ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" січня 2017 р.Справа № 916/3237/16

За позовом: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ»

До відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_3 - довіреність від 10.10.2016р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: 28.11.2015р. Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 30451,19грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.12.2016р. порушено провадження по справі № 916/3237/16.

28.11.2015р. Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ» звернулося до господарського суду Одеської області з заявою про забезпечення позову відповідно до якої просило накласти арешт на майно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

21.12.2016р. від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог відповідно до якої позивач просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 34366,91грн.

17.01.2017р. від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення по справі.

Відповідач в засідання суду не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області направлялись відповідачу за належною адресою, зазначеною в позовній заяві та безкоштовному запиті з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 «Про деякі питання, порушені в доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» викладена правова позиція, згідно якої відмітка про відправку процесуального документа суду на зворотньому аркуші у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам у справі та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначено про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Враховуючи викладене, справа розглядається без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 18.01.2017р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд встановив:

Відповідно до виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадський формувань наявних в матеріалах справи станом на 23.11.2015р. та 24.10.2016р дата запису про проведення державної реєстрації Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ» відбулась 20.11.2015р.

Як зазначає Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ» 09.11.2015р. головою ОСББ «УСЕ В ХАТУ» ОСОБА_4, яка діяла на підставі Статуту (позивач) був укладений договір про виготовлення, ремонт, регулювання та установку виробу з метало-пластикової продукції (вікна), у кількості 15 конструкцій на суму 62400,00грн.

16.11.2015р. за твердженням позивача, між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ» та ФОП ОСОБА_2 укладено додатковий договір, згідно з яким остаточна вартість робіт та послуг визначено в сумі 58500грн.

Позивач зазначає, що ФОП ОСОБА_2 частково виконав договірні зобов'язання та встановив 7 конструкцій однак, враховуючи те, що як зазначає Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ» передоплата склала 49185,00 (за 13 конструкцій) у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 21885,00грн.

Враховуючи те, що як зазначає Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ» відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором, позивач був змушений звернутися до господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свої порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 (з відповідними змінами та доповненнями) «Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.»

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Згідно Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18, - «У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.»

Господарський суд Одеської області звертає увагу, що предметом позову відповідно до позовної заяви за вх. №3467/16 від 28.11.2016р. є стягнення суми основного боргу у розмірі 21885,00грн. пені у розмірі 7067,24 грн. та штрафу в сумі 1531,95грн.

Що стосується підстав позову, відповідно до позовної заяви за вх. №3467/16 від 28.11.2016р., Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ» мотивує заявлені вимоги порушенням договірних зобов'язань зі сторони Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 які виявились у неповному та несвоєчасному виконанні зобов'язань у зв'язку з чим позивач застосував п.2 ч. 2 ст. 231 ГК України та просив суд стягнути 0,1% вартості товарів за кожен день прострочення та штраф у розмірі 7%.

В заяві про збільшення позовних вимог поданої до господарського суду 21.12.2016р. Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ» заявляє «додаткові» позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 3% річних та інфляційних втрат про стягнення яких не було зазначено в первісній позовній заяві. Підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат позивач визначає ч.2 ст 625 ЦК України.

Відповідно до п. 3.11. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 «ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Отже, враховуючи факт подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд Одеської області відмовляє у задоволенні заяви про збільшення розміру позовних вимог поданих до господарського суду 21 грудня 2016р., у зв'язку з чим, розглядає по суті раніше заявлені позовні вимоги, які викладені в позовній заяві за вх. №3467/16 від 28.11.2016р. так як в даному випадку одночасна зміна предмету та підстав позову за своєю правовою природою є поданням ще одного позову.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти, акти цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст.14 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Господарський суд Одеської області звертає увагу, що Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ», відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадський формувань створено 20.11.2015р., а тому договори від 09.11.2015р. та від 16.11.2015р. з ФОП ОСОБА_2 укладала саме ОСОБА_4 як фізична особа, про що, власне, і зазначено в найменуванні сторін по договорам.

Відбиток печатки Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ», який міститься на останній сторінці договору не міг бути проставлений ані 09.11.2015р., ані 16.11.2015р. так як Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ» на той час ще не існувало.

Враховуючи викладене, договори від 09.11.2015р. та від 16.11.2015р. не можуть бути належними та допустимими доказами виникнення між Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договірних відносин. А тому не підтверджують позовні вимоги викладені Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ».

Виписка з протоколу № 3 загальних зборів членів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ» датована 30.10.2016р. також не може бути належним та допустимим доказом існування договірних відносин а навпаки спростовує їх, у зв'язку з тим, що на даних зборах члени ОСББ тільки у 2016р. вирішили встановити 15 вікон у будинку.

Заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання у майбутньому позовних вимог які пов'язані з невиконанням умов договору суперечить чинному законодавству України так, як унеможливлює право відповідача на подання відзиву в порядку ст. 59 ГПК України а тому також є неналежним та недопустимим доказом по справі.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані, непідтверджені належними та допустимими доказами та є безпідставними.

Що стосується стягнення пені та штрафу на підставі п.2 ч. 2 ст. 231 ГК України суд також відмовляє у задоволенні даних вимог, у зв'язку з тим, що по-перше стягнення штрафних санкцій є похідними від стягнення основної заборгованості а по-друге відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України законодавець визначає спеціальний суб'єкт правовідносин, а саме «У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту»

Враховуючи, що договори були укладені між ФОП та фізичною особою у Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «УСЕ В ХАТУ» немає жодних правових підстав для стягнення пені та штрафу на підставі п.2 ч. 2 ст. 231 ГК України.

Також, суд відмовляє в задоволенні забезпечення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві, забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 16 „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" із змінами та доповненнями, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 16 „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" із змінами та доповненнями, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що заява про забезпечення позову необґрунтована та така, що не відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 та ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23.01.2017р.

Суддя О.Ю. Оборотова