надалі за текстом - Кредитний договір № 151214К116/ЕЕР-17-ЕХІМ).

За умовами даного Кредитного договору №151214К116/ЕЕР-17-ЕХІМ Банк надає Позичальникові Кредит шляхом відкриття не відновлювальної кредитної лінії в рамках реалізації спільного з МБРР Проекту з енергоефективності на умовах цього Договору, а Позичальник зобов'язується повернути Кредит та сплатити Проценти за Кредитом, комісії та інші платежі, встановлені цим Договором (пункт 2.1).

Ліміт кредитної лінії 5 266 437,00 доларів США.

Сума Основного боргу в гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України на кожну поточну дату не може перевищувати 74 237 145,28 грн. (п.п. 2.3.1).

Кінцевий термін погашення Кредиту: 18 вересня 2019 року.

Тип процентної ставки за Кредитом: змінювана (плаваюча) (п.п. 3.1.1).

Згідно з статті 1 Договору № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014 "Базова ставка LIBOR для доларів США означає ставку пропозиції на Лондонському міжбанківському ринку для шестимісячних депозитів у доларах США, що визначається Британською банківською асоціацією (заокруглена в більший бік до сотих (два знаки після коми), дійсна (з Датою валютування (value date)*) на "15" квітня та "15" жовтня кожного року дії Договору, або, у разі якщо на зазначені дати таку ставку не було визначено, на найближчий попередній день, коли визначалася така ставка. Розмір процентної ставки за Кредитом визначається таким чином: Базова ставка LIBOR для доларів США (6м) + 8,68% річних, але не менше ніж 9% річних та не більше 17,0% річних.

На дату підписання сторонами цього Договору Базова ставка LIBOR для доларів США (6м) становить 0,32% річних.

Розмір процентної ставки за Кредитом на дату підписання сторонами цього Договору становить 9,0% річних (Базова ставка LIBOR для доларів США (6м) (0,32% річних+8,68% річних, але не менше ніж 9% річних та не більше ніж 17% річних) (п.п. 3.1.2).

Розмір процентної ставки за Кредитом змінюється у випадках та в порядку, які передбачені пунктом 4.1 цього Договору (п.п. 3.1.3).

Проценти за Кредитом нараховуються протягом усього строку користування Кредитом на залишок Основного боргу на кінець календарного місяця за кожен день користування Кредитом на основі Банківського року.

Між Банком та Позичальником укладено додаткові договори до Кредитного договору №151214К116/ЕЕР-17-ЕХІМ від 02.12.2014 №151214К116/ЕЕР-17-ЕХІМ-1, від 30.06.2015 №151214К116/ЕЕР-17-ЕХІМ-2.

Відповідно до умов кредитного договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014 ПрАТ "Креатив" зобов'язалося сплачувати комісію за управління кредитом: у розмірі 0,5% річних від Ліміту кредитної лінії. За невиконання умов Генеральної угоди та Кредитних договорів комісію за управління було підвищено: 01.05.2015 до 0,6% річних; 01.08.2015 до 0,82% річних; 01.11.2015 до 1,99% річних; 01.01.2016 до 2,31% річних; 01.03.2016 до 2,71% річних; 01.06.2016 до 3,21% річних.

Відповідно до пункту 6.8. кредитного договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014 сплата комісії за управління (крім комісії за управління за останній період сплати такої комісії) має здійснюватись позичальником з 1 по 7 число кожного місяця (у січні та травні - по 15 число) у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на дату останнього банківського дня попереднього місяця. Протягом цього періоду сплачується комісія за управління за попередній місяць.

Комісію за зобов'язання за кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014 у розмірі 0,75% річних від різниці між Лімітом кредитної лінії та Основним боргом.

Відповідно до пункту 6.10. вищезазначеного кредитного договору сплата комісії за зобов'язання (крім комісії за зобов'язання за останній період сплати такої комісії) має здійснюватись позичальником з 1 по 7 число кожного місяця (у січні та травні - по 15 число) у національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на дату останнього банківського дня попереднього місяця. Протягом цього періоду сплачується комісія за зобов'язання за попередній місяць.

Відповідно до умов кредитних договорів Позичальник (ПрАТ Креатив) взяв на себе зобов'язання погашати кредити, сплачувати проценти за користування кредитом, комісію за управління кредитною лінією, а також виконувати інші зобов'язання за кредитними договорами.

