ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 січня 2017 року Справа № 903/486/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіКарабаня В.Я.,
суддіКовтонюк Л.В.,
розглянувши касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області та Державної казначейської служби України
на рішення Господарського суду Волинської області від 12.09.2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 року
у справі№ 903/486/16 Господарського суду Волинської області
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
до Держави України в особі Головного територіального управління юстиції України у Волинській області
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:
1. Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, 2. Державної казначейської служби України
провідшкодування моральної шкоди
ВСТАНОВИВ:
Касаційна скарга Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області та Державної казначейської служби України не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу (надалі - ГПК) України.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Порядок та розмір справляння судового збору визначається Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 року.

Заявники при поданні касаційної скарги судовий збір не сплатили, проте заявили клопотання про звільнення їх від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що кошторисних призначень та відповідних асигнувань для сплати судового збору кошторисом на 2016 рік Казначейству України та Головному управлінню Казначейства передбачено у недостатньому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може звільнити від сплати судового збору, враховуючи майновий стан сторони.

У п. 3.1 постанови № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" Пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про звільнення від сплати судового збору може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, обґрунтування та доведення обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану особу.

Заявники касаційної скарги на обґрунтування свого клопотання не надали жодних доказів, які б підтверджували відсутність у них коштів, необхідних для здійсненні оплати судового збору, у встановлених законом розмірах і в строки.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції відмовляє в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, а касаційна скарга та додані до неї документи підлягають поверненню відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ :

Клопотання про звільнення від сплати судового збору відхилити.

Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області та Державної казначейської служби України на рішення Господарського суду Волинської області від 12.09.2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 року у справі № 903/486/16 та додані до неї документи повернути.

Головуючий суддяКондратова І.Д.
СуддяКарабань В.Я.
СуддяКовтонюк Л.В.