ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" січня 2017 р. Справа № 04/152-38

Суддя господарського суду Волинської області Філатова С.Т., розглянувши

заяву ОСОБА_1 від 28.12.2016р. (вхід. №01-72/1/17 від 03.01.2017р)

про видачу дублікату наказу та поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу №04/152-1 від 13.12.2010р. до виконання.

по справі №04/152-38

за позовом підприємця ОСОБА_1

до Державного підприємства "Волиньвугілля"

про стягнення 27 283,28 грн.

Суддя Філатова С.Т.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від заявника: ОСОБА_1

від боржника: н/в

від ВДВС МУЮ: н/в

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду із заявою від 28.12.2016р. (вхід. №01-72/1/17 від 03.01.2017р.) про видачу дублікату наказу та поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу №04/152-1 від 13.12.2010р. до виконання.

Заяву обґрунтував таким:

На виконання рішення 13 грудня 2010 року було видано наказ №04/152-1.

Постановою від 27 січня 2011 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції Гальчиком С.М. було відкрите виконавче провадження ВП №23971952 на виконання даного судового наказу.

Постановою від 24 грудня 2013 року наказ №04/152-1 було повернуто стягувачеві на підставі п. 9 ч 1 ст. 47. ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Заявник повідомив, що дану постанову та оригінал наказу не отримав.

Згідно довідки Центру поштового зв'язку №2 Волинської дирекції Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" від 23 грудня 2016 року №1059 рекомендовані листи з Державної виконавчої служби за період з 24.12.2013р. по 01.06.2014р. на адресу заявника не надходили.

Повідомив, що йому не було відомо, що виконавче провадження було закінчено.

Про закінчення виконавчого провадження стало відомо 23 грудня 2016 року, коли заявнику під розписку було вручено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Ухвалою суду від 06.01.2017р. прийнято заяву до розгляду. Зобов'язано подати суду: ДП "Волиньвугілля" - доводи по суті заяви; Нововолинський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції: доводи по суті заяви, докази надіслання постанови ВП №23971952 від 24.12.2013р. про повернення виконавчого документа та оригіналу наказу господарського суду Волинської області №04/152-1 від 13.12.2010р. стягувачеві.

Заявник у судовому засіданні 16.01.2017р. повідомив про звернення до ДВС щодо доказів надіслання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Вказав, що щорічно звіряв розрахунки з боржником, долучив акт звірки взаємних розрахунків на 01.07.2015р. між ДП "Волиньвугілля" та ПП ОСОБА_1, згідно з яким заборгованість ДП "Волиньвугілля" становить 27 791,11грн. згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №04/152-1 від 13.12.2010р.

Ухвалою суду від 16.01.2017р. розгляд заяви згідно ст.77 ГПК України відкладався. Зобов'язано подати суду: заявника - докази звернення до ДВС щодо факту не отримання оригіналу наказу; ДП "Волиньвугілля" - доводи по суті заяви; Нововолинський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції: доводи по суті заяви, докази надіслання постанови ВП №23971952 від 24.12.2013р. про повернення виконавчого документа та оригіналу наказу господарського суду Волинської області №04/152-1 від 13.12.2010р. стягувачеві.

Нововолинський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у поясненнях від 16.01.2017р. зазначив, що копію постанова про повернення виконавчого провадження від 24.12.2013р. ВП№23971952 було направлено стягувачеві 25.12.2013р. супровідним листом №19969.

У вирішенні питання про поновлення строку пропущеного строку для пред'явлення наказу та видачі дублікату наказу поклався на розсуд суду.

До пояснень долучив постанову ДВС про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2013р. ВП №23971952, супровідний лист від 25.12.2013р. №19969, витяг з журналу вихідної кореспонденції.

Боржник у поясненнях від 31.01.2017р. заяву заперечив, мотивуючи тим, що відсутні підстави для поновлення строку та пред'явлення наказу до виконання.

Просив заяву розглядати без участі представника.

