ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року Справа № 915/1312/16

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 ()

поштова адреса: вул. Погранична, 94, м. Миколаїв, 54055

до відповідача ОСОБА_2 підприємства Міжнародний аеропорт Миколаїв, а/с 310 Аеропорт ГА, Миколаїв 23, 54023 ()

юридична адреса: вул. Київське шосе, 9, с. Баловне, Новоодеський район, Миколаївська область, 54017

про стягнення заборгованості в сумі 54 964, 44 грн., в тому числі: 35 822, 14 грн. боргу за активну електроенергію; 26, 39 грн. - боргу за реактивну електричну енергію; 11 220, 72 грн. пені; 6 778, 16 грн. інфляції; 1 117, 03 грн. 3 % річних.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність № 01/53-863 від 01.07.2016 року;

від відповідача: представник не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Публічне акціонерне товариство Миколаївобленерго з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_2 підприємства Міжнародний аеропорт Миколаїв про стягнення боргу за активну електроенергію у сумі 35 822, 14 грн., заборгованості за реактивну електроенергію у розмірі 26, 39 грн., пені у розмірі 11 220, 72 грн., інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобовязань у розмірі 6 778, 16 грн., 3 % річних у сумі 1 117, 03 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.12.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 20.12.2016 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.12.2016 року відкладено розгляд справи на 19.01.2017 року.

В судовому засіданні 19.01.2017 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив наступне.

Позовні вимоги ґрунтуються на укладеному між сторонами договорі № 44/180 від 26.09.2009 року про постачання електричної енергії, який діє до теперішнього часу.

На підставі вищевказаного договору позивач відпустив відповідачу активної електричної енергії за період вересень-жовтень 2016 року на суму 63 822, 14 грн. Оплату за спожиту активну електроенергію відповідач здійснив частково в сумі 28 000, 00 грн. Отже, заборгованість по активній електроенергії становить 35 822, 14 грн.

Крім того, відповідач спожив реактивної енергії за вересень-жовтень 2016 року в обсязі 116 кВар.год на суму 26, 39 грн. Оплату за спожиту реактивну електроенергію відповідач не здійснив. Отже, заборгованість по реактивній електроенергії становить 26, 39 грн.

В звязку з неналежним виконанням умов договору позивачем відповідачу нараховано інфляцію, пеню та 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями п. 6.11, 6.33 ПКЕЕ, Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між енергопостачальною організацією та її споживачами, ст. 193, п. 6 ст. 232 ГК України, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України та умовами договору.

Відповідач повноважного представника в судове засідання 19.01.17 року не направив.

20.12.2016 року до господарського суду Миколаївської області від представника відповідача надійшов відзив, у якому представник відповідача КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки сума заборгованості актом звірки взаєморозрахунків не підтверджена (арк. 78).

Ухвали господарського суду від 02.12.2016 року та від 20.12.2016 року, направлені на адреси відповідача ОСОБА_2 підприємства Міжнародний аеропорт Миколаїв, а/с 310 Аеропорт ГА, Миколаїв 23, 54023 та на юридичну адресу вул. Київське шосе, 9, с. Баловне, Новоодеський район, Миколаївська область, 54017, повернуті до суду поштовою установою із відміткою причини повернення "за закінченням терміну зберігання" (арк. 72-77, 85-90).

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем знаходження ОСОБА_2 підприємства Міжнародний аеропорт Миколаїв є вул. Київське шосе, 9, с. Баловне, Новоодеський район, Миколаївська область, 54017 (арк. 91-95).

За таких обставин ухвали направлялись на правильну адресу відповідача.

Явка повноважного представника відповідача не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року з останніми змінами № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Судом здійснено усі заходи щодо повідомлення належним чином відповідача про дату, час та місце судових засідань.

При цьому, судом також враховано, що відповідно до п. 3.9.2 вищевказаної Постанови у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

26.09.2009 року між Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Миколаївобленерго (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Миколаївобленерго) (далі позивач, постачальник) та ОСОБА_2 підприємством Міжнародний аеропорт Миколаїв (далі відповідач, споживач) був укладений Договір про постачання електричної енергії № 44/180, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 2880 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (розділ 1 до Договору) (арк. 11-15).

Відповідно до п. 9.4 Договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2009 року, а в частині розрахунків до повного їх завершення. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір підписано та скріплено печатками сторін. Доказів визнання недійсним чи розірвання договору суду не подано.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобовязання, яке в силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до п. 6.1 ПКЕЕ розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 6.4 ПКЕЕ плата за перетікання реактивної електричної енергії, за передачу (транспортування) електричної енергії, яка постачається постачальниками електричної енергії за нерегульованим тарифом, плата за надання споживачу додаткових послуг, плата у рахунок відшкодування завданих збитків, суми штрафних санкцій зараховуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії за регульованим тарифом або електропередавальної організації відповідно до умов укладеного договору.

Відповідно до п.п. 2, 8 п. 10.2 ПКЕЕ споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; здійснювати компенсацію перетікань реактивної електричної енергії з метою енергозбереження та дотримання показників якості електричної енергії.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 2.1 Договору під час виконання цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2 Договору постачальник зобовязується виконувати умови цього договору, постачати відповідачу електроенергію як різновид товару в обсягах, визначених цим договором.

Згідно із п. 2.3.3 Договору споживач зобовязується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії, а також здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатків № 10 Порядок розрахунків та № 4 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до п. 2.3.4 Договору споживач зобовязався здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з Додатком № 5 Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

Судом враховано, що в договорі про постачання електричної енергії № 44/180 від 26.09.2009 року (п. 9 Договору) сторони погодили, що до укладення нових додатків до цього договору, додатки діють у редакції договору № 44/180 від 26.01.2004 року (арк. 16-18).

