ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р.Справа № 915/1030/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: Бєляновського В.В., Поліщук Л.В.

(Склад колегії сформовано на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями)

при секретарі: Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Герун В.А., Козирева А.А.;

від відповідача - ОСОБА_3;

від третьої особи - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.2016р.

по справі №915/1030/16

за позовом Комунального підприємства "Миколаївкнига" Миколаївської обласної ради

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської обласної державної адміністрації

про зобов'язання звільнити та передати нерухоме майно; стягнення 42002,97 грн. неустойки,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Миколаївкнига" Миколаївської обласної ради звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської обласної державної адміністрації про:

- зобов'язання ФОП ОСОБА_3 звільнити та передати позивачу нерухоме майно - нежитлові приміщення, розташовані в одноповерховій будівлі гаражу загальною площею 135,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1., що зафіксувати у акті приймання-передачі;

- стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь позивача штрафних санкцій в розмірі 42002,97 грн. за порушення строків повернення нежитлових приміщень.

Позов мотивований умовами пунктів 2.1, 7.1., 10.1, 10.4 договору оренди від 01.06.2006 року та додаткового договору № 2 від 01.01.2009р. з додатковими угодами від 01.01.2009 року, від 31.03.2009р., від 01.03.2013р.; листом від 01.02.2016 року № 3-1/27 з вимогою повернути орендоване майно та підписати акт; актом № 1 від 05.02.2016р.; листом № 3-1/31 від 08.02.2016р.; листом № 3-1/37 від 22.02.2016р. з вимогою повернути майно; листом № 3-1/106 від 25.08.2016р.; листом № 102 від 29.08.2016р. про відмову повернути орендоване майно; нормами ст.ст. 193, 232, 284, 291 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 530, 549, 612, 785, 764 Цивільного кодексу України, ст.ст. 17, 27, 32 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та тим, що відповідач в порушення вищезазначених норм та умов договору відмовився повернути орендоване майно і продовжує ним користуватись після закінчення строку дії договору оренди по сьогоднішній день, тим самим позбавляє позивача права користування та розпорядження майном, що зазначено у ст.ст. 317, 320, 321 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26.09.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №915/1030/16 з призначенням до розгляду в судовому засіданні, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департамент економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської обласної державної адміністрації.

12.10.2016р. до господарського суду Миколаївської області від Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської обласної державної адміністрації надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких останній підтримує позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Департамент економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської обласної державної адміністрації зазначає, що позивач належним чином декілька разів повідомив відповідача про припинення чинності Договору в зв'язку з закінченням його строку дії (підтверджувані документи додані до позовної заяви) та про повернення об'єкту оренди.

Незважаючи на припинення дії Договору та заперечення позивача, в порушення умов договору та вимог законодавства, відповідач продовжує безпідставно користуватись майном, що підтверджує своїм листом від 29.08.2016р. №102.

17.10.2016р. до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Відповідач зазначає, що належним чином виконував умови договору оренди та неодноразово направляв позивачу проект договору оренди, які повернуто позивачем без розгляду.

Також відповідач зазначає, що станом на 31.01.2016 року позивач має перед відповідачем по договору оренди від 01.6.2006 року заборгованість в сумі 9278,84 грн.

18.10.2016р. ФОП ОСОБА_3 звернувся до господарського суду Миколаївської області з зустрічною позовною заявою по справі №915/1030/16 про продовження строку дії договору оренди нерухомого майна від 01.06.2016р.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.10.2016р. відмовлено ФОП ОСОБА_3 у прийняті зустрічної позовної заяви на підставі п.1 ч.1 ст. 62 ГПК України

02.11.2016р. до господарського суду Миколаївської області від ФОП ОСОБА_3 надійшло клопотання на підставі ст. 58 ГПК України про об'єднання справи №915/1030/16 за позовом Комунального підприємства «Миколаївкнига» Миколаївської обласної ради до ФОП ОСОБА_3 про зобов'язання звільнити та передати нежитлові вбудовані приміщення по договору оренди та стягнення заборгованості договором та справу № 915/1147/16 за позовом ФОП ОСОБА_3 до комунального підприємства Миколаївської обласної ради «Миколаївкнига» та до Департаменту економічного розвитку регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації про продовження строку договору оренди нерухомого майна від 01.06.2006 року № б/н.

