РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2017Справа №910/22068/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Багнюк І.І.

розглянувши справу № 910/22068/16

за позовом комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського

району м. Києва «Печерська брама»;

до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового

фонду Печерського району м. Києва»;

про стягнення 1 040 989,68 грн.

Представники сторін:

від позивача: Бриль П.О., довіреність № 20-12-2016/1 від 20.12.2016р.;

від відповідача: Кляус Д.О., довіреність № 432/10-1 від 03.01.2017р.

обставини справи:

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі-відповідач) про стягнення 1 040 989,68 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконує обов'язку з перерахування позивачу частини коштів від орендної плати, що надходять на рахунок відповідача згідно договорів про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість загалом у сумі 505 630,70 грн., за прострочення сплати якої позивачем нараховані 3% річних у сумі 51 051,25 грн. та інфляційні втрати у сумі 484 307,73 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2016р. порушено провадження у даній справі №910/22068/16 та призначено її розгляд на 19.01.2017р.

12.01.2017р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 19.01.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, та подав суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2013р. між комунальним підприємством Печерського району м. Києва «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва», яке відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» перейменовано в Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (за договором - замовник, далі - відповідач) та комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» (за договором - виконавець, далі - позивач) було укладено Договір № 3 на утримання будинків та прибудинкових територій, відповідно до пункту 1.1. якого відповідач, будучи балансоутримувачем нерухомих об'єктів житлового фонду разом з вбудованими нежилими приміщеннями, які перебувають в комунальній власності територіальної громади міста Києва та передані до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, передає, а виконавець приймає на себе функції по утриманню житлових будинків одного з мікрорайонів згідно Додатку № 1 до цього Договору та прибудинкових територій згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, ремонт, вивезення побутових відходів тощо), надання споживачам комунальних послуг (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до п.2.1 договору, Замовник зобов'язується сприяти виконавцю у вирішенні питань, пов'язаних з виконанням ним зазначених договірних відносин в межах своєї компетенції.

За умовами п.2.2 договору визначено, що замовник зобов'язується до 30 числа поточного місяця або за узгодженням сторін в інший термін перераховувати виконавцю на його банківський рахунок частину коштів від орендної плати, що надходить на рахунок замовника згідно договорів про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду, які залишаються у замовника після сплати податків та зборів у розмірах та порядку визначених чинним законодавством та покриття витрат, пов'язаних з виконанням функцій замовника.

Згідно з п.2.13.1 договору, замовник зобов'язується здійснювати контроль за своєчасністю та повнотою надходження плати за оренду нежитлових приміщень, розташованих в житлових будинках, що перебувають на обслуговуванні Виконавця, вжиття заходів з погашення заборгованості з плати за оренду нежитлових приміщень відповідно до законодавства України, в тому числі проведення претензійно-позовної роботи та своєчасне перерахування таких коштів на рахунок Виконавця.

Як вказує позивач, сплата наданих останнім послуг не була здійснена відповідачем своєчасно та в повному обсязі.

Так, 30.09.2015р. між позивачем та відповідачем було укладено Угоду про зарахування зустрічних вимог № 2 від 30.09.2015р., відповідно до п.1.1 якої встановлено, що станом на 30.09.2015р. позивач є кредитором, а відповідач є боржником при виконанні грошового зобов'язання на загальну суму 751 298,00 грн. згідно спірного договору. Пунктом 2 даної угоди узгоджено, що відповідач виконав свої зобов'язання за спірним договором частково в розмірі 238 705,54 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 238 705,54 грн.

Таким чином, відповідач визнав наявність боргу за договором та необхідність його сплатити.

Однак, позивач зазначає, що внаслідок невиконання зобов'язань за договором, у відповідача виникла заборгованість за спірним договором у розмірі 505 630,70 грн.

Оскільки отримані послуги відповідач не оплатив у повному обсязі, позивач 01.07.2016р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення, направив відповідачу претензію за вих. № 489 від 01.07.2016р. з вимогою про сплату боргу в сумі 505 630,74 грн. Проте, відповідач вказану вимогу залишив задоволення.

Станом на час розгляду спору відповідачем вказаних коштів не сплачено, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 505 630,74 грн. основного боргу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності до розрахунку, який надав позивач.