ДВС у судове засідання 31.01.2017р. не з'явилась, хоча вчасно та належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 20.01.2017р. №462.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст.119 ГПК України неявка боржника і ДВС у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви, ними висловлена думка щодо заяви, суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши долучені до заяви докази, вважає за можливе розглянути та задовольнити заяву, при цьому виходить із такого:

Рішенням господарського суду Волинської області від 30.11.2010р. у справі №04/152-38 стягнуто з Державного підприємства "Волиньвугілля" на користь підприємця ОСОБА_1 18 938,00грн. боргу, 340,20грн. пені, 6 448,20грн. інфляційних втрат, 1 556,88грн. річних, 272,83грн. витрат по сплаті державного мита, 236,00 грн. платежу за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

13.12.2010р. на виконання рішення господарського суду Волинської області від 30.11.2010р. у справі №04/152-38 видано наказ №04/152-1-1, дійсний до пред'явлення до 12.12.2013р.

27.01.2011р. державним виконавцем відділу ДВС Нововолинського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №23971952 на підставі наказу господарського суду Волинської області №04/152-1 від 13.12.2010р. (а.с. 5).

24.12.2013р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.9 ч. 1 ст.47, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" з посиланням на те, що у зв'язку з невиконанням боржником рішення у встановлений для добровільного виконання строк, державним виконавцем накладено арешт на кошти та майно ДП «Волиньвугілля».

Оскільки на виконання у відділі знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ДП «Волиньвугілля» на підставі ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про приєднання вказаного виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження.

ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника. Відповідно до ст. 52 цього Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, у т.ч. на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Державним виконавцем розподіл коштів, стягнутих з ДП «Волиньвугілля» проводиться відповідно до вимог ст. 44 ЗУ «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження за вказаним наказом відноситься до шостої черги задоволення вимог стягувачів.

Враховуючи те, що заборгованість за виконавчими документами попередньої черги становить 101 829 295,64грн., державним виконавцем неможливо провести стягнення заборгованості з коштів боржника, оскільки коштів на рахунках недостатньо навіть для погашення боргу попередніх черг.

Майно ДП «Волиньвугілля» є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Підприємство відноситься до категорії підприємств, на які поширюється дія ЗУ «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» №2864-ІІІ від 29.11.2001р., тобто встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25%, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна, тобто наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно боржника.

На даний час зазначені обставини унеможливлюють подальше виконання рішення суду. Тому виконавче провадження підлягає завершенню, а виконавчий документ повертається стягувачу.

У п. 2 постанови зазначено, що виконавчий документ може бути повторно перед'явлений для виконання в строк до 24.12.2016р. (а.с.6).

Постанова про повернення виконавчого документа від 24.12.2013р. надіслана супровідним листом №19969 простою кореспонденцію, що стверджується витягом з журналу вихідної кореспонденції (а.с. 26).

23.12.2016р. заявник звернувся до канцелярії відділу державної виконавчої служби щодо надання інформації про хід виконавчого провадження (а.с.3).

Заявник до заяви долучив акт звірки взаємних розрахунків на 01.07.2015р. із зазначенням сальдо на 01.07.2015р. на користь ПП ОСОБА_1 - 27 792,11грн. згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №04/152-1 від 13.12.2010р. (а.с. 15). Акт підписаний сторонами, підписи скріплені печатками.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 47 Закону України „Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент винесення постанови ДВС від 24.12.2013р.) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

24.12.2013р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі ч.1 п.9 ст.47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент винесення постанови ДВС від 24.12.2013р.) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З правового аналізу вказаних законодавчих приписів вбачається, що повернення виконавчого документа з підстав наявної встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. (п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону), не є перешкодою для повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання, за умови, що він був дійсно повернений органом ДВС стягувачу у визначений цим Законом спосіб.

Отже, праву стягувача на повторне пред'явлення виконавчого документа до виконання кореспондує обов'язок органу ДВС належного виконання зазначеної нормативно визначеної процедури, в результаті якої судовий наказ дійсно повертається стягувачу, і саме цей факт є підставою для встановлення нового строку пред'явлення виконавчого документа до виконання після його переривання.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, постанова про повернення виконавчого документа від 24.12.2013р. та наказу №04/152-1 на адресу підприємця ОСОБА_1 були направлені простою кореспонденцію, що стверджується витягом з журналу вихідної кореспонденції ДВС в порушення порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження", внаслідок чого виконавчий документ було втрачено.