07.11.2016р. до господарського суду Миколаївської області від ФОП ОСОБА_3 надійшло клопотання на підставі ст. 38 ГПК України про витребування справи №915/1147/16, суддя Коваль Ю.М., за позовом ФОП ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Миколаївкнига» Миколаївської обласної ради та до Департаменту економічного розвитку регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації про продовження строку договору оренди нерухомого майна від 01.06.2006 року № б/н.

Розглянувши надані клопотання, судом було відмовлено в їх задоволенні, оскільки такі процесуальні дії судді як, об'єднання справ, що знаходяться у різних суддів в провадженні та витребування справи, яка не закінчена провадженням у конкретного судді іншим суддею взагалі не передбачені чинним Господарським процесуальним кодексом України.

09.11.2016р. до господарського суду Миколаївської області від ФОП ОСОБА_3 надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення пов'язаної з нею справи № 915/1147/16. В обґрунтування викладених в клопотанні вимог відповідач вказував, що рішення по справі №915/1030/16 залежить від рішення у справі № 915/1147/16, позовні вимоги по даній справі ґрунтуються на договорі оренди нерухомого майна та його продовженні (справа № 915/1147/16).

Розглянувши надане клопотання, судом було відмовлено в його задоволенні, оскільки відсутні причини, які унеможливлюють розгляд справи за №915/1030/16 без вирішення справи за № 915/1147/16.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.11.2016 року (суддя Смородінова О.Г.) позов задоволено частково, зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 звільнити та передати Комунальному підприємству "Миколаївкнига" Миколаївської обласної ради нерухоме майно - нежитлові приміщення, розташованій в одноповерховій будівлі гаражу загальною площею 135,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що зафіксувати у акті приймання-передачі.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства "Миколаївкнига" Миколаївської обласної ради 23288,48 грн. неустойки за невиконання обов'язку щодо повернення майна та 2135,90 грн. судового збору.

В решті заявлених позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що позивач по даній справі довів суду, шляхом надання відповідних доказів, порушення відповідачем його прав та законних інтересів у вигляді безпідставного користування комунальним майном з відмовою повернення його орендодавцю.

Відповідач же, наполягаючи на належному виконанні ним умов договору шляхом проведення оплат, припустився помилкового висновку стосовно продовження дії договору не врахувавши умови п. 3.10 додаткового договору № 2, ігноруючи вимоги пунктів 2.4, 10.4, 10.8 додаткового договору № 6 та ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» щодо обов'язку повернення орендованого майна у разі припинення дії договору.

Також розглянувши майнову вимогу позивача, яка стосується стягнення з відповідача неустойки у вигляді штрафу за невиконання обов'язків щодо повернення майна з оренди, суд дійшов висновків про її часткове задоволення у загальній сумі 23288,48 грн. в період з березня-серпень 2016 року.

За таких обставин суд дійшов висновків про часткове задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, ФОП ОСОБА_3 просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.2016р. у справі №915/1030/16 повністю та прийняте нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду від 10.11.2016р. прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, не об'єктивно та неповно досліджено докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. Суд невірно застосував норми як матеріального так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору.

Зокрема, скаржника зазначає:

- суд порушив вимоги ст.4-2 ГПК України і з самого початку розгляду справи брав до уваги лише доводи, аргументи, пояснення позивача;

- суд всупереч вимогам ст.32,34 ГПК України не прийняв до уваги письмові пояснення, які надавались і які є належними і допустимими доказами по справі;

- суд порушив вимоги ст.60 ГПК України і безпідставно відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви;

- суд не врахував, що позивач не повідомив про намір використовувати майно для власних потреб у визначений законом строк;

- суд не врахував всупереч вимогам ст.43 ГПК України, що складений позивачем акт обстеження від 08.02.2016р. орендованого майна передбачає обстеження під час дії договору. Умовою закінчення договору є складання акту прийому-передачі орендованого майна, який відповідно до дії договору й закону покладено на орендодавця (позивача). Таким чином, дії позивача станом на 08.02.2016р. й отримання ним всіх орендних платежів, починаючи з 29.02.2016р. є згодою позивача на продовження дії договору оренди.

- господарським судом проігнорована позиція ВСУ, а саме справа №3-266-rс16, де аналогічна ситуація розглянута господарським судом Івано-франківської області;

- судом всупереч ст.43 ГПК України не прийнято до уваги, що під час оренди за письмової згоди орендодавця зроблені невід'ємні поліпшення об'єкту оренди на суму 31705 грн., не надана оцінка бездіяльності, ухилянню позивача (орендодавця) від складання акту взаємних розрахунків пов'язаних із закінченням договору оренди й його поверненням, на що прямо вказує договір й закон про оренду державного і комунального майна;

- судом не оглянуто всупереч ст. 39 ГПК країни документи, а саме техпаспорт об'єкту оренди, договір страхування об'єкту договору, звіт про оцінку вартості невід'ємних поліпшень об'єкту оренди.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 08.12.2016р. прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до провадження з призначенням до розгляду у судовому засіданні.

