ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2017 р. Справа № 911/3426/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/3426/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна», м. Київ

до 1. Приватного акціонерного товариства "Фоззі-Рітейл", м. Вишневе,

Києво-Святошинський район

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Ф», м. Вишневе,

Києво-Святошинський район

про стягнення 694,98 грн.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 10.01.2017;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» (надалі позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Фоззі-Рітейл» (надалі відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Ф» (надалі відповідач 2) про стягнення з відповідачів роялті за ліцензійним договором № 1249/02-14 від 01.02.2014 у розмірі 694,98 грн.

Ухвалою суду від 24.10.2016 було порушено провадження у справі № 911/3426/16 та призначено її розгляд на 16.11.2016 о 10 год. 10 хв.

В судовому засіданні 16.11.2016 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представники відповідачів в судове засідання 16.11.2016 не з`явились, витребуваних судом документів, в тому числі відзивів, не надали.

Ухвалою суду від 16.11.2016 розгляд справи було відкладено на 07.12.2016 о 10 год. 40 хв. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 07.12.2016 представником позивача були надані усні пояснення по справі.

Представник відповідача 1 в судове засідання 07.12.2016 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Про час та дату судового засідання повідомлений у встановленому законодавством порядку ухвалою суду від 16.11.2016, яка отримана представником відповідача 1 24.11.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Представник відповідача 2 в судове засідання 07.12.2016 не з`явився, через канцелярію суду (вх. № 25316/16 від 07.12.2016) надав клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строків розгляду справи. Також через канцелярію суду (вх. № 25317/16 від 07.12.2016) відповідач 2 надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, а саме, що станом на момент повного та фактичного виконання зобов`язання з оплати суми винагороди за ліцензійним договором, зобов`язання з оплати курсової різниці за користування ліцензією в 9 періоді не існувало, оскільки позивач не скористався своїм правом та направив відповідачу 2 станом на дату платежу відповідний акт узгодження ліцензій до моменту повного та фактичного виконання відповідачем 2 своїх зобов`язань за ліцензійним договором.

Ухвалами суду від 07.12.2016 продовжено строк розгляду спору на п`ятнадцять днів в порядку ст. 69 ГПК України та відкладено розгляд справи на 11.01.2017 о 10 год. 30 хв.

В судовому засіданні 11.01.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судове засідання 11.01.2017 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Про час та дату судового засідання повідомлений у встановленому законодавством порядку ухвалою суду від 07.12.2016, яка отримана представником відповідача 1 29.12.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Представник відповідача 2 в судове засідання 11.01.2017 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та дату судового засідання повідомлений у встановленому законодавством порядку ухвалою суду від 07.12.2016, яка отримана представником відповідача 2 29.12.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в матеріалах справи документами.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 11.01.2017 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» («субліцензіар», надалі - позивач) та Акціонерним товариством «Фоззі Рітейл», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Фоззі Рітейл» («клієнт», надалі відповідач 1), а також за участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Ф» («афілійована особа», надалі відповідач 2) укладено ліцензійний договір № 1249/02-14 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 2.1 Договору позивач зобов'язується в рамках ліцензійної угоди надати відповідачу 1 та відповідачу 2 ліцензії (тимчасові або постійні) на право користування програмними продуктами Microsoft, тимчасові ліцензії Software Assurance, а відповідач 1 та відповідач 2 зобов'язуються прийняти право на користування програмними продуктами, що зазначені в додатку № 1 і оплатити їх в строки і на умовах, встановлені в розділі 3 Договору.

Згідно п. 3.1 Договору вартість даного Договору складається з суми коштів, що сплачується як винагорода відповідачем 1 та відповідачем 2 позивачу за надання права користування програмними продуктами, зазначеними в додатку № 1. Порядок та строки виплати винагороди за ліцензії зазначені в додатку № 2 до Договору.

Як передбачено умовами додатку № 2 до Договору, винагорода сплачується відповідачем 1 та відповідачем 2 щомісячно не пізніше 10 числа місяця у розмірі 79,65 грн. за місяць.

Згідно з п. 3.5 Договору датою платежу за даним Договором вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок позивача. Роялті сплачується відповідачем 1 та відповідачем 2 банківським переказом на поточний рахунок позивача на підставі рахунку, виставленого позивачем.

