ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2017 р.Справа № 922/3858/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Державна установа "Інститут мікробіології та імунології ім. І.І. Мечникова АМН України" м. Харків 3-я особа - ОСОБА_1 академія медичних наук України м.Київ
до Харківська медична академія післядипломної освіти (ХМАПО) м. Харків 3-я особа - Міністерство охорони здоров*я України м.Київ
про спонукання до укладення договору оренди
за участю сторін:

позивача - не з*явився

третя особа ( ОСОБА_1 академія медичних наук України ) - не з*явилась

відповідач - ОСОБА_2

третя особа ( Мін. охорони здоров*я України) - не з*явилась

ВСТАНОВИВ:

Державна установа "Інститут мікробіології та імунології ім. І.І.Мечникова ОСОБА_1 медичних наук України" (надалі - позивач) просить суд зобовязати Харківську медичну академію післядипломної освіти (надалі - відповідач) укласти договір оренди, займаних їм приміщень в редакції позивача. Договір оренди без номера та дати, який підписаний зі сторони заявника надається.

Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Окремим клопотанням позивач просить суд звільнити заявника від сплати судового збору або розстрочити його виплату.

Клопотання позивача судом задоволено частково, ухвалою суду від 14.11.2016 року, судом було відстрочено сплату судового збору до 15.12.2016 року. На час прийняття рішення у справі, позивачем судовий збір не сплачений.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що всі витрати на утримання приміщення площею 249,40 кв.м. яке розташоване на третьому поверху трьох поверхової будівлі головного корпусу (реєстраційний номер 02012208.1.АААДЕА 543) Інституту мікробіології та імунології ім. І.І.Мечнікова НАМН України розміщеної за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 14-16, що перебуває на балансі позивача несе одноособово сам заявник.

У зв*язку зі зростанням цін на комунальні послуги , позивач не в змозі сплачувати отримані послуги одноосібно без часткової компенсації зі сторони відповідача, так за 2015 рік витрати по сплаті послуг становили 50288 грн., а за три місяці 2016 року - 27113 грн. Крім того, позивач самостійно сплачує податок на землю, оскільки не має пільг при його нарахуванні.

Як доказ тяжкого фінансового стану позивача, заявник надає лімітну довідку про бюджетні асигнування та кредитування на 2016 рік. ( а.с.10), зведений розрахунок до кошторису на 2016 рік ( а.с.11-13), план використання бюджетних коштів на 2016 рік ( а.с.14), попередження КП "Харківські теплові мережі" про відключення від мереж теплопостачання у зв*язку з боргами з наданням рахунку на оплату на суму 1106 19,53 та пені 51 220,81 грн. ( а.с.17-18),

Відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. ( а.с.141).

Господарський суд ухвалою від 28.11.2016 року за клопотанням сторін залучив у якості третіх осіб, ОСОБА_1 академію медичних наук України та Міністерство охорони здоров*я України ( а.с.96-98).

Міністерство охорони здоров*я України надало пояснення та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог та розглянути справу за відсутності офіційного представника .

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Аналогічні вимоги статті 27 Господарського процесуального кодексу України покладено також і на третіх осіб.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із пунктом 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов*язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Державна установа "Інститут мікробіології та імунології ім. І.І.Мечникова ОСОБА_1 академії медичних наук України , є державною установою , яка заснована на державній власності і відноситься до відання ОСОБА_1 академії медичних наук України ( НАМН).

Установа є юридичною особою та володіє закріпленим за нею на праві оперативного управління майном з урахуванням особливостей, передбачених законодавством . Права і обов*язки юридичної особи Установа набуває з дня її державної реєстрації, яка проводиться згідно з законодавством. ( п. 3.1 статуту).

Фінансування діяльності Установи здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, а також інших незаборонених джерел фінансування . Обсяги бюджетних асигнувань Установи встановлюються відповідно до затверджених кошторисів на проведення наукової, лікувальної та інших робіт ( п. 4.9 статуту).

Установа в установленому законодавством порядку та у відповідності із чинним законодавством порядку має право продавати і передавати іншим підприємствам, організаціям та установам, обмінювати , здавати в оренду, надавати безкоштовно в тимчасове користування належній їй будинки, споруди, устаткування, транспортні засоби, інвентар, сировину та інші матеріальні цінності.

Оренда державного та комунального майна є різновидом майнового найму, і при розгляді справ застосовуються норми як Закону України "Про оренду державного та комунального майна", так і норми Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Порядок укладення договору оренди визначений в статті 9 України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якого фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначаються Фондом державного майна України, відповідному орендодавцеві, зазначеному в статті 5 цього Закону.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі відмови в укладанні договору оренди, а також неотримання відповіді у встановлений термін заінтересовані особи мають право звернутися за захистом своїх інтересів до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся за захистом своїх прав до господарського суду, оскільки відповідач відмовив в укладанні з ним договору оренди спірного майна.

Договір оренди майна ( наміри про його укладення) та договір про співпрацю від 12.01.2015 року пов*язані між собою.

12.01.2015 року між Державною установою "Інститут мікробіології та імунології НАМН" та Харківською медичною академією післядипломної освіти був укладений договір про співпрацю ( а.с.19-27).

Згідно з цим договором відповідач займає приміщення третього поверху будинку № 14/16 по вул. Пушкінській в м. Харкові площею 249,4 кв.м.

У відповідності до предмету договору обидві сторони прийняли на себе взаємні обов*язки з вдосконалення науково-дослідної діяльності , навчально-виховного процесу та ефективного використання матеріальних, кадрових ресурсів і наукового потенціалу "Академії" та "Інституту". Пунктом 3.1 договору, сторони передбачили, що під час дії цього договору "Академія " та "Інститут" не мають взаємних фінансових зобов*язань ( п. 3.1 договору). при цьому, термін дії договору сторони встановили 2 роки з моменту його підписання. Тобто 12 січня 2017 року договір про співпрацю припинив свою дію.

Відповідно до приписів частини 2 статті 14 Цивільного кодексу України, відповідно до яких особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Спонукання до укладення договору можливі тоді, коли хоча б одна із сторін зобов'язана укласти договір: через пряму вказівку закону; на підставі обов'язкового для виконання акта планування, який видано компетентним органом; якщо сторони зв'язані зобов'язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору.

Так, частиною 1 вказаної статті унормовано, що істотними умовами договору є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; відповідальність сторін та страхування орендарем взятого ним в оренду майна.

У тому випадку, коли договір, що укладається, не ґрунтується на обов'язковому для суб'єктів господарювання державному замовленні або не є обов'язковим для укладення через пряму вказівку закону, спір про спонукання до укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв'язані зобов'язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору (в межах річного строку, визначеного ч. 1 ст. 182 ГК).

Зміст судових рішень у таких справах передбачений ч. 3 ст. 84 Господарського процесуального кодексу України: у спорі про спонукання укласти договір в резолютивній частині рішення вказуються умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Враховуючи позицію Харківської медичної академії післядипломної освіти, щодо категоричної відмови від укладання договору оренди на приміщення третього поверху будинку № 14/16 по вул.Пушкінській в м. Харкові площею 249,4 кв.м., та відсутність взаємної згоди сторін, суд відмовляє у задоволені позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1,2,33,44,75,82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної установи "Інститут мікробіології та імунології ім. І.І.Мечникова ОСОБА_1 медичних наук України" ( м.Харків , вул. Пушкінська 14/16 ЗКПО 02012208, р/р 4912 в ДКСУ МФО 820172 , ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Шевченківському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1378,00 грн. судового збору.

Повне рішення складено 26.01.2017 р.

Суддя ОСОБА_3