20.12.2016р. від ФОП ОСОБА_3 надійшла заява про доповнення апеляційної скарги з додатковими документами.

20.12.2016р. від ФОП ОСОБА_3 надійшло клопотання про витребування документів, відповідно до якого просив витребувати від КП Миколаївської обласної ради «Миколаївкнига» правовстановлюючі документи та технічний паспорт на орендоване нерухоме майно ФОП ОСОБА_3

11.01.2017р. від ФОП ОСОБА_3 надійшло клопотання відповідно до якого останній просив приєднати в якості доказів документи, які підтверджують, що станом на 05.01.2017р. договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Миколаївської області, а саме нежитлового вбудованого приміщення, розташованого в одноповерховій будівлі гаражу загальною площею 135 кв.м. продовжений до 2017р., про що свідчить відповідь за вих. №3-1/190 від 28.02.2016р. від КП Миколаївської обласної ради «Миколаївкнига».

24.01.2017р. від ФОП ОСОБА_3 надійшла заява, відповідно до якої останній просив долучити письмові пояснення до справи та зазначив, що підтримує свою апеляційну скаргу та вважає, що господарський суд прийняв невірне рішення, яке підлягає скасуванню.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутніх в засіданні представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено господарським судом, 01.06.2006р. між Обласним комунальним підприємством "Миколаївкнига" (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (орендар) було укладено договір оренди «нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області», відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення автомобільних боксів, загальною площею 135.0 кв.м. та - приміщення, розташоване на другому поверсі адміністративної будівлі, загальною площею 13,8 кв.м, розміщені за адресою: АДРЕСА_1, що знаходяться на балансі ОКП "Миколаївкнига", вартість яких визначена згідно з експертною оцінкою, виконаною ПП «Консалтінгова фірма» Снейл» на 30.04.2006р. і становить відповідно 61700,00 грн. та 14800.00 грн. Майно передається в оренду з метою використання: 135,0кв.м. - під авторемонтну майстерню, 13,8 кв.м. під офіс. Майно передається без меблів та обладнання.

Розділом 2 цього договору сторони обумовили, що орендар вступає у строкове платне користування майном в триденний термін з моменту підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна (п. 2.1); передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишаються територіальні громади сіл, селищ, міст Миколаївської області, а орендар користується ним протягом строку оренди (п. 2.2); передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною в акті оцінки, складеному за Методикою, затвердженою Кабінетам Міністрів України (п. 2.3); у разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю протягом 10 робочих днів з моменту припинення договору. В цей строк орендар зобов'язаний звільнити об'єкт оренди та повернути його орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі (п. 2.4); обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору (п. 2.5).

Також за умовами цього договору: орендар зобов'язався у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві або підприємству, вказаному орендодавцем, орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря (п. 5.7); орендодавець зобов'язався передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором по акту приймання-передачі майна, який підписується сторонами одночасно з цим договором (п. 7.1); орендодавець має право виступати з ініціативою шодо внесення змін до цього договору або його розірвання в разі погіршення стану орендованого майна внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору (п. 8.2); цей договір укладено строком на 11 місяців та діє з 01.06.2006р. по 30.04.2007р. (п. 10.1); у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п. 10.6); чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено (п. 10.8).

01.01.2009 року у зв'язку із внесенням змін до Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішенням Миколаївської обласної ради від 21.11.08 № 17 «Про внесення змін та доповнень до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області», сторони уклали договір оренди нерухомого майна № Б-Н від 01.06.2006р. в новій редакції у вигляді додаткового договору № 2 згідно предмету якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, (далі - майно) площею 135,0 кв.м., розміщене за адресою: м.Миколаїв АДРЕСА_1, нежитлові приміщення автомобільних боксів, що перебуває на балансі ОКП Миколаївкнига, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 30.04.2006р. і становить за незалежною оцінкою 61700,00 гривень.

Майно передається в оренду з метою використання 85,0 кв.м. під авторемонтну майстерню та 50,0 кв.м під склад. Стан майна на момент укладання договору визначається в акті приймання-передачі за узгодженим висновком орендодавцем і орендаря.

