ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17.01.2017р. Справа № 905/2661/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого - судді Осадчої А.М.,

за участю секретаря судового засідання Щитової Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Верум Логістик" м. Дніпро на дії ВДВС №14/12-2016/1 від 14.12.2016 року

щодо виконання рішення господарського суду Донецької області від 21.10.2016 року у справі №905/2661/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Криворізький центральний рудоремонтний завод" м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Верум Логістик" м. Дніпро

про розірвання договору оренди №5-А від 02.06.2014 року та стягнення суми основної заборгованості у розмірі 888352,62 грн., інфляції у розмірі 184658,24 грн., 3%річних у розмірі 26521,03 грн.

за участю Кіровського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області м. Дніпро

за участю представників сторін:

від стягувача (позивача): не з'явився

від скаржника (відповідача): не з'явився

від Центального відділу ДВС м. Дніпра: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області у справі №905/2661/16 від 21.10.2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Криворізький центральний рудоремонтний завод" м. Кривий Ріг Дніпропетровської області до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Верум Логістик" м. Дніпро про стягнення основної заборгованості в сумі 712868,34грн., інфляційних втрат в сумі 155275,59грн., 3%річних в сумі 18080,76грн. задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача основну заборгованість в сумі 712868,34грн., інфляційні витрати в сумі 147152,74грн., 3%річних в сумі 18080,76грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 13171,53 грн., повернуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Криворізький центральний рудоремонтний завод" суму судового збору 4571,61грн.

У відповідності з вимогами ст.116 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) 09.11.2016 року видані відповідні накази.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Верум Логістік" м. Дніпро (далі - ТОВ "Верум Логістік") звернулось до господарського суду Донецької області зі скаргою на дії заступника начальника Кіровського Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі- ВДВС) ОСОБА_2, в якій просить суд визнати незаконною та скасувати постанову від 05.12.2016 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №53021455.

Ухвалою суду від 21.12.2016 року скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні. Розгляд скарги відкладався.

У змісті скарги ТОВ "Верум Логістік" свої вимоги обгрунтовує тим, що 28.11.2016року стягувач подав до Кіровського ВДВС заяву про відкриття виконавчого провадження та оригінал наказу від 09.11.2016 року. 02.12.2016 року представник стягувача особисто подав через канцелярію ВДВС заяву про повернення наказу по справі №905/2661/16 від 09.11.2016 року без подальшого виконання. Заява обумовлена тим, що 01.12.2016 року між сторонами підписана угода про припинення зобов'язання за договорами, зокрема, за договором оперативної оренди приміщень №5-А від 02.06.2014 року, на підставі якого стягнуто заборгованість у справі 905/2661/16. На момент подання стягувачем заяви про повернення виконавчого документа без виконання виконавче провадження за наказом №905/2661/16 від 09.11.2016 року відкрито не було, а постанова про відкриття виконавчого провадження не винесена. Як стало відомо згодом, заступником начальника відділу ОСОБА_2 02.12.2016року все ж таки була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 09.11.2016 року у справі №905/2661/16. 05.12.2016 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, підставою для винесення якої стала заява стягувача про повернення виконавчого документа без виконання. У даній постанові зазначено, що стягнення за виконавчим документом не проводилось. Того ж дня (05.12.2016 року) державним виконавцем була винесена постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 89127,33 грн. Вказану постанову боржник вважає незаконною, оскільки Законом України "Про виконавче провадження" передбачено стягнення виконавчого збору лише у разі примусового виконання рішення суду і лише у розмірі 10% від суми, яка була фактично стягнута на користь стягувача за виконавчим документом, тоді як, примусове стягнення за наказом №905/2661/16 від 09.11.2016 року державним виконавцем не проводилось, сума заборгованості була погашена на підставі угоди про припинення зобов'язання від 01.12.2016 року, тому вважає постанову про стягнення виконавчого збору незаконною та винесеною безпідставно.

Правомірність заявлених у скарзі вимог ТОВ "Верум Логістік" нормативно обґрунтовує порушенням суб'єктом оскарження ст.ст. 1, 2, 15, 16, 27, 74 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - ЗУ "Про виконавче провадження").