Будь-який з платежів позичальника по погашенню кредиту, оплаті процентів за користування кредитом, здійснюється у валюті кредиту, а інші платежі за Генеральною угодою та/або кредитним договором - у національній валюті.

Між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (Кредитом), ПрАТ Креатив (Позичальник) та ТОВ "Регіонпродукт-Україна" (Поручитель) укладено договір поруки від 30.07.2014 № 151214Р25 (надалі за текстом Договір поруки).

За умовами пунктів 3.1, 3.2 Договору поруки Поручитель зобов'язався перед Кредитором солідарно відповідати за своєчасне повне виконання Позичальником Основного зобов'язання.

У випадку невиконання Позичальником Основного зобов'язання Кредитом має право вимагати виконання цього зобов'язання у Поручителя та/або Позичальника, як у солідарних боржників.

Між Кредитором, Позичальником та Поручителем укладено Договір від 30.06.2015 про внесення змін № 151214Р25-1 до Договору поруки № 151214Р25 від 30.07.2014, згідно з п.п. 1, 2 якого Поручитель підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з усіма змінами, що були внесені до Генеральної кредитної угоди № 151308N2 від 17.11.2008 після дати укладення Договору поруки, починаючи з додаткової угоди № 151308N-31 від 30.07.2014 до додаткової угоди № 151308N-32 від 22.08.2014.

Господарський суд вважає за необхідне спочатку розглянути зустрічний позов, оскільки в результаті його розгляду буде можливий подальший розгляд первісного позову, оскільки останній ґрунтується на поруці, яку у зустрічному позові ТОВ Регвіонпродукт-Україна просить визнати припиненою, а також Договір поруки просить визнати недійсним.

Обґрунтовуючи свій зустрічний позов ТОВ Регіонпродукт-Україна вказує, що зі змісту договору від 13.06.2015 №151214Р25-1 про внесення змін до договору поруки від 30.07.2014 №151214Р25 Поручитель підтверджував, що він ознайомлений і погоджується з усіма змінами, що були внесені до Генеральної кредитної угоди від 17.11.2008 №151308N2 після дати укладання договору поруки, починаючи з додаткової угоди № 151308N2-31 від 30.07.2014 та додаткової угоди №151308N2-32 від 22.08.2014 до зазначеної Генеральної кредитної угоди.

Про існування решти тридцяти додаткових угод та їх зміст до Генеральної угоди Поручителя не повідомляли, що, на думку ТОВ "Регіонпродукт-Україна", суперечить вимогам частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України та є підставою вважати, що порука є припиненою.

Окрім того, ТОВ "Регіонпродукт-Україна" стверджує, що за кредитним договором від 21.08.2013 №151213К17 його також не було ознайомлено з усіма змінами до нього. Так, з моменту його укладення та до 30.06.2015 включно (дата укладення додаткового договору № 151213К17-25 від 30.06.2015) було внесено 25 змін шляхом підписання додаткових договорів до нього, однак Поручитель по кредитному договору №151213К17 був ознайомлений лише з двома додатковими договорами, а зі змістом інших додаткових договорів Поручителя не було ознайомлено.

Проте такі твердження ТОВ Регіонпродукт-Україна спростовуються матеріалами справи, а саме змістом самого Договору поруки та Договору про внесення змін до останнього.

Під Основним зобов'язанням згідно зі статтею 1 Договору поруки сторони розуміють зобов'язання Позичальника, передбачені Кредитною угодою, щодо відшкодування суми кредиту, процентів, штрафних санкцій, а також всіх та будь-яких витрат, пов'язаних з наданням та обслуговуванням кредиту.

Кредитна угода (стаття 1 Договору поруки) Генеральна угода № 151308N2 від 17.11.2008 з усіма чинними кредитними договорами, які укладаються в рамках Генеральної угоди, їй підпорядковуються та є Додатками до Генеральної угоди, є невід'ємними її частинами та складають єдиний документ, укладена між Позичальником, Поручителем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів", Приватним підприємством "Еллада", Товариством з обмеженою відповідальністю "Протеїн-Продакшн", Товариством з обмеженою відповідальністю "Креатив Постач", Товариством з обмеженою відповідальністю "Креатив Трейд" та Кредитором, відповідно до якої Кредитор при виконанні Боржником певних її умов проводить кредитні операції в межах ліміту, встановленого в розмірі, що не перевищує 1 760 000 000,00 гривень на визначених Кредитною угодою умовах, строком погашення 15.11.2024 з нарахуванням процентів, комісій та інших платежів у відповідності до умов Кредитної угоди.