За умовами цього додаткового договору: орендар вступає у строкове платне користування майном з моменту підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна (п. 2.1); передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишаються територіальні громади сіл, селищ, міст Миколаївської області, а орендар користується ним протягом строку оренди (п. 2.2); у разі припинення дії цього договору майно повертається орендарем орендодавцю протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту припинення дії договору. У цей строк орендар зобов'язаний звільнити об'єкт оренди та повернути його орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (п. 2.4); обов'язок щодо складання акта приймання-передачі покладається на орендодавця (п. 2.5); у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи штрафні санкції (п. 3.10); у разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря (п. 5.10).

Розділом 10 додаткового договору сторони дійшли згоди про таке: цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 01.05.2007р. до 30.03.2010р. включно (п. 10.1); у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії договору або зміну його умов протягом одного місяця після закінчення строку його чинності договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені дії цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору за обов'язкової наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об'єктом оренди (п. 10.4); чинність цього договору припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено (п. 10.6); у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом десяти робочих днів повертається орендарем орендодавцю. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження (п. 10.8); майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов'язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на орендодавця (п. 10.9); якщо орендар не виконує обов'язки щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі 20 відсотків від вартості майна, з урахуванням індексів інфляції на момент його повернення за користування майном за час прострочення. Неустойка стягується до обласного бюджету і орендодавцю у співвідношенні, визначеному у пункті 3.6. цього договору (п. 10.10).

В подальшому між сторонами до вищенаведеного договору були укладені додаткові договори.

Додатковим договором № 6 від 01.03.2013 року:

Пунктом 1 сторони домовились продовжити термін дії договору оренди нерухомого майна від 01.06.2006 року № б/н з 01.03.2013 року до 31.01.2016 року включно; пункт 1.1 виклали в наступній редакції - орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, нежитлові вбудовані приміщення, розташовані в одноповерховій будівлі гаражу, загальною площею 135 кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває на балансі МОКП «Миколаївкнига», вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 31.01.2013 року і становить за незалежною оцінкою - 111950,00 гривень (без ПДВ) (п. 2); пункт 1.2 виклали в наступній редакції - майно передається в оренду з метою використання під авторемонтну майстерню (п. 3); пункт 2.4 виклали в наступній редакції - у разі припинення дії цього договору майно повертається орендарем орендодавцю протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту припинення дії договору. У цей строк орендар зобов'язаний звільнити об'єкт оренди та повернути його орендодавцю. Орендар повертає майно орендодавцю аналогічно до порядку, встановленого при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (п. 4); пункт 10.4 виклали в наступній редакції - у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору зміну його умов протягом одного місяця після закінчення строку його чинності договору вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору (п. 9); пункт 10.8 виклали в наступній редакції - у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом 3 (трьох) робочих днів повертається орендарем, орендодавцю. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження (п. 10).

Рішенням № 18 від 29.03.2013 року Миколаївської обласної ради було вирішено перейменувати Миколаївське обласне комунальне підприємство «Миколаївкнига» у Комунальне підприємство «Миколаївкнига» Миколаївської обласної ради, про що свідчать зареєстрований виконавчим комітетом Миколаївської міської ради (реєстровий № 6001411) у 2013 році Статут Комунального підприємства «Миколаївкнига» Миколаївської обласної ради.

Матеріали справи свідчать, що згідно акту від 01.06.2006 року приймання-передача в оренду об'єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, відбулась без зауважень та заперечень.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач 25.12.2015 року звернувся до позивача із заявою щодо продовження договору оренди від 01.06.2006 рокуб/н на три роки.

Листом від 04.01.2016 року за № 3-1/1 позивач повідомив відповідача, що не має наміру продовжувати договірні відносини на тих же умовах, нагадавши про існуючу заборгованість перед орендодавцем в розмірі 3438,91 грн. (лист скерований відповідачу 04.01.2016 року)

Листом від 05.01.2016 року відповідач направив позивачу на підписання у кількості 3-х примірників проект договору оренди від 25.01.2016 року нежитлових вбудованих приміщень, розташованих в одноповерховій будівлі гаражу, загальною площею 135 кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває на балансі МОКП «Миколаївкнига». (отримав позивач цього листа 08.01.2016 року)

31.01.2016 року відповідач звернувся до позивача з листом б/н в якому вказав, що у зв'язку з закінченням строку дії договору оренди № б/н від 01.06.2006 року надсилає на підписання акт приймання-передачі приміщення у трьох примірниках. (отримав позивач цього листа 03.02.2016 року)

У відповіді на лист ФОП ОСОБА_3 від 31.01.2016 року, КП «Миколаївкнига» листом № 3-1/31 від 08.02.2016 року повернуло запропонований акт приймання-передачі майна без розгляду, пославшись на те, що обов'язок щодо складання акту покладається на орендодавця. Також підприємство звернулось з вимогою до орендаря надати інформацію щодо дати фактичної передачі звільненого приміщення та ключів від нього.

