КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА
"27" січня 2017 р. Справа №910/16362/16
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Разіної Т.І.
суддів: Чорної Л.В.
Яковлєва М.Л.
розглянувши матеріали апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2016 у справі № 910/16362/16 (суддя Домнічева І.О.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт", м. Київ
до військової частини НОМЕР_1 , м. Запоріжжя
про стягнення 21 651,59 грн

ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду міста Києва від 24.10.2016 у справі № 910/16362/16 (суддя Домнічева І.О.) позов задоволено; стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" страхове відшкодування в розмірі 21 651 (двадцять одна тисяча шістсот п`ятдесят одна) грн 59 коп., судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.
Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 24.10.2016, військова частина НОМЕР_1 , звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 було повернуто скаржнику апеляційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2016 у справі № 910/16362/16 з доданими до неї додатками на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.
13.01.2017 апелянтом повторно надіслано апеляційну скаргу на рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2016 у справі № 910/16362/16 після усунення обставин, які були підставою для повернення первісної апеляційної скарги.
Розглянувши апеляційну скаргу та додані до неї матеріали, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу протягом п`яти з дня їх оголошення місцевим господарським судом.
В ст. 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.
Так, оскаржуване рішення у справі № 910/16362/16 прийняте господарським судом міста Києва 24.10.2016, повний текст якого складено та підписано 15.11.2016, а згідно супровідного листа № 06-37.1/2196/16 від 15.11.2016 господарським судом міста Києва було відправлено 16.11.2016 на адресу військової частини НОМЕР_1 копію рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2016.
Всупереч нормам Господарського процесуального кодексу України первісна апеляційна скарга надіслана скаржником до відділу документального забезпечення господарського суду міста Києва лише 03.12.2016, тобто з порушенням строку передбаченого ч.1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.
В ст. 53 ГПК України встановлено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.
Виходячи зі змісту ст. 53 ГПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах). Відповідна позиція відображена в п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 ГПК України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.
В апеляційній скарзі, скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2016, дану вимогу суд приймає за клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги.
У клопотанні про поновлення строку, військова частина НОМЕР_1 зазначає, що повний текст оскаржуваного рішення отримано апелянтом лише 25.11.2016, а тому, на думку відповідача (апелянта), останнім днем подачі первісної апеляційної скарги є 05.12.2016.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Тобто, апелянт не був позбавлений можливості бути ознайомленим з рішенням від 24.10.2016, яке має публічний характер та знаходиться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень з 16.11.2016 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/62715933) та своєчасно звернутись з апеляційною скаргою.
Жодних інших підстав, що стали причиною пропуску процесуального строку у клопотанні заявником не наведено, доказів що свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку не додано.
Разом з тим, відповідно до протоколу судового засідання від 24.10.2016 та рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2016 у справі № 910/16362/16, представник апелянта був присутній під час прийняття оскаржуваного рішення, а тому представник військової частини НОМЕР_1 , Омельченко Р.М., був обізнаний про результат винесеного рішення.
Київський апеляційний господарський суд зазначає, що положення ст. 93 ГПК України не визначають початком перебігу строку на апеляційне оскарження саме дату отримання стороною тексту рішення.
Отже, строк подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду починає обчислюватись з дня підписання такого рішення, а не з дня його отримання, а тому останнім днем подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2016 у справі № 910/16362/16 є 25.11.2016.
Інших доводів та доказів щодо наявності причин пропуску процесуального строку з обґрунтуванням їх поважності, які б позбавляли скаржника можливості подати апеляційну скаргу у встановлений ч. 1 ст. 93 ГПК України строк, що могло б бути підставою для відновлення пропущеного процесуального строку відповідно до ст. 53 ГПК України, заявлене клопотання не містить, а тому, поважних підстав для відновлення пропущеного строку не вбачається та не встановлено судом апеляційної інстанції.
Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.
Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відхилення заявленого клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку або таке клопотання відхилено.
Також, колегією суддів встановлено, що у прохальній частині апеляційної скарги, апелянт просить звільнити його від сплати судових витрат, дану вимогу суд приймає за клопотання.
Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору № 484-VIII від 22.05.2015, який набрав чинності з 01.09.2015, статтю 5 Закону України „Про судовий збір викладено в новій редакції, відповідно до якої скасовано пільги щодо сплати судового збору для всіх органів державної влади.
У зв`язку з цим Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» для всіх органів державної влади передбачено видатки на сплату судового збору.
Згідно зі ст. 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційних та касаційних скарг на судові рішення.
Крім того, ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників процесу перед законом і судом.
Розглянувши вказане клопотання скаржника про звільнення від сплати судових витрат, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до норм ст. 8 Закону України „Про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Згідно п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.
Таким чином, відстрочення сплати судового збору є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених обставин, що унеможливлюють сплату судового збору та підтвердження цих обставин належними доказами
Однак, апелянтом не надано жодних доводів та доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору.
Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить правових підстав для задоволення клопотання апелянта про звільнення від сплати судових витрат оскільки заявлене клопотання є не обґрунтованим та не надано жодних доказів для підтвердження обставин, які унеможливлюють сплату судового збору.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 53, 86, 91, 93, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:
1. Відхилити клопотання військової частини НОМЕР_1 про відновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2016 у справі № 910/16362/16.
2. Відмовити військовій частині НОМЕР_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2016 у справі № 910/16362/16.
3. Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2016 у справі № 910/16362/16 з доданими до неї документами повернути скаржнику.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

М.Л. Яковлєв