Відповідно до пункту 2.1.6. Договору поруки Поручитель ознайомився з умовами Кредитної Угоди (включаючи всі додатки до Кредитної угоди, що були чинними на дату укладення цього Договору), укладеної між Кредитором і Позичальником, поінформований про фінансово-економічний стан Позичальника і повністю розуміє свої обовязки згідно з цим Договором.

Отже пунктом 2.1.6. Договору поруки спростовуються доводи позивача за зустрічним позовом щодо його неознайомлення із всіма додатками Кредитної угоди (Генеральної угоди, Кредитними договорами, укладеними в її межах та Додатковими угодами до останніх).

У Договорі про внесення змін до Договору поруки від 30.06.2015 Поручитель підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з усіма умовами кредитних договорів, що були укладені між Кредитором та Позичальником в рамках Генеральної угоди, а саме: кредитного договору №151213К17 від 21.08.2013, кредитного договору №151214К12 від 10.06.2014, кредитного договору №151214К116/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014.

Поручитель підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з усіма змінами до: Кредитного договору № 151213К17 від 21.08.2013, починаючи з додаткового договору № 151213К17-20 від 22.08.2014 до додаткового договору № 151213К17-25 від 30.06.2015; кредитного договору №151214К12 від 10.06.2014, починаючи з додаткового договору № 151214К12-1 від 22.08.2014 до додаткового договору №151214К12-2 від 30.06.2015; кредитного договору №151214К116/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014, починаючи з додаткового договору № 151214К116/ЕЕР-17-ЕХІМ-1 від 02.12.2014 до додаткового договору № 151214К116/ЕЕР-17-ЕХІМ-2 від 30.06.2015.

Отже зі змісту Договору поруки та Договору про внесення до нього змін від 30.06.2015 випливає, що Поручитель ознайомлений з Генеральною угодою, Кредитними договорами № 151213К17 від 21.08.2013, № 151214К12 від 10.06.2014, № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014 з усіма, без винятку, внесеними змінами, про що чітко зазначено у Договорі поруки та Договору про внесення змін до нього, чим спростовуються доводи позивача за зустрічним позовом щодо його необізнаності про всі зміни до вказаних договорів, і, як наслідок, про збільшення обсягу зобовязань Позичальника ПрАТ Креатив за вказаними кредитними договорами, яке здійснювалось без згоди Поручителя.

Так, як і посилається Поручитель на правові позиції ВСУ, ним достатньо чітко висловлено про свою згоду на всі внесені зміни до Генеральної угоди та Кредитних договорів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Тобто обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Згідно з частиною 1 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту зазначеної норми випливає, що припинення поруки спричинюють такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Водночас порука не припиняється, якщо поручитель надав свою згоду на зміну умов основного зобов'язання. Згода поручителя надається в порядку та у спосіб, який передбачений договором поруки.

Зокрема, у разі якщо поручитель під час укладення договору поруки погодив встановлення у майбутньому розміру процентної ставки за кредитним договором на підставі додаткових договорів, то таке встановлення процентної ставки за додатковими договорами не є збільшенням обсягу відповідальності поручителя і не може бути підставою для припинення договору поруки згідно зі статтею 559 Цивільного кодексу України. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17.01.2011 у справі №5020-10/012.

Так пунктом 2.1.7 Договору поруки від 30.07.2014 визначено, що Поручитель надає згоду на забезпечення цією порукою всіх зобов'язань Позичальника за Кредитною угодою, в тому числі з урахуванням всіх змін та доповнень до Кредитної угоди, що будуть укладені в майбутньому.

Також, пунктам 3 та 4 спірного договору від 30.06.2015 про внесення змін до договору поруки, якими сторони визначили, що Поручитель підтверджує і погоджується, що зміни, внесені після дати укладення договору поруки до Генеральної угоди та кредитних договорів, вносилися за його попередньою згодою та що Поручитель підтвердив, що порука залишатиметься чинною й після укладення кредитних договорів від 21.08.2013, 10.06.2014, 19.09.2014 та внесених до них та до Генеральної кредитної угоди змін.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (стаття 32 Господарського процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене відсутні підстави вважати поруку припиненою, а тому зустрічний позов в цій частині є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Водночас, ТОВ "Регіонпродукт-Україна" у зустрічному позові посилається на введення його в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а відтак просить визнати договір поруки від 30.07.2014 № 121514Р25 недійсним з огляду на положення статті 230 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Під введенням в оману ТОВ Регіонпродукт-Україна вважає неповідомлення йому про існування всіх Додаткових угод та їх зміст до Генеральної угоди, проте такі твердження спростовуються самим змістом Договору поруки, дослідженим вище.