03.02.2016 року позивач, керуючись вимогами ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а також п. 10.4 розділу 10 договору, офіційно листом № 3-1/27 від 01.02.2016 року повідомив відповідача про припинення з ним договірних відносин у зв'язку із закінченням дії договору оренди нерухомого майна від 01.06.2006 року та, на підставі п. 2.4 розділу 2 виступив з вимогою повернення орендованого майна орендодавцю протягом 3 робочих днів з моменту припинення дії договору та підписати акт приймання-передачі майна. (акт у 3 екземплярах був доданий до цього листа)

03.02.2016 року відповідач заявою № 001 просив орендодавця продовжити дію договору на той самий строк - 2 роки та 11 місяців, та на тих самих умовах (отримав позивач цю заяву 04.02.2016 року).

08.02.2016 року позивач своєю заявою № 3-1/32 сповістив відповідача про припинення договірних відносин з ФОП ОСОБА_3 та повернув без розгляду отриманий проект договору оренди.

Заявою за № 004 від 09.02.2016 року відповідач на вищезазначені вхідні листи позивача № 3-1/27; 3-1/31; 3-1/32 повідомив, що вважає подовженим договір оренди нежитлових приміщень гаражу нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, за № б/н від 01.06.2006р. на тих же умовах, згідно листа вх. № 002 від 04.02.2016р.

Позивач зі свого боку відреагував листом № 3-1/36 від 15.02.2016 року (на вх. лист № 004 від 09.02.2016 року) в якому, зокрема, вказав на односторонній порядок орендарем визначення щодо продовження договірних відносин за договором оренди № б/н від 01.06.2006 року.

Після чого відповідач в заяві № 007 від 17.02.2016 року вказав на те, що заперечень в установленому законодавством України порядку станом на 31.12.2015 року від Управління з питань майна комунальної власності Миколаївської обласної держаної адміністрації та Миколаївської обласної ради, та КП «Миколаївкнига» на адресу орендаря ФОП ОСОБА_3 не надходило.

Позивач же в листі № 3-1/37 від 22.02.2016 року вказав на повернення на поточний рахунок ФОП ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 2106,26 грн. з вимогою повернути приміщення з передачею ключів 29.02.2016 року о 15-00.

Листом № 31/06 від 25.08.2016 року позивач (повторно) вимагав у відповідача повернення об'єкту оренди 02.09.2016 року о 11-00.

25.08.2016 року позивач оформив для відповідача претензію № 3-1/104 з вимогою негайно сплатити суму основного боргу та повернути орендоване майно.

У відповіді (№ 102 від 29.08.2016 року) на претензію відповідач повідомив, що сумлінно проводить орендну плату з березня по серпень 2016 року зазначивши, що орендодавець навмисно ухиляється від умов договору оренди щодо прийняття та зарахування грошей та навмисно створює заборгованість.

Наприкінці ФОП ОСОБА_3 відхилив претензію у частині повернення орендованого майна.

Відмова відповідача повернути орендоване майно і користування ним після закінчення строку дії договору оренди по сьогоднішній день позбавляє позивача в праві користування та розпорядження майном, що і стало підставою для останнього звернутись до господарського суду Миколаївської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими документами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Стаття 319 Цивільного кодексу України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов'язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Приписами ст.320 Цивільного кодексу України визначено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" оренда майна інших форм власності може регулюватися положеннями цього Закону, якщо інше не передбачено законодавством та договором оренди.

Частиною 2 ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що договір оренди припиняється в разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря);

- банкрутства орендаря;

- загибелі об'єкта оренди;

- ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно приписам ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон) істотною умовою договору оренди, зокрема є термін, на який укладається договір оренди.

Договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору (ч. 1 ст. 12 Закону).