На підтвердження вимог скарги суду надано належним чином засвідчені копії заяви про відкриття виконавчого провадження №015-28 від 28.11.2016 року, постанови про відкриття виконавчого провадження №53021455 від 02.12.2016 року, постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 05.12.2016 року, постанови про стягнення виконавчого збору від 05.12.2016 року, угоди про припинення зобов'язання за договорами від 01.12.2016 року.

У письмовому відзиві на скаргу, який надіслано на електронну адресу суду 17.01.2017року, ВДВС просить суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, винесення постанови про стягнення виконавчого збору вважає законним та просить розглянути справу без участі представника відділу.

ВДВС надав суду копії матеріалів виконавчого провадження, а саме, постанови про стягнення виконавчого збору від 05.12.2016року, листа №14776/10 від 05.12.2016 року, постанови про відкриття виконавчого провадження №53049078 від 06.12.2016 року, постанови про повернення виконавчого документа стягувачові від 05.12.2016 року у виконавчому провадженні №53021455, листа №14777/10 від 05.12.2016 року, заяви про повернення виконавчого документа без виконання №015-01/12 від 01.12.2016 року, листа №14754/10 від 02.12.2016 року, наказу про примусове виконання рішення у справі №905/2661/16 від 09.11.2016 року, заяви про відкриття виконавчого провадження №015-28 від 28.11.2016 року.

17.01.2017 року на електронну адресу суду від скаржника надійшло клопотання, в якому останній просить суд розглянути скаргу без участі його уповноваженого представника, вимоги скарги підтримує у повному обсязі.

У судове засідання 17.01.2017 року представники сторін та ВДВС не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином у спосіб, передбачений чинним процесуальним законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки скаржник та ВДВС звернулись до суду з письмовими клопотаннями про розгляд скарги за відсутності уповноважених представників, які судом задовольняються, суд вважає за можливе розглянути скаргу з відсутності представників останніх.

Вивчивши письмові пояснення і аргументи скаржника і органу виконавчої служби, дослідивши надані сторонами письмові докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку про задоволення скарги, зважаючи на таке.

За приписами пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України обовязковість рішень суду віднесена до основних засад судочинства. Виконання судових рішень у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод згідно до практики Європейського суду з прав людини є невідємною частиною судового розгляду.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 115 ГПК України закріплено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановлено Законом України Про виконавче провадження.

Таким чином, вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

За приписами ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02.06.2016року виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом тощо.

Згідно ст.26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

28.11.2016 року Публічне акціонерне товариство "Криворізький центральний рудоремонтний завод" звернулось до Кіровського ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі наказу господарського суду Донецької області від 09.11.2016 року.

Як вбачається з штампу та напису на поданій стягувачем заяві, останню отримано ВДВС 01.12.2016року.

Згідно п.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

02.12.2016 року заступником начальника Кіровського ВДВС м. Дніпропетровськ головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53021455 з виконання наказу господарського суду Донецької області №905/2661/16 від 09.11.2016 року, в якій в п. 3 визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем в розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Супровідним листом №14754/10 від 02.12.2016року ВДВС направив на адресу сторін виконавчого провадження вказану постанову про відкриття виконавчого провадження.

02.12.2016 року Публічне акціонерне товариство "Криворізький центральний рудоремонтний завод" звернулось до Кіровського ВДВС із заявою №015-01/12 від 01.12.2016року про повернення виконавчого документа - наказу господарського суду Донецької області №905/2661/16 від 09.11.2016року - без виконання у зв'язку з мирним врегулюванням шляхом взаємозаліку. Дата отримання заяви вбачається з штампу та напису на поданій стягувачем заяві, копія якої надана суду ВДВС.

У означеній заяві стягувач просив ВДВС повернути виконавчий документ без відкриття виконавчого провадження та без виконання.

