УХВАЛА

26.01.2017Справа № 910/22404/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАНЕССА"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про відшкодування майнової шкоди у розмірі 121 090,68 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Тополюк І.М. (довіреність)

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність), ОСОБА_4 (довіреність)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАНЕССА" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про відшкодування майнової шкоди у розмірі 121 090,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було здійснено залиття приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, літ. А, чим позивачу, як орендарю вказаного приміщення, завдані збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 порушено провадження по справі № 910/22404/16 та призначено її до розгляду на 27.12.2016.

В судове засідання 27.12.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

Представники відповідача заявили клопотання про відкладення розгляду справи, надали щодо нього пояснення та просили суд його задовольнити. Представник позивача не заперечив проти відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2016 розгляд справи відкладено на 26.01.2017 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

13.01.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

25.01.2017 від відповідача через відділ діловодства суду надійшло клопотання про припинення провадження у справі № 910/22404/16. Вказане клопотання мотивоване тим, що даний спір не підвідомчий господарському суду, оскільки у даних правовідносинах відповідач діяв не як суб'єкт підприємницької діяльності. Більше того, 28.12.2016проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

У судовому засіданні 26.01.2017 представники відповідача підтримали клопотання про припинення провадження у справі.

Представник позивача проти припинення провадження не заперечив.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання відповідача, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Перелік категорій справ, які підвідомчі господарським судам наведено у ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, частиною 1 якої визначено, що господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Таким чином, відповідно до вимог статей 1 та 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає положенням статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відтак, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або зазначено, що спір вирішується в судовому порядку, господарському суду слід виходити як з суб'єктного складу учасників спору, так і з характеру спірних правовідносин. (п. 3.1., п. 14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" № 10 від 24.10.2011 р.).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було здійснено залиття приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, літ. А, чим позивачу, як орендарю вказаного приміщення, завдані збитки.

Як вбачається із встановлених судами обставин справи, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1.

Відносини, що склались між сторонами, а саме відносини з відшкодування шкоди, завданої залиттям приміщення, не є відносинами, що ґрунтуються на договорі або іншому правочині.

Квартира АДРЕСА_1 перебуває у ОСОБА_1 у власності, як у громадянина, а не суб'єкта підприємницької діяльності.

ОСОБА_1 того, відповідно до п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 р. спір фізичної особи, яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Наприклад, вирішуючи належність спору про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним до цивільної чи господарської юрисдикції, у разі виникнення такого спору між господарським товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з'ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

Між сторонами склались відносини з відшкодування шкоди. У спірних правовідносинах ОСОБА_1 діяв не як суб'єкт підприємницької діяльності, а виключно як громадянин - власник майна, і шкода завдана не суб'єктом підприємницької діяльності при здійсненні господарської діяльності.

Таким чином, позивачем не доведено суду, що правовідносини з відшкодування шкоди, завданої залиттям є господарськими, а відповідач як власник спірної квартири, виступав в спірних правовідносинах як суб'єкт підприємницької діяльності.

Більше того, судом встановлено, що згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 припинив свою діяльність за власним рішенням, про що 28.12.2016 внесено відповідний запис.

Відтак, склад учасників спору не відповідає ст. ст. 1, 21 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки, позивачем не заявлено про повернення судового збору, то сплачений судовий збір не повертається. Водночас позивач не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням про повернення судового збору сплаченого за подання даного позову до суду.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №910/22404/16 припинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Суддя С.О. Турчин