КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р. Справа№ 925/1050/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Пашкіної С.А.

при секретарі Матюхін І.В.

за участі представників сторін:

позивача не з'явився;

відповідача ОСОБА_2

розглянувши

апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

на рішення

Господарського суду Черкаської області

від 01.11.2016 року

у справі № 925/1050/16 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про виконання умов договорів оренди та стягнення

5207,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 01.11.2016 року у позові відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2016 р. апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.11.2016 року у справі №925/1050/16 прийнято до розгляду, порушено апеляційне провадження.

24.01.2017 року розгляд справи не відбувся у зв'язку із евакуацією працівників та відвідувачів з приміщення Київського апеляційного господарського суду через те, що надійшло повідомлення про замінування будівлі.

Через те, що судове засідання 24.01.2017 року не відбулося, розгляд справи № 925/1050/16 призначено на 31.01.2017 року.

В судове засідання 31.01.2017 року представник позивача не з'явився та подав клопотання про відкладення. Дане клопотання відхилено колегією суддів оскільки позивач не обмежений надавати право на представництво своїх інтересів будь-якій кількості інших представників.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника позивача, враховуючи що останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалав даної справи, 04.04.2016 р. фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (орендар) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (орендодавець) укладено договори оренди нежитлового приміщення № 1 та № 2 (надалі - договори).

Відповідно до п. 1.1. договорів орендодавець зобов'язується передати орендареві, а орендар зобов'язується прийняти у тимчасове користування (оренду) приміщення, визначене у договорі, за плату та на обумовлений строк для здійснення господарської діяльності. Приміщення, яке передається в оренду да договором знаходиться за адресою: місто Черкаси, вулиця Чигиринська,40, має загальну площу 330 м.кв. згідно техплану і належить орендодавцеві на підставі договору купівлі - продажу. (п. 1.2 договорів).

Приміщення надається орендареві для використання його для господарської діяльності орендаря, під магазин, для організації торгівлі продовольчими та не продовольчими товарами, алкогольними та безалкогольними напоями, тютюновими виробами. (п.1.3 договорів).

Пунктами 2.1. договорів передбачено, що приміщення передається орендодавцем і приймається в оренду орендарем на умовах сплати останнім орендодавцю плати за користування приміщенням, за перший і останній місяць оренди.

Орендна плата за користування приміщенням становить тридцять тисяч гривень (двадцять сім тисяч гривень по договору № 1 та три тисячі гривень по договору № 2).(п. 2.2. договорів).

Відповідно до п. 6.6.2 договорів зазначено, що договір може бути достроково розірвано за ініціативою орендодавця у разі затримки внесення орендарем орендної плати, більше ніж на двадцять днів.

Орендодавець (відповідач) листом від 26.04.2016 р. повідомив орендаря (позивача) про припинення договорів в односторонньому порядку у зв'язку із невиконанням орендарем п. 2.1. договору.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення містяться у ст. 283 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Ст. ст. 509, 538 ЦК України містять наступні приписи.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

На підтвердження того, що позивач здійснив оплату орендної плати у відповідності із п. 2.1 договорів оренди він посилається на розписку про сплату 30000 грн. Однак дана розписка не містить посилань на договори і в ній не зазначені підстави отримання коштів. Саме відповідач зазначає, що дана розписка була здійснена не по даних договорах.

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів даної справи, позивач не виконав умови укладених сторонами договорів оренди щодо оплати орендної плати (п.2.1) тому у відповідача не виникло зобов'язання щодо передачі йому предмету оренди. У зв'язку з цим є безпідставним нарахування відповідачу пені за непередачу предмету оренди.

Колегія суддів звертає увагу на те, що додані позивачем до позовної заяви додаткові документи не засвідчені належним чином.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Черкаської області від 01.11.2016 року у справі № 925/1050/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 925/1050/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.Г. Сітайло

С.А. Пашкіна