Посилання скаржника, що на момент подання стягувачем заяви про повернення виконавчого документа без виконання виконавче провадження за наказом №905/2661/16 від 09.11.2016 року відкрито не було, а постанова про відкриття виконавчого провадження не винесена не підтверджено будь-якими доказами у справі.

З скаргами щодо неправомірності дій ВДВС при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження або визнання недійсною такої постанови стягувач до суду не звертався.

Згідно п.1 ч.1 ст. 37, Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

05.12.2016 року ВДВС на підставі п.1 ч.1 ст. 37, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з надходженням заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання. В тексті постанови вказано, що стягнення за виконавчим документом не проводилось, виконавчий збір не стягнуто.

05.12.2016 року ВДВС керуючись ст.ст. 3,27,40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з ТОВ "Верум Логістік" виконавчого збору у розмірі 89127,33 грн. Копію відповідної постанови направлено боржнику для виконання.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2016 року заступником начальника Кіровського ВДВС ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження №53049078 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №53021455.

Постанову про стягнення з ТОВ "Верум Логістік" виконавчого збору від 05.12.2016року боржник вважає незаконною, оскільки Законом України "Про виконавче провадження" передбачено стягнення виконавчого збору лише у разі примусового виконання рішення суду і лише у розмірі 10% від суми, яка була фактично стягнута на користь стягувача за виконавчим документом, тоді як, примусове стягнення за наказом №905/2661/16 від 09.11.2016 року державним виконавцем не проводилось, сума заборгованості була погашена на підставі угоди про припинення зобов'язання від 01.12.2016 року.

У відповідності з п 3 ст. 40 вказаного Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Пункт 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5 із змінами, у редакції, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2832/5 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином, Закон встановлює, що збір справляється за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, розмір виконавчого збору визначається у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Відповідно з боку ВДВС необхiдно вчинення державним виконавцем дiй, спрямованих на примусове виконання, наслідком яких стало примусове виконання рішення суму в певній сумі.

Вказаним вище пунктом Інструкції також визначено, що про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

У постанові про стягнення з ТОВ "Верум Логістік" виконавчого збору від 05.12.2016року визначено розмір виконавчого збору в сумі 89127,33 грн., тобто у розмірі 10% від суми, що стягнута за наказом суду, що виступає виконавчим документом.

У даному випадку згідно постанови ВДВС про повернення виконавчого документа від 05.12.2016 року стягнення за виконавчим документом не проводилось, відповідно будь яка сума у примусовому порядку не стягувалась.

Судом не встановлено факту вчинення вiддiлом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження заходiв примусового виконання рiшення, як то, направлення запитів, накладення арештів, тощо. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, мало місце виключно винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, у подальшому - про повернення виконавчого документу за заявою стягувача, оскільки 01.12.2016року (до моменту відкриття виконавчого провадження) між сторонами у справі підписана угода про припинення зобов"язань.

Правових підстав вважати, що виконавчий збір стягується за наслідками відкриття виконавчого провадження без здійснення будь-яких виконавчих дій у суду немає.

Пленум Вищого господарського суду України в пункті 9.13 постанови від 17 жовтня 2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розяснив, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини, оцінивши надані сторонами докази і їх сукупності та взаємозвязку, суд вважає, що оскаржувана заявником постанова державного виконавця не відповідає нормам ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий збір справляється за примусове виконання рішення, а фактичних дій наравлених на виконання рішення суду ВДВС не здійснювалось, тому доводи скаржника визнаються правомірними, а постанова визнається недійсною.

При цьому суд зазначає, що невідповідність формулювання вимог скарги наведеним приписам Постанови Пленуму не впливає на необхідність захисту порушеного права шляхом застосування належних його способів.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, статтями 1, 18, 26, 27, 37, 40, Закону України Про виконавче провадження, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Верум Логістик" м. Дніпро на дії ВДВС №14/12-2016/1 від 14.12.2016 року задовольнити.

Визнати недійсною постанову заступника Кіровського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 05.12.2016 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №53021455.

Ухвала господарського суду набирає чинності в день її винесення судом.

Ухвалу може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду у порядку, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України через господарський суд Донецької області.

Суддя А.М. Осадча