ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 січня 2017 року Справа № 905/1161/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Гольцової Л.А.,
Губенко Н.М.,
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь"
на ухвалуДонецького апеляційного господарського суду від 10.08.2016
у справі№ 905/1161/16 господарського суду Донецької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"
доПублічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь"
прозвернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Подана 28.11.2016 (згідно зі штемпелем поштового відділення зв'язку на конверті) Товариством з обмеженою відповідальністю "Електросталь" (надалі - скаржник) касаційна скарга б/н, б/д на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2016 у справі № 905/1161/16 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Згідно з вимогами статті 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга підписана представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь" - ОСОБА_4, проте всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано, а серед матеріалів справи відсутні будь-які документи, що підтверджують повноваження ОСОБА_4, як представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь", тому не можливо дійти висновку, що касаційну скаргу підписано повноважною особою.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 1111 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з пунктом 5.27 наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, яким затверджено Національний стандарт України Державної уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003" (далі - стандарт) визначено порядок засвідчення копій документів, а саме: відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Проте, всупереч зазначеним вимогам до поданої касаційної скарги Товариством з обмеженою відповідальністю "Електросталь" не додано належних доказів надсилання її копії позивачу - Публічному акціонерному товариству "ВТБ Банк", оскільки, по-перше додані до касаційної скарги копія фіскального чеку № 8676 від 04.04.2016 та копія опису вкладення до цінного листа (дату, якого не можливо встановити через погану якість копії) взагалі не завірені, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 36 ГПК України та п. 5.27 стандарту, які ставляться до письмових доказів; по-друге, вказаний фіскальний чек датований 04.04.2016, тоді, як оскаржувана ухвала Донецького апеляційного господарського суду прийнята 10.08.2016, тобто дата фіскального чеку передує даті прийняття оскаржуваного судового акта, по-третє з переліку найменувань предметів вказаних в доданій до касаційної скарги копії вкладення до цінного листа зазначено про надіслання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Донецької області від 24.03.2016 у справі № 905/1188/16, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Донецької області від 24.03.2016 у справі № 905/1188/16, копія довіреності на представника, в той час як предметом оскарження Товариством з обмеженою відповідальністю "Електросталь" до суду касаційної інстанції є ухвала Донецького господарського суду від 10.08.2016 у справі № 905/1161/16.

Отже, додані до касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь" копія фіскального чеку № 8676 від 04.04.2016 та копія опису вкладення до цінного листа не можуть вважатися належними та допустимими доказами, які б підтверджували надіслання примірника касаційної скарги Публічному акціонерному товариству "ВТБ Банк" саме на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2016 у справі № 905/1161/16, а тому, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що скаржником належним чином не дотримані вимоги ст. 1111 ГПК України щодо надсилання стороні у справі копії касаційної скарги та представлення відповідних доказів до суду касаційної інстанції, що є підставою для повернення касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 1 статті 1113 ГПК України.

Крім того, в доданих до касаційної скарги матеріалах взагалі відсутні докази надіслання даної скарги іншому відповідачу у справі - Публічному акціонерному товариству "Донецький металопрокатний завод", а додана ксерокопія листа Українського державного підприємства поштового звязку "Укрпошта" Київська міська дирекція від 12.03.2015 №30-275, є, по-перше, неналежним письмовим доказом в розумінні ст. 36 ГПК України, по-друге, відносно вказаного листа скаржник в касаційній скарзі не наводить жодного слова стосовно того, на підтвердження яких обставин він його додав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, до неї не додано доказів сплати судового збору, проте скаржник просить звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги. В обґрунтування зазначеного клопотання скаржник вказує, що він знаходиться в зоні проведення активної фази АТО, де наразі відбуваються відкриті бойові дії, мають місце численні випадки розбою та мародерства, є цілком обґрунтованим скрутне фінансове становище ТОВ "Електросталь".

Законом України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий збір" (далі - Закон) визначено правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до приписів розділу 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати господарським судам слід враховувати таке. Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин та подання доказів, котрі свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на зацікавлену сторону.

За змістом положень ст. 8 вказаного Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом (п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII)").

Отже, виходячи з наведених положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст. 36 ГПК України.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У зв'язку з цим сама лише обставина, пов'язана з тяжким фінансовим становищем, не може вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору.

Водночас, звертаючись до суду касаційної інстанції із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, скаржник не надав відповідних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору.

За таких обставин, згадане клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь" про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2016 у справі № 905/1161/16 задоволенню не підлягає.

Таким чином, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З огляду на те, що касаційна скарга повертається скаржникові на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, клопотання заявника про відновлення процесуального строку на оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2016 у справі № 905/1161/16, колегією суддів не розглядається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 86, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Електросталь" у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2016 у справі № 905/1161/16.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2016 у справі № 905/1161/16 повернути скаржнику без розгляду.

3. Справу № 905/1161/16 повернути до господарського суду Донецької області.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: Л.А. Гольцова

Н.М. Губенко