Відповідно до частин 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Суд зазначає, що в силу приписів ст.ст. 256, 257 ЦК України до даних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦК України унормовано, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Судом встановлено, що 30.09.2015р. між позивачем та відповідачем було укладено Угоду про зарахування зустрічних вимог № 2 від 30.09.2015р., відповідно до п.1.1 відповідач визнав себе боржником при виконанні грошового зобов'язання за спірним договором на загальну суму 751 298,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено переривання строку позовної давності, про що свідчить підписана зі сторони відповідача 30.09.2015р. угода про зарахування зустрічних однорідних вимог № 2 від 30.09.2015р.

Зважаючи на те, що мало місце переривання строку позовної давності, суд дійшов висновку про те, що позивачем строк позовної давності для звернення з позовом у цій справі не пропущено.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Основні засади господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що до житлово-комунальних послуги віднесені зокрема: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до статей 20,21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", обов'язком споживача є укладення договору на надання комунальних послуг, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язок виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач згідно з п.2.2 відповідач зобов'язується до 30 числа поточного місяця, або за узгодженням сторін в інший термін, перераховувати позивачу на його банківський рахунок частину коштів від орендної плати та покриття витрат, пов'язаних із виконанням функцій відповідача. Проте, відповідач послуги позивача не оплатив, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 505 630,70 грн.

Суд критично ставиться до обґрунтування позивачем настання строку оплати відповідачем наданих послуг з посиланням на строки, встановлені п.2.2 договору, оскільки позивач не надав доказів надходження відповідачу коштів від орендної плати, що надходять на рахунок останнього згідно договорів про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду.

При цьому, суд звертає увагу, що строки, встановлені п.2.2 договору для оплати відповідачем послуг за спірним договором, поставлені в пряму залежність від надходження коштів від орендної плати на рахунок відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, суд враховує, що в матеріалах справи наявна Угода про зарахування зустрічних вимог № 2 від 30.09.2015р., яка підписана повноважними представниками позивача та відповідача, та умовами якої встановлено наявність заборгованості відповідача перед позивачем, відтак, станом на день розгляду справи по суті у відповідача існує обов'язок по оплаті такої заборгованості.

Враховуючи, що згідно з умовами Угоди № 2 від 30.09.2015р. сторонами узгоджено часткове погашення заборгованості відповідача за спірним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, судом встановлено, що у відповідача існує обов'язок з оплати послуг за умовами спірного договору в сумі 505 630,70 грн.

Доказів на підтвердження протилежного відповідачем суду не подано.

Водночас, враховуючи, що позивачем не надано суду доказів надходження відповідачу коштів від орендної плати, що надходять на рахунок останнього згідно договорів про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду, суд вважає за необхідність застосувати приписи ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.2. ст. 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач 01.07.2016р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення, направив відповідачу претензію за вих. № 489 від 01.07.2016р. з вимогою про сплату боргу в сумі 505 630,74 грн.

Відтак, остаточний строк оплати відповідачем наданих позивачем послуг на суму 505 630,74 грн. настав 08.07.2016 (семиденний строк від дня пред'явлення вимоги).

Однак, відповідач не здійснив оплату послуг за спірним договором у сумі 505 630,74 грн., у зв'язку з чим у відповідача існує перед позивачем заборгованість в сумі 505 630,74 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав про те, що позивачем пропущено строк позовної давності та зазначав, що заборгованість відповідача за спірним договором становить 25 592,46 грн.

Суд відхиляє заперечення відповідача, оскільки вище судом було встановлено переривання строку позовної давності, а також відповідач не надав доказів оплати послуг за спірним договором у період з 30.09.2015р., тобто з моменту укладення угоди про зарахування зустрічних вимог, якою встановлено заборгованість відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню повністю в сумі 505 630,70 грн.

У той же час, суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення 3% річних у сумі 51 051,25 грн. та 484 307,73 грн. інфляційних втрат, які нараховані станом на 01.06.2016р., у зв'язку з недоведеністю, враховуючи, що судом було встановлено строк оплати відповідачем послуг позивача - 08.07.2016р.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (01021, м. Київ, пров. І. Мар'яненка, 7; ) на користь комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» (01103, м. Київ, бул. Дружби Народів, 30/1; ) основний борг у сумі 505 630 грн. 70 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 7584 грн. 46 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.01.2017р.

Суддя А.І. Привалов