За правилами ст. 17 Закону термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

За змістом ч. 1 ст. 27 Закону у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Умови п. 10.4 договору № б/н від 01.06.2006 року, які погоджені сторонами в редакції додаткового договору № 6 від 01.03.2013 року, повністю узгоджуються з нормами ст. 17 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно погодженого між сторонами умови п. 1 додаткового договору № 6 від 01.03.2013 року, термін дії договору оренди нерухомого майна від 01.06.2006 року б/н був продовжений до 31.01.2016 року включно.

За умовами п. 10.6 договору чинність його припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно п. 10.4 договору в редакції додаткової угоди № 6, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору або зміну його умов протягом одного місяця після закінчення строку його чинності, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору.

Позивач, керуючись ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а також п. 10.4 договору, листом № 3-1/27 від 03.02.2016 року, у зв'язку із закінченням строку дії договору оренди нерухомого майна від 01.06.2006 року б/н, повідомив відповідача про припинення договірних відносин та просив у відповідності до вимог п. 2.4 договору повернути орендоване майно КП «Миколаївкнига» протягом 3 робочих днів з моменту припинення дії договору та підписати акт приймання-передачі майна. Вказаний лист було скеровано відповідачу 03.02.2016 року.

Крім того, 08.02.2016 року позивач оформив та скерував відповідачу заяву № 3-1/32 про припинення договірних відносин з ФОП ОСОБА_3 від дати зазначеної у п. 1 додаткової договору № 6 до договору оренди нерухомого майна від 01.06.2006 року № б/н. Проект договору оренди за вх. листом від 05.1.2016 року б/н позивач повернув без розгляду. Дана заява була скерована відповідачу 08.02.2016 року.

Таким чином орендодавець фактично реалізував своє законне право на повідомлення орендаря про припинення дії договору оренди нерухомого комунального майна в межах місячного терміну (починаючи з 01.02.2016 року) після закінчення строку на який цей договір був укладений (до 31.01.2016р. включно).

Отже, беручі до уваги наведені факти договір № б/н від 01.06.2006 року вважається припиненим з 01.03.2016 року.

За змістом п. 2.4 та 10.8 договору в редакції додаткової угоди № 6 відповідач у разі припинення договору повинен був протягом 3 робочих днів повернути майно орендодавцю.

Майно вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов'язок щодо складання акта приймання-передачі про повернення майна покладається на орендодавця (п. 10.9).

Акт приймання-передачі майна, який був надісланий орендодавцем орендарю з листом № 3-1/27 від 01.02.2016 року, а в подальшому - листом № 3-1/31 від 08.02.2016 року був залишений відповідачем без уваги, про що свідчить як заява ФОП ОСОБА_3 № 004 від 09.02.2016 року так і акт № 1 "обстеження орендованого майна за договором оренди нерухомого майна" від 01.06.2006р. № Б-Н.

Об'єкт оренди станом на час звернення позивача з даним позовом до суду, в порушення вимог ст.ст. 17, 24 (ч. 1) Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та умов договору № б/н від 01.06.2006 року, так і не був повернутий орендарем комунальному підприємству.

А тому, апеляційна інстанція погоджується з висновком суду першої інстанції що позовні вимоги Комунального підприємства "Миколаївкнига" Миколаївської обласної ради є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подані апеляційні скарги, не можуть бути підставою для зміни рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Надані ФОП ОСОБА_3 додаткові пояснення та докази до суду апеляційної інстанції не спростовують того факту, що договір № б/н від 01.06.2006 року припинив свою дію, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог, доводів і заперечень.

Позивач по даній справі довів суду, шляхом надання відповідних доказів, порушення відповідачем його прав та законних інтересів у вигляді безпідставного користування комунальним майном з відмовою повернення його орендодавцю.

Відповідач же, наполягаючи на належному виконанні ним умов договору шляхом проведення оплат, припустився помилкового висновку стосовно продовження дії договору не врахувавши умови п. 3.10 додаткового договору № 2, ігноруючи вимоги пунктів 2.4, 10.4, 10.8 додаткового договору № 6 та ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» щодо обов'язку повернення орендованого майна у разі припинення дії договору.

Інші доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_3 не свідчать про неправильність висновків місцевого господарського суду та підставою для скасування рішення слугувати не спроможні.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок штрафу за невиконання обов'язків щодо повернення майна з оренди, погоджується з висновком місцевого господарського суду про його часткове задоволення, а саме - стягненню підлягає 23288,48 грн. в період з березня-серпень 2016 року.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.2016р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, зміні або скасуванню не підлягає та має бути залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.2016р. у справі №915/1030/16 - без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.В. Поліщук