Отже твердження щодо введення в оману не доведені ТОВ Регіонпродукт-Україна в порядку, передбаченому статтями 32-34 Господарського процесуального кодексу України, а тому у господарського суду відсутні підстави для визнання Договору поруки недійсним.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову повністю.

Підставою для звернення Банку з первісним позовом є те, що Позичальник порушив зобов'язання за кредитними договорами, внаслідок чого Банк звернувся із позовом про стягнення з Поручителя - ТОВ "Регіонпродукт-Україна", як солідарного з Позичальником боржника за основним зобов'язанням, простроченої заборгованості за Генеральною кредитною угодою та укладеними в її рамках кредитними договорами, розмір якої станом на 10.08.2016 складає суму простроченої заборгованості за Кредитними договорами: №151213К17 від 21.08.2013, № 151214К12 від 10.06.2014 та № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди №151308N2 від 17.11.2008 між позивачем та третьою особою, в розмірі 123 771 979,48 доларів США та 576 828 782,87 грн, з яких:

1) за Кредитним договором № 151214К12 від 10.06.2014 в розмірі 22 376 885,07 доларів США та 20 477 699,97 грн, з яких:

- 20 000 000 доларів США простроченої заборгованості за кредитом;

- 2 352 589,43 доларів США прострочених процентів;

- 11 110 300,82 грн простроченої комісії за управління кредитом;

- 0,00 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту;

- 8 106 795,62 грн пені за несвоєчасну сплату процентів;

- 907 479,03 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за управління;

- 1 169,36 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов;

- 0,00 доларів США 3% річних у зв'язку із несвоєчасним погашенням кредиту;

- 24 295,64 доларів США 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів;

- 69 342,87 грн 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 59,18 грн 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов;

- 282 725,18 грн втрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- -172,09 грн витрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов;

2) за Кредитним договором № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014 в розмірі 1 023 733,22 доларів США та 4 677 538,13 грн, з яких:

- 910 000,00 доларів США простроченої заборгованості за кредитом;

- 112 572,21 доларів США прострочених процентів;

- 2 832 098,43 грн простроченої комісії за управління кредитом;

- 980 007,92 грн простроченої комісії за зобов'язання;

- 0,00 грн пені за несвоєчасну сплату процентів;

- 392 600,65 грн пені за несвоєчасну сплату процентів;

- 226 439,37 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за управління;

- 116 529,74 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за зобов'язання;

- 801,60 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов;

- 0,00 доларів США 3% річних у зв'язку із несвоєчасним погашенням кредиту;

- 1 161,01 доларів США 3% річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів;

- 16 567,34 грн 3% річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 8 664,06 грн 3% річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зобов'язання;

- 40,24 грн 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов;

- 69 346,54 грн втрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 34 540,02 грн втрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зобов'язання;

- 97,77 грн втрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов.

3) Кредитним договором № 151213К17 від 21.08.2013 в розмірі 100 371 361,19 доларів США та 551 673 544,77 грн, і складається із:

- 87 555 000,00 доларів США простроченої заборгованості за кредитом;

- 12 554 551,84 доларів США прострочених процентів;

- 422 013 544,04 грн простроченої комісії за управління кредитом;

- 41 934 949,52 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту;

- 44 176 786,79 грн пені за несвоєчасну сплату процентів;

- 31 327 329,68 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за управління;

- 1 754,04 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов;

- 127 983,40 доларів США 3% річних у зв'язку із несвоєчасним погашенням кредиту;

- 133 825,95 доларів США 3% річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів;

- 2 349 597,06 грн 3% річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 88,77 грн 3% річних у зв'язку з несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов;

- 9 869 753,00 грн втрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 258,13 грн втрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов.

Відкриття Банком Позичальникові кредитних ліній (надання Кредитів), обумовлених у Кредитних договорах №№151213К17, 151214К12, 151214К116/ЕЕР-17-ЕХІМ, відображено на відповідних рахунках Позичальника, відкритих на виконання Банком умов вказаних кредитних договорів, про що Банком надано господарському суду відповідні виписки по рахункам Позичальника (том 2, а.с. 1-67).