За змістом п. 3.6 Договору у випадку зміни (збільшення/зменшення) курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долару США на дату підписання даного Договору більш ніж на 2% порівняно з курсом НБУ на дату платежу, сума несплаченого роялті підлягає перерахунку по наступній формулі: С = В х (К2/К1), де В - сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України на дату підписання даного Договору, що підлягає сплаті; С - сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України, що має бути сплачена згідно з умовами Договору після перерахунку; К1 - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату підписання Договору; К2 - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату платежу або на дату укладання відповідного акту узгодження ліцензій згідно з п. 3.6 Договору.

Відповідно до п. 3.7 Договору у випадку зміни суми винагороди за ліцензії в порядку, передбаченому п. 3.6 Договору, позивач зобов'язаний направити відповідачу 1 акт узгодження ліцензій, а відповідач 1 зобов'язаний не пізніше 10 календарних днів від дня одержання акту узгодження ліцензій здійснити таку оплату. Відповідні акти є невід'ємними частинами цього Договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.05.2015, але у будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань сторонами (п. 7.1 Договору).

Встановлено, що на виконання умов укладеного Договору позивач надав право на користування ліцензіями згідно умов Договору, що не спростовано відповідачами.

24 травня 2016 року позивач направив на адресу відповідача 2 заяву від 20.05.2016, в якій просив в порядку п. 3.6., п. 3.7 Договору сплатити винагороду у розмірі 694,98 грн., згідно рахунків та актів узгодження, що додані до заяви.

Вимога позивача від 20.05.2016 відповідачем 2 залишена без відповіді та реагування.

В матеріалах справи міститься відповідь відповідача 1 вих. № 90 від 11.03.2016, згідно якої останній відмовив позивачу у виплаті винагороди, оскільки Договір на момент пред'явлення вимоги припинив свою дію, зобов'язання за Договором були виконані в повному обсязі до закінчення дії договору, вимоги (акти) з приводу оплати курсової різниці, передбаченої п. 3.6, п. 3.7 Договору, до закінчення дії Договору не надсилались позивачем товариству, а тому у відповідача 1 відсутні підстави для здійснення оплати.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідачі, на думку позивача, здійснили оплату 8-го та 9-го періодів користування ліцензіями не в повному обсязі, оскільки не сплатили збільшений розмір винагороди за користування ліцензіями внаслідок збільшення курсу національної валюти України стосовно долара США в порядку п. 3.6 укладеного Договору.

Відповідач 1 в судові засідання жодного разу не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, викладеного в позовній заяві не спростував.

Відповідач 2 жодного разу в судові засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідачем 2 були виконані зобов'язання з оплати винагороди за 8-й та 9-й період користування ліцензіями у повному обсязі в строк, визначений договором та додатковими угодами до нього. Однак, позивач протягом дії договору не скористався своїм правом, передбаченим п. 3.6 та 3.7 Договору, не направив після отримання оплати від відповідача 2 та до закінчення дії договору актів узгодження цін, у зв'язку зі зміною курсу долара США, тому відсутні правові підстави для задоволення позову. Відповідач 2 зазначає, що зазначена правова позиція міститься у рішенні господарського суду Київської області від 12.09.2016 у справі № 911/2027/16 за позовом ТОВ «Компарекс Україна» до ПрАТ «Фоззі-Рітейл» та ТОВ «Фоззі-Фуд» про стягнення 1 666 721,47 грн.

Однак, суд зазначає, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2016 у справі № 911/2027/16 рішення господарського суду Київської області від 12.09.2016 у справі № 911/2027/16 скасовано повністю та прийнято нове рішення, яким позов ТОВ «Компарекс Україна» задоволено повністю, стягнуто на користь ТОВ «Компарекс Україна» з ПрАТ «Фоззі-Рітейл» 833 360,74 грн. заборгованості та з ТОВ «Фоззі-Фуд» 833 360,74 грн. заборгованості.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1109 ЦК України, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У випадках, передбачених ліцензійним договором, може бути укладений субліцензійний договір, за яким ліцензіат надає іншій особі (субліцензіату) субліцензію на використання об'єкта права інтелектуальної власності. У цьому разі відповідальність перед ліцензіаром за дії субліцензіата несе ліцензіат, якщо інше не встановлено ліцензійним договором. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України. Валютні курси, як зазначено у частині першій ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, встановлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Таким чином, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Як зазначалось вище п. 3.6 Договору сторони передбачили, що у випадку зміни (збільшення/зменшення) курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долару США на дату підписання даного Договору більш ніж на 2% порівняно з курсом НБУ на дату платежу, сума несплаченого роялті підлягає перерахунку по наступній формулі: С = Вх(К2/К1).

