ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 рокуСправа № 912/4412/16
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/4412/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК ГРУП", м. Київ

до відповідача: Приватного підприємства "ВК і К", м. Дніпро, Дніпропетровська область

про стягнення 951 614,55 грн,

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № б/н від 19.08.16;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "УПК ГРУП" (далі - ТОВ "УПК ГРУП", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства "ВК і К" (далі - ПП "ВК і К", відповідач) заборгованості в розмірі 902 409,29 грн, з якої: 620 928,19 грн основного боргу, 14 714,98 грн 3% річних, 91 699,75 грн інфляційних втрат та 175 066,37 грн пені.

Підставою поданого позову зазначено про невиконання відповідачем зобов'язань за договором поставки № 3 від 25.08.2015 щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою господарського суду від 29.11.2016 поданий позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 912/4412/16.

Згідно заяв від 22.12.2016, від 12.01.2017 позивач збільшував розмір позовних вимог та вказані заяви прийнято господарським судом відповідно до ухвал від 22.12.2016 та від 12.01.2017.

Заявою від 27.01.2017 позивач збільшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача 620 928,19 грн основного боргу, 17 777,09 грн 3% річних, 109 263,18 грн інфляційних втрат та 203 646,09 грн пені, а всього 951 614,55 грн (том ІІ а.с. 118-124). Вказане збільшення розміру позовних вимог пов'язано із збільшенням періоду прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором.

Враховуючи права позивача, які визначені ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сплату судового збору та наявність повноважень на збільшення розміру позовних вимог у представника позивача, яким підписано заяву, з огляду на те, що ціну позову згідно ст. 55 названого кодексу вказує позивач, господарський суд приймає заяву ТОВ "УПК ГРУП" від 27.01.2017 та здійснює розгляд справи з урахуванням нової ціни позову згідно вказаної заяви.

Відповідач участі уповноваженого представника в судові засідання у даній справі не забезпечив, відзиву на позов та інших документів до суду не подав.

Господарський суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, яке призначено у даній справі на 27.01.2017, оскільки відповідач отримав ухвалу суду від 12.01.2017 про відкладення розгляду справи 18.01.2017, що підтверджується повідомленням органу поштового зв'язку (том ІІ а.с. 117).

При цьому, вказана ухвала про відкладення розгляду справи отримана відповідачем за місцем його реєстрації, які внесено в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого станом на 06.01.2017 за № НОМЕР_1, вбачається, що відповідач вніс зміни щодо свого місцезнаходження та змінив адресу з м. Світловодськ Кіровоградської області на м. Дніпро Дніпропетровської області (том І а.с. 245-247).

У зв'язку з такою зміною господарський суд направив ухвалу про відкладення розгляду справи від 12.01.2017 як на адресу первісної реєстрації відповідача та яка зазначена у позові, так і на нову адресу відповідача згідно даних реєстру.

Ухвала про відкладення отримана відповідачем за адресою реєстрації в м. Дніпро.

В силу положень ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язанні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Враховуючи викладене, належне повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання у справі, з огляду на граничні строки вирішення спору та відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, господарський суд у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вважає можливим розглянути справу по суті в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами та за відсутності представника відповідача.

При розгляді справи господарський суд керується положення частини 3 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України та оскільки позовна заява у даній справі прийнята господарським судом Кіровоградської області з додержанням правил територіальної підсудності, вказана справа розглядається даним господарським судом не дивлячись на те, що відповідач після порушення провадження у справі змінив своє місцезнаходження на іншу область.

В судовому засіданні 27.01.2017 господарський суд перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 27.01.2017 підтримано повністю.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, які наведено в обґрунтування підстав позову. господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.08.2015 між сторонами укладено договір поставки № 3 з протоколом розбіжностей, у відповідності до якого ТОВ "УПК ГРУП" (Постачальник) зобов'язався поставити та передати у власність ПП "ВК і К" (Покупець) поліамідну сосисочну, сарделочну, ковбасну оболонки "Біга-3" або іншу продукцію (ОСОБА_2), а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити ОСОБА_2 в порядку і строки, обумовлені цим договором (далі - Договір) (том І а.с. 31-34). Асортимент, кількість ОСОБА_2 вказуються сторонами в заявках, які є невід'ємною частиною цього Договору (п. 3.1. Договору).

Як повідомляє позивач, на виконання вказаного Договору протягом 2015-2016 року ним було поставлено відповідачеві обумовлений Договором ОСОБА_2, за який відповідач розрахувався частково та з порушенням строків оплати, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість з оплати вартості отриманого ОСОБА_2 в розмірі 620 928,19 грн основного боргу та, крім того, позивач набув право нарахувати 3% річних, інфляційні втрати та застосувати пеню внаслідок порушення відповідачем виконання грошового зобов'язання.