Розрахунки відповідних сум заборгованості, які здійснені Банком надано до матеріалів справи (том 4, а.с. 4-55).

Розглядаючи первісний позов у даній справі господарський суд враховує таке.

В силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (стаття 1056-1 Цивільного кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, Банк свої зобов'язання за кредитними договорами по наданню Позичальнику кредиту виконав належним чином. Вказані обставини не заперечуються сторонами у справі та ПрАТ "Креатив".

У зв'язку з невиконанням Позичальником Приватним акціонерним товариством "Креатив", умов Кредитних договорів №№ 151213К17, 151214К12, 151214К116/ЕЕР-17-ЕХІМ, Банком направлено на адресу Поручителя повідомлення про порушення зобов'язань від 13.11.2015 № 195-03/7121 (том 2, а.с. 68-71), яке отримано Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна" 03.12.2015 (том 2, а.с. 75).

Крім того у зв'язку із тривалим невиконанням Позичальником умов Кредитних договорів Банк звернувся до ПрАТ "Креатив" з вимогою від 13.06.2016 № 195-03/2547 про дострокове повернення кредитних коштів, а також нарахованих процентів, пені, 3% річних та інфляційних втрат (том 4, а.с.145-146).

Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, якою відповідно до частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України є пеня.

Сторони в кредитних договорах узгодили умову про те, що розмір пені за прострочення позичальником платежів - подвійна облікова ставка Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, виходячи з наведених норм та матеріалів справи, у Банка виникло право вимагати з Позичальника дострокового повернення кредитних коштів та нарахованих процентів, а також пені, 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення сплати вказаних сум.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі статтею 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Докази сплати Позичальником - ПрАТ "Креатив" та/або Поручителем - ТОВ "Регіонпродукт-Україна" суми заборгованості за кредитними договорами № 151213К17 від 21.08.2013, №151214К12 від 10.06.2014 та № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди № 151308N2 від 17.11.2008, у матеріалах справи відсутні, учасниками процесу не подано.

На підставі викладеного, встановивши порушення зобов'язань Поручителем ТОВ "Регіонпродукт-Україна" та виникнення у Банку права вимоги, господарський суд вважає обґрунтованим пред'явлення вимоги про стягнення заявленої позивачем заборгованості з відповідача, як поручителя.

При цьому, господарський суд враховує, що відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Частина 1 статті 533 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило, відповідно до якого грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Між тим, диспозиція норми частини 3 цієї статті дозволяє використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Аналогічний режим використання національної та іноземної валюти при виконанні грошових зобов'язань передбачений Господарським кодексом України. Зокрема, частиною 2 статті 198 Господарського кодексу України встановлено, що грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях; грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Як вбачається із матеріалів справи операції Банку в іноземній валюті здійснюються на підставі виданих Національним банком України генеральних ліцензії на здійснення валютних операцій №2 від 05.10.2011 та №2-2 від 30.09.2016 (а.с. 67-71, том 5).

Не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 р. у справі № 6-190цс15).

З огляду на вказану правову позицію, наявність у Банка Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, правомірним є заявлення до стягнення боргу в іноземній валюті доларах США.

Заперечень щодо розміру основної суми заборгованості у відповідача за первісним позовом не виникало, а тому в цій частині позов слід задовольнити.

Щодо заперечень про застосування під час нарахування процентів за користування кредитом змінюваної ставки у зв'язку із неповідомленям Поручителя про таку зміну, господарський суд враховує умови відповідних Кредитних договорів, виходячи з яких зміна розміру ставки LIBOR-6m не є зміною процентної ставки в односторонньому порядку, оскільки вона прямо передбачена умовами двосторонніх кредитних договорів (така правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 р. у справі № 6-511цс15).

При цьому, господарський суд враховує, що позивачем за первісним позовом надано до матеріалів справи докази та обґрунтування на підтвердження застосування ставки LIBOR, яка використана в розрахунку. Враховується також і те, що Позичальник будь-яких заперечень щодо застосування ставки LIBOR, щодо здійсненого Банком розрахунку заборгованості не подав, наявність заборгованості за кредитними договорами не оспорив.