Згідно з п. 3.7 Договору у випадку зміни суми винагороди за ліцензії в порядку, передбаченому п. 3.6 Договору, позивач зобов'язаний направити відповідачу 1 акт узгодження ліцензій, а відповідач 1 зобов'язаний не пізніше 10 (десяти) календарних днів від дня одержання акту узгодження ліцензій здійснити таку оплату. Відповідні акти є невід'ємними частинами цього договору.

Таким чином, укладаючи ліцензійний договір, сторони свідомо брали на себе певні ризики на випадок подальшої зміни валютного курсу.

Судом встановлено, що зобов'язання з оплати суми винагороди за 8-й період відповідачем 2 виконано 09.12.2014, а за 9-й період виконано 30.04.2015.

Відповідно до п. 7.1 Договору, останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.05.2015, але у будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань сторонами.

Згідно з ч. 7 ст. 180 ГК України, строком дії договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Тобто строк дії договору прив'язується до факту існування зобов'язань. Зобов'язання з оплати останньої кінцевої суми винагороди за користування ліцензією за Договором було виконано відповідачем 2 30.04.2015.

Позивачем були складені акти узгодження ліцензій у зв'язку зі зміною курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долара США, а саме перераховано суму роялті на дату проведення відповідачем розрахунку за надані послуги і саме в строк дії ліцензійного договору виникли зобов'язання стосовно оплати перерахованої винагороди (роялті), які відповідачі не виконали в повному обсязі. За розрахунком позивача, який перевірений судом, перерахована винагорода (роялті) складає 694,98 грн. (сума роялті (коригування) згідно узгодження акту цін ліцензій № VR від 16.05.2016 становить 226,73 грн., а згідно акту цін ліцензій № 160000152VR від 17.05.2016 становить 468,28 грн.).

24 травня 2016 року позивачем на адресу відповідача 2 було направлено заяву, згідно якої просив в порядку п. 3.6., п. 3.7 Договору сплатити винагороду у розмірі 694,98 грн., згідно рахунків та актів узгодження, що додані до заяви.

Як зазначалось вище в матеріалах справи міститься відповідь відповідача 1 згідно якої останній відмовляється від оплати суми винагороди за 8-й та 9-й квартал користування програмним забезпеченням, посилаючись на те, що у відповідача 1 відсутні правові підстави для здійснення оплати на користь позивача на підставі актів коригування (узгодження ліцензій), направлених на його адресу, після виконання та припинення дії Договору.

Суд зазначає, що направлення позивачем вимоги про оплату недоплаченої суми винагороди (роялті) та актів узгодження ліцензій після закінчення календарного строку дії ліцензійного договору не суперечить п. 3.7 даного Договору та його умовам оплати.

Оскільки роялті внаслідок зміни курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долара США відповідачем 1 не оплачено, то суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення перерахованої суми винагороди (роялті) у розмірі 694,98 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в частині стягнення зазначених коштів лише з відповідача 1 - Приватного акціонерного товариства «Фоззі-Рітейл».

В позовних вимогах до відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Ф» суд відмовляє з огляду на те, що згідно умов ліцензійного договору на останнього не покладено обов'язку щодо сплати збільшеного розміру винагороди, у зв'язку з чим на момент подачі позову позивачем не було порушено прав позивача.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача 1.

На підставі викладеного, керуючись статтями 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Фоззі-Рітейл» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» (03680, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4Б, ) 694 (шістсот дев`яносто чотири) грн. 98 коп. заборгованості та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Ф» відмовити.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 23.01.2017

Суддя О.О. Христенко