Наведені вище обставини стали підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

При розгляді справи господарський суд враховує наступне.

Стаття 264 Господарського кодексу України встановлює, що матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно з ч. 1 ст. 266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Як встановлено матеріалами справи, позивачем в період з 27.08.2015 по 27.10.2016 здійснено поставку відповідачеві ОСОБА_2 згідно Договору. Поставка ОСОБА_2 оформлена видатковими накладними, копії яких долучено до матеріалів справи (том І а.с. 35-56, 105-136). Надані до справи видаткові накладні за 2015 рік, а також деякі видаткові накладні за 2016 рік не містять підпису зі сторони ПП "ВК і К" про отримання ОСОБА_2.

Господарський суд враховує, що за вимогами ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, надані позивачем до матеріалів справи видаткові накладні, у яких відсутні підписи про отримання ОСОБА_2 зі сторони ПП "ВК і К", не відповідають вимогам наведеного вище Закону.

Разом з цим, за умовами укладеного Договору сторони погодили, що постачання ОСОБА_2 здійснюється Постачальником на умовах CPT (згідно Інкотермс 2000) в адресу Покупця, вказану в Заявці (пункт 4.7. Договору). Організація перевезень здійснюється Постачальником із залученням транспортних перевізників: ОСОБА_1 пошта, Делівері, Аволюкс (пункт 4.5. Договору). Продавець зобов'язаний передати Покупцеві наступні документи на ОСОБА_2: рахунок на оплату ОСОБА_2, видаткову накладну, документи, що підтверджують якість ОСОБА_2, товарно-транспортну накладну (при необхідності) та направити податкову накладну в електронному вигляді (пункти 1.2., 1.3. Договору). Покупець зобов'язаний підписати видаткові накладні і передати Постачальнику протягом 3 календарних днів з моменту отримання ОСОБА_2 (пункт 2.3.3. Договору). Заявки на поставку ОСОБА_2, а так само повідомлення про відвантаження ОСОБА_2 (видаткові накладні та номер експрес-накладної) направляються з використанням засобів електронного зв'язку (пункт 4.2. Договору).

Отже, згідно умов Договору позивач передає відповідачеві документи, у тому числі видаткові накладні, а останній зобов'язаний підписати та повернути позивачеві видаткові накладні.

Відповідно до Інкотермс, Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати редакція 2000 року, термін "фрахт/перевезення оплачено до (назва місця призначення)" (CPT CARRIAGE PAID TO (... named place of destination)), згідно умов якого за Договором здійснюється постачання ОСОБА_2, означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов'язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту.

Продавець зобов'язаний здійснити поставку шляхом надання товару перевізнику, з яким укладено договір перевезення, у відповідності зі статтею А.3, а за наявності декількох перевізників - першому з них, для транспортування товару до узгодженого пункту в межах названого місця у встановлену дату чи в межах узгодженого періоду (ст. А.4.).

Продавець зобов'язаний, з урахуванням положень статті Б.5, нести всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4. (ст. А.5.).

Покупець зобов'язаний прийняти поставку товару, як тільки її здійснено у відповідності з статтею А.4, та одержати товар від перевізника в названому місці (ст. Б.4.)

Покупець зобов'язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту здійснення його поставки у відповідності зі статтею А.4.(ст. Б.5).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "УПК Груп", як Замовником, укладено з ТОВ "Торговий Дім "ДТС", як Виконавцем, договір від 25.08.2016 на виконання послуг з відвантаження, розвантаження, отримання, відправлення, зберігання, сортування та транспортування вантажу Замовника власним транспортом Виконавця або із залученням перевізників (том ІІ а.с. 82-84). В свою чергу, ТОВ "Торговий Дім "ДТС" уклало договір про надання послуг з організації перевезення відправлення з ТОВ "Нова Пошта" (том ІІ а.с. 85-87). На підставі зазначених договорів ТОВ "Торговий Дім "ДТС" здійснювало відправлення вантажу на адресу ПП "ВК і К" транспортним перевізником ТОВ "Нова Пошта", на підтвердження чого надано відповідні експрес-накладні (том ІІ а.с. 88-108).

Листом від 24.01.2017 № 90-17 ТОВ "Нова Пошта" повідомлено господарський суд про отримання відправлення одержувачем - ПП "ВК і К" згідно експрес-накладних за 2016 рік (том ІІ а.с. 128-157). Щодо інформації за експрес-накладними 2015 року повідомлено про знищення таких даних у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання в один рік.

Разом з цим господарський суд враховує, що у відповідності до умов Договору позивачем, окрім викладеного, до кожної видаткової накладної виставлялись рахунки на оплату ОСОБА_2, які згідно наявних у справі матеріалів були оплачені відповідачем (том І а.с. 137-200, том ІІ а.с. 4-57). Зокрема, відповідачем повністю оплачено поставку товару за 2015 рік. Тобто, фактично відповідач прийняв ОСОБА_2 та здійснив його оплату.

