КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"01" лютого 2017 р. Справа №911/981/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Корсакової Г.В.

Власова Ю.Л.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НАТ ГАЗ-2007" в особі представника відповідача Горкуші В.В.

на рішення Господарського суду Київської області від 26.12.2016 (суддя Шевчук Н.Г.) у справі № 911/981/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАТ ГАЗ-2007"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Вояж Т"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.12.2016 у справі № 911/981/16 позовні вимоги задоволено повністю:

звернуто стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (код 09807856) на предмети іпотеки за Іпотечним договором №7466-90340/0414 від 18.04.2014, зареєстрованим в реєстрі за №364, посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Зубковою О.Л. (із змінами та доповненнями), що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "НАТ ГАЗ - 2007" (код 34876124), а саме:

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, селищна рада Макарівська, кадастровий номер :00:007:0019, площею 3,701 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) вартістю, згідно висновку експерта за результатами проведення судової експертизи №8190/16-41 від 13.12.2016 в розмірі 1 291 000 грн.;

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, селищна рада Макарівська, кадастровий номер :00:006:0076, площею 12,202 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) вартістю, згідно висновку експерта за результатами проведення судової експертизи №8190/16-41 від 13.12.2016 в розмірі 4 255 000 грн.;

- земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, селищна рада Макарівська, кадастровий номер :03:020:0001, площею 1,7 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), вартістю згідно висновку експерта за результатами проведення судової експертизи №8190/16-41 від 13.12.2016 в розмірі 593 000 грн.

шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (код 09807856) за початковою вартістю - 6 139 000грн. в рахунок часткового (пропорційно вартості предметів іпотеки) погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Вояж Т" (код 34708665) перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за договором про невідновлювальну кредитну лінію №699v-01-14 від 18.04.2014 (із змінами та доповненнями) в розмірі 69 569 584,60 доларів США та 300 487 340,37 грн., що згідно курсу НБУ в загальній сумі складає 2 127 855 339,77грн., з яких: заборгованість за основним боргом 58 139 000 доларів США (що згідно курсу НБУ складає 1 527 123 508,47 грн.), заборгованість за нарахованими відсотками 11 430 584,60 доларів США (що згідно курсу НБУ складає 300 244 490,93 грн.), пеня за прострочення заборгованості по відсотках 300 487 430,37 грн.,

а також припинено право власності відповідача на вищенаведене нерухоме майно.

Не погоджуючись з прийнятим по справі рішенням, ТОВ "НАТ ГАЗ-2007" в особі предстваника відповідача Горкуші Вікторії Василівни звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, додані до неї документи, апеляційний суд дійшов висновку, що скаргу не може бути прийнято до розгляду, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту за таких обставин.

Відповідно до ч.3 ст.94 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір").

Законом України "Про Державний бюджет України у 2016 році" визначено з 1 січня 2016 мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1378,00 гривень.

Згідно з п.п. 4 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діє на момент звернення апелянта з апеляційною скаргою), за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється виходячи з 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Тобто, для визначення ставки судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, необхідно визначити суму судового збору, яка підлягала сплаті на момент звернення з відповідним позовом.

Згідно з пунктом 4 інформаційного листа ВГСУ від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015)", Законом України "Про судовий збір" передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

П.п. 2.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Так, позивачем при зверненні до суду з позовом було заявлено вимоги майнового характеру, а саме: звернення стягнення на іпотечне майно шляхом визнання права власності на нього, з яких як з вимог майнового характеру, судовий збір сплачується згідно приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону, а враховуючи те, що вартість іпотечного майна становить загалом 6 139 000,00 грн., розмір судового збору за подачу апеляційної скарги становить 101 293,50 грн., виходячи з наступного розрахунку: (6 139 000,00 грн. х 1,5%) х 110% = 101 293,50 грн.

В свою чергу, апелянтом не подано доказів сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, проте, заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України "Про судовий збір". Клопотання мотивовано тим, що майновий стан скаржника перешкоджає сплаті ним судового збору, оскільки скаржник перебуває в процедурі банкрутства, його визнано банкрутом та у нього відсутні активи, за рахунок яких може бути сплачено судовий збір, посилаючись на ухвалу Господарського суду міста Києва про порушення справи про банкруство від 26.09.2016, постанову про визнання боржника банкрутом від 10.10.2016, та на проміжний ліквідбаланс, та відсутність будь-яких актівів, окрім земельних ділянок.

Розглянувши клопотання про звільнення скаржника від сплати судовог збору, суд апеляційної інстанції дійшов настпних висновків.

Пункт 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013р. № 7 зазначає, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Ч. 2 наведеної статті визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п.3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013р. №7 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, оскільки ст.129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

За практикою Європейського суду з прав людини принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (див. Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63). Більш того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27 жовтня 1993 р., серія A, N 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23 жовтня 1996 р., Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38).

Особливо це стосується позовів, що виникають із господарських правовідносин, які засновані на юридичній рівності їх учасників.

Разом з тим, скаржником до апеляційної скарги подано Фінансовий звіт (проміжний ліквідаційний баланс) станом на 30.06.2016 (посилання на який міститься і в постанові Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 у справі № 910/15057/16), який не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ в розумінні вимог ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України взагалі неможливості сплати скаржником судового збору станом на січень 2017 року, як не підтверджує наявність таких обставин і наявність судового провадження у справі № 910/15057/16.

Разом із тим, апелянтом не подано суду жодних доказів, підтверджуючих неможливість сплати судового збору, зокрема від банківських установ щодо відсутності коштів та/або неможливості/відмови виконання платіжних доручень апелянта про сплату коштів, або взагалі відсутності коштів на рахунках, а також інших доказів, за допомогою яких можна б було встановити відсутність коштів для сплати судового збору саме на момент подачі апеляційної скарги (січень 2017 року), а також перевірити наявність обставин щодо підстав звільнення від сплати судового збору.

Щодо посилань апелянта на те, що належні позивачу земельні ділянки в перебувають в іпотеці АТ "Банк "Фінанси та Кредит" - то вказані обставини жодним чином не спростовують як обов"язок апелянта сплатити судовий збір, так і не підтверджують наявність обставин саме для звільненян від сплати такого.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на недоведеність апелянтом обставин, які є підставою для звільнення від сплати судового збору, клопотання апелянта про звільнення його від сплати судового збору за наведених ним обставин та поданих доказів - відхиляється.

При цьому, суд звертає увагу апелянта на те, що вимоги процесуального закону не обмежують апелянта у повторному заявлені клопотання про відстрочення/розстрочення/звільнення сплати судового збору при наявності документально підтверджених та обґрунтованих доказів взагалі неможливості сплати розміру судового збору.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "НАТ ГАЗ-2007" в особі представника Горкуші В.В. не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню Київським апеляційним господарським судом на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга на підставі ч. 4 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України може бути поданою повторно (з клопотанням про поновлення строку на подання апеляційної скарги).

Керуючись статтею 86, п. 3 ч. 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАТ ГАЗ-2007" в особі представника Горкуші В.В. на рішення Господарського суду Київської області від 26.12.2016 в справі № 911/981/16 - повернути без розгляду.

2. Матеріали справи № 911/981/16 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Г.В. Корсакова

Ю.Л. Власов