Тобто, повернення виконавчого документа стягувачу в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", не відбулося.

Згідно зі ст. 120 ГПК України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала.

До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Частина 1 статті 119 ГПК України встановлює право господарського суду відновити пропущений строк для пред'явлення наказу до виконання.

Стаття 12 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) також передбачає, що стягувач має право подати заяву про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відновлення пропущеного процесуального строку передбачено і ст. 53 ГПК України.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів, за правилами ст. 43 ГПК України.

Розглянувши долучені до заяви докази, господарський суд дійшов висновку, що строк пред'явлення наказу господарського суду Волинської області №04/152-1 від 13.12.2010 р. до виконання пропущений ОСОБА_1 з причин, які не залежали від нього, оскільки наказ був переданий виконавчій службі до виконання, належних доказів надсилання постанови ДВС про повернення виконавчого документа стягувачеві ДВС в порядку, визначеному ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження», суду не надано, до стягувача наказ не надходив, доказів отримання наказу суду не надано.

При цьому суд бере до уваги, що рішення, обов'язкове до виконання в силу прямої норми ст. 124 Конституції України, було прийнято 30.11.2010р. і до цього часу не виконано, що стверджується постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.12.2013р. ВП №23971952 та актом звірки взаємних розрахунків на 01.07.2015р. із зазначенням сальдо на 01.07.2015р. на користь ПП ОСОБА_1 - 27 792,11грн. згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №04/152-1 від 13.12.2010р.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено, що однією із основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду, а відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Положення ст.ст. 124 та 129 Конституції України були розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує „право на суд", одним з аспектів якого є право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б неповним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі "Шмалько проти України (заява №60750/00), від 27.07.2004р. по справі "Ромашов проти України" (заява №67534/01), від 19.03.1997р. "Горнсбі проти Греції" зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід'ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії ст.6 Конвенції.

Суд не приймає заперечення ДП «Волиньвугілля» щодо відсутності підстав для поновлення строку та пред'явлення наказу до виконання, як необґрунтовані відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Суд зауважує, що в матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків із зазначенням сальдо станом на 01.07.2015р. на користь ПП ОСОБА_1 в сумі 27 792,11грн. згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №04/152-1 від 13.12.2010р. (а.с. 15).

На підставі викладеного, зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що наказ господарського суду від 13.12.2010 у справі №04/152-1 в установленому порядку повернутий стягувачу та отриманий ним, а також закріплений ст. 124 Конституції України принцип обов'язковості виконання судових рішень, враховуючи те, що рішення господарського суду Волинської області від 30.11.2010р. у справі №04/152-38 станом на даний час залишається у повному обсязі невиконаним, причини, з яких було пропущено заявником строк пред'явлення виконавчого документа, є поважними, господарський суд, керуючись ст. ст. 119, 120 ГПК України, вважає за можливе заяву стягувача задовольнити, поновити строк пред'явлення наказу №04/152-1 від 13.12.2010р. до виконання та видати дублікат наказу по справі 04/152-38.

При розгляді заяви судом врахована правова позиція, викладена у постанові Вищого господарського суду України від 12.05.2016р. №5028/6/88/2011 по аналогічній справі.

Суд зауважує, що у рішенні Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року у справі №1-7/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26. частини першої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що системний аналіз статей 84, 116, 117, 119, 120 Кодексу дає можливість дійти висновку, що наказ відтворює резолютивну частину прийнятого господарським судом рішення і залишається незмінним до повного виконання чи втрати ним юридичної сили у випадках, встановлених Кодексом.

Вищий господарський суд України у п. 6 постанови пленуму від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зауважив, що дублікат наказу (стаття 120 ГПК) має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату видачі останнього (а не дату видачі дубліката).

Керуючись ст.ст. 53, 87, 119, 120 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 від 03.01.2017р. №01-72/1/17 про поновлення строку пред'явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу №04/152-1 від 13.12.2010р. по справі №04/152-38 задовольнити.

2. Поновити строк пред'явлення наказу господарського суду №04/152-1 від 13.12.2010р. до виконання.

3. Видати дублікат наказу господарського суду Волинської області №04/152-1 від 13.12.2010р. по справі №04/152-38.

Суддя С.Т. Філатова