З підстав викладеного, господарський суд вважає доведеними повідомлені позивачем обставини щодо поставки товару за Договором та його отримання ПП "ВК і К". За розрахунком позивача, підтвердженим матеріалами справи, відповідачем не оплачено товар в розмірі 620 928,19 грн, який отримано згідно наступних видаткових накладних: видаткова накладна № 154 від 27.05.16 на суму 158 088,19 грн (оплачена частково), видаткова накладна № 158 від 01.06.16 на суму 36 219,56 грн, видаткова накладна № 160 від 01.06.16 на суму 5 692,93 грн, видаткова накладна № 164 від 08.06.16 на суму 7 857,56 грн, видаткова накладна № 174 від 30.06.16 на суму 103 237,60 грн, видаткова накладна № 213 від 02.08.16 на суму 36 492, 46 грн, видаткова накладна № 224 від 15.08.16 на суму 39 916,75 грн, видаткова накладна № 227 від 19.08.16 на суму 40 916,76 грн, видаткова накладна № 242 від 30.08.16 на суму 61 350,84 грн, видаткова накладна № 256 від 16.09.16 на суму 86 288,82 грн, видаткова накладна № 259 від 21.09.16 на суму 12 630,13 грн, видаткова накладна № 272 від 30.09.16 на суму 24 953,11 грн, видаткова накладна № 286 від 18.10.16 на суму 12 458,82 грн та видаткова накладна № 296 від 27.10.16 на суму 115 865,82 грн (т. І а.с. 103).

Як передбачено ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується поставити другій стороні - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу положень ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Умовами Договору сторони встановили строк оплати товару протягом 30 календарних днів з моменту прийняття ОСОБА_2. Приймання товару підтверджується оформленням видаткової накладної. (пункт 5.6. Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення щодо виконання зобов'язання містяться в ст. 526 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З підстав викладеного та виходячи з наявних в матеріалах справи документів, господарський суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 620 928,19 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, господарський суд враховує наступне.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання є підставою для стягнення штрафних санкцій - неустойки, штрафу, пені.

Відповідно до положень ч.ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторони в пункті 6.6. Договору передбачили, що за порушення термінів оплати поставленого ОСОБА_2 Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення протягом всього часу прострочення виконання зобов'язання. Нарахування пені не припиняється навіть через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконаним, таким чином, заборона нарахування пені понад шість місяців передбачена статтею 232 господарського процесуального кодексу України не розповсюджується на взаємовідносини між Сторонами даного Договору.

Отже, сторони передбачили відповідальність за порушення грошового зобов'язання у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки та у відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановили інший період нарахування, а саме протягом всього часу прострочення виконання зобов'язання.

Окрім того, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування вказаних сум в силу положень наведеної норми здійснюється протягом існування всього часу прострочення виконання грошового зобов'язання.

З підстав викладеного, господарський суд вважає правомірним нарахування позивачем за період прострочення грошового зобов'язання пені в розмірі 203 646,09 грн за загальний період прострочення з 28.09.2015 по 27.01.2017, 3% річних в розмірі 17 777,09 гр за загальний період прострочення з 28.09.2015 по 27.01.2017 та інфляційних втрат в розмірі 109 263,18 грн за період листопад 2015 - січень 2016, березень-травень 2016, вересень-грудень 2016 (том ІІ а.с. 118-124).

Як слідує з розрахунку позивача, при визначені періоду прострочення позивачем враховано встановлений Договором строк оплати товару, дати оформлення видаткових накладних, а також зазначені вище умови поставки, зокрема положення ст. А.4. Інкотермс 2000 та положення ч. 2 ст. 664 Цивільного кодексу України.

У зв'язку з наведеним, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 203 646,09 грн , 3% річних в розмірі 17 777,09 гр з та інфляційних втрат в розмірі 109 263,18 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З підстав вищевикладеного, позовні вимоги ТОВ "УПК ГРУП" про стягнення з ПП "ВК і К" заборгованості в розмірі 620 928,19 грн основного боргу, 203 646,09 грн пені, 17 777,09 грн 3% річних та 109 263,18 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір за правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "ВК і К" (49125, АДРЕСА_1. ідентифікаційний код 13745730) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК ГРУП" (04070, м. Київ, вул. Волоська, 55/57, Літ.А, ідентифікаційний код 38952863) 620 928,19 грн основного боргу, 203 646,09 грн пені, 17 777,09 грн 3% річних та 109 263,18 грн інфляційних втрат, а також 14 274,22 грн судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.02.2017.

Суддя В.В.Тимошевська