Відтак відсутні підстави вважати нарахування процентів відповідно до умов Кредитних договорів безпідставними. Щодо неповідомлення Поручителя про такі зміни, то в матеріалах справи містяться докази повідомлення про такі зміни Позичальника ПрАТ Креатив, отже така зміна процентної ставки для Позичальника відбулась і нарахування таких процентів є правомірним. Водночас на підставі умов Договору поруки ТОВ Регіонпродкт-Україна надав згоду на забезпечення цією порукою всіх зобов'язань Позичальника за Кредитною угодою. Отже якщо такий борг по процентам існує у ПрАТ Креатив перед Банком, то ТОВ Регіонпродукт-Україна, як поручитель також несе солідарний обов'язок за несплату таких процентів ПрАТ Креатив.

Аналогічно спростовуються заперечення відповідача за первісним позовом щодо збільшення комісії по Кредитним договорам у зв'язку із порушенням ПрАТ Креатив умов Генеральної угоди та Кредитних договорів. Неповідомлення Поручителя про порушення Позичальником умов Кредитного договору і збільшення у зв'язку з цим розміру комісії, що передбачено умовами Кредитних договорів, з якими Поручитель ознайомлений, не є збільшенням відповідальності Поручителя, а є лише наслідком порушення умов Кредитних договорів Позичальником, в результаті чого збільшується розмір комісії Позичальника. Водночас Поручитель несе солідарний обов'язок за несплату і такої комісії ПрАТ Креатив.

Посилання відповідача за первісним позовом на недопустимість перевищення сум Основного боргу за Кредитними договорами у разі збільшення розмірів комісій господарський суд не бере до уваги, оскільки максимальні розміри Основного боргу визначені у Кредитних договорах в розділі Ліміти кредитування за Договором, тобто визначені для недопущення перевищення надання кредитних коштів у більшому розмірі, ніж то передбачено у відповідному Кредитному договорі. Тобто у жодному разі такі обмеження не передбачають обмеження нарахування, в даному випадку комісії, розмір якої збільшується відповідно до умов Кредитного договору у зв'язку із порушенням Позичальником її умов.

Зазначення відповідачем за первісним позовом щодо неможливості стягнення пені у доларах США є правомірним, оскільки пеня обраховується у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка передбачена лише для гривні, то і пеня має обчислюватись та стягуватись за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні. Банком заявлено пеню саме у гривні: 8 106 795,62грн пені за несвоєчасну сплату процентів, 907 479,03грн пені за несвоєчасну сплату комісії за управління, 1 169,36грн пені за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов (Кредитний договір № 151214К12); 392 600,65грн пені за несвоєчасну сплату процентів, 226 439,37 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за управління, 116 529,74грн пені за несвоєчасну сплату комісії за зобов'язання, 801,60грн пені за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов (Кредитний договір №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ); 41 934 949,52грн пені за несвоєчасне погашення кредиту, 44 176 786,79грн пені за несвоєчасну сплату процентів, 31 327 329,68грн пені за несвоєчасну сплату комісії за управління, 1 754,04 грн пені за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов (Кредитний договір №151213К17).

Отже заявлена до стягнення пеня не суперечить нормам чинного законодавства і повністю узгоджується із висловленою правовою позицією ТОВ Регіонпродукт-Україна щодо необхідності стягнення пені лише в гривні.

Також господарським судом встановлено що Банк здійснює нарахування 3% річних та інфляційних втрат на тіло кредиту, проценти, комісію. Вказане нарахування є допустимим, враховуючи такі норми чинного законодавства.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 19.10.2016).

Враховуючи, що ні відповідач за первісним позовом, ні третя особа ПрАТ Креатив не спростували наявність заборгованості останнього перед Банком в загальній сумі 123 771 979,48 доларів США та 576 828 782,87 грн, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову у даній справі у повному обсязі.

За правилами частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд первісного позову покладається на відповідача за первісним позовом, а за розгляд зустрічного позову на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна (25006, м. Кропивницький, вул. Ельворті, 5, офіс 414Б, ідентифікаційний код 32514044) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, вул. Антонова, буд. 127, ідентифікаційний код 00032112) прострочену станом на 10.08.2016 заборгованість за Кредитними договорами № 151213К17 від 21.08.2013, № 151214К12 від 10.06.2014 та № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди № 151308N2 від 17.11.2008, у розмірі 123 771 979,48 доларів США та 576 828 782,87грн, а також 206700,00грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 23.01.2017

Головуючий суддя Є.М. Наливайко

Суддя Т.В. Макаренко

Суддя О.Б. Шевчук