Пунктами 1-2 Додатку № 4 до Договору сторони передбачили, що споживач зобовязаний знімати показання електролічильників на 00.00 год. і повідомляти про них в Енергопостачальну організацію по встановленій формі щомісячно 21 числа. У випадку неповідомлення даних про споживану електроенергію у визначений строк в Енергопостачальну організацію розрахунок відбувається відповідно до Правил користування електричною енергією.

Згідно Додаткової угоди від 30.05.2005 року сторони дійшли згоди про зміну дати надання показників розрахункових засобів обліку в Енергопостачальну організацію з 21 на 1 число щомісячно.

Пунктом 2 додатку № 10 до договору сторони також передбачили, що всі платежі, оформлені рахунками Енергопостачальної організації, здійснюються Споживачем самостійно протягом 5 операційних днів з дня отримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 5 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що за період з вересня 2016 року по жовтень 2016 року позивач відпустив відповідачу активну електричну енергію у кількості 27 906 кВт.г. на загальну суму 63 822, 14 грн., що підтверджується Актами про використану електричну енергію за вересень-жовтень 2016 року (арк. 48, 54) та виставленими постачальником рахунками, а саме:

- рахунок № 44/180/9/1 від 01.10.16 року за вересень 2016 року на загальну суму 22 399, 87 грн. (арк. 51);

- рахунок № 44/180/10/1 від 01.11.16 року за жовтень 2016 року на загальну суму 41 422, 27 грн. (арк. 55).

За вищевказаний період відповідачем частково проведено оплату за спожиту активну електроенергію в сумі 28 000, 00 грн., що підтверджується довідкою про розподіл заборгованості за активну електроенергію станом на 01.11.2016 року (арк. 19). Отже, заборгованість по активній електроенергії становить 35 822, 14 грн.

Крім того, позивач відпустив відповідачу за період з вересня 2016 року по жовтень 2016 року реактивної електроенергії в обсязі 116 кВар.год на суму 26, 39 грн., що підтверджується Актами про використану електричну енергію за вересень-жовтень 2016 року (арк. 48, 54) та виставленими постачальником рахунками, а саме:

- рахунок № 44/180/9/2 від 01.10.16 року за вересень 2016 року на загальну суму 24, 42 грн. (арк. 52);

- рахунок № 44/180/10/2 від 01.11.16 року за жовтень 2016 року на загальну суму 1, 97 грн. (арк. 56).

Оплату за спожиту реактивну електроенергію відповідач не здійснив. Отже, заборгованість за спожиту реактивну електроенергію становить 26, 39 грн.

Таким чином, станом на день звернення до суду із позовом борг відповідача за надану активну електроенергію склав 35 822, 14 грн. та борг за спожиту реактивну електроенергію склав 26, 39 грн.

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати наявної заборгованості за спожиту активну та реактивну електроенергію, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості. Отже, позовні вимоги щодо стягнення 35 822, 14 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію та 26, 39 грн. боргу за спожиту реактивну електроенергію є обґрунтованими, підставними та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних та індексу інфляції, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Відповідно до п. 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3-2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 10 до Договору, споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, 3 % річних та індекс інфляції.

Позивачем ПАТ Миколаївобленерго нараховано відповідачу ОСОБА_2 підприємству Міжнародний аеропорт Миколаїв:

- 1 117, 03 грн. - три проценти річних по рахункам, виданим за період з лютого по жовтень 2016 року. Нарахування здійснено з 01.09.2016 року по 01.11.2016 року.

- 6 778, 16 грн. інфляційних витрат від суми заборгованості за активну та реактивну електроенергію, спожиту за період з березня 2016 року по серпень 2016 року.

Розрахунок суми трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Розгорнутий розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат наявний в матеріалах справи (арк. 6, 26). Відповідачем жодним чином не спростовано правомірності нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних, як і не подано суду доказів спростування самого розрахунку (не подано контррозрахунку). Отже, позов в частині стягнення з відповідача 1 117, 03 грн. трьох відсотків річних та 6 778, 16 грн. - індексу інфляції підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до додатку № 10 до Договору остаточний розрахунок за минулий період здійснюється споживачем самостійно в пятиденний строк після дати виписки рахунків. У випадку відсутності платежів в строк, обумовлений у п. 1 додатку № 10 до договору № 44/180, сторони керуються договірними зобовязаннями, вимогами ПКЕЕ, а на суму заборгованості, відповідно до Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань нараховується пеня за кожну добу по день фактичної оплати в розмірі, що обчислюється виходячи з подвійної облікової ставки НБУ.

Позивачем ПАТ Миколаївобленерго нараховано відповідачу ОСОБА_2 підприємству Міжнародний аеропорт Миколаїв 11 220, 72 грн. - пені за порушення термінів оплати вартості активної та реактивної електроенергії протягом періоду з 01.09.2016 року по 01.11.2016 року по неоплаченим рахункам з лютого по жовтень 2016 року.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, по кожному окремому рахунку та відповідно до умов договору. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (арк. 5). Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині стягнення пені в сумі 11 220, 72 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Заборгованість по активній та реактивній електроенергії, на яку здійснено нарахування санкцій у вересні-жовтні 2016 року, що є предметом позову, була визнана господарським судом Миколаївської області рішеннями по справах № 915/1077/16 від 25.10.2016 року № 915/767/16 від 01.08.2016 року, № 915/510/16 від 05.07.2016 року, які вступили в закону силу та не оскаржувались (арк. 57-68).

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 22, 33, 34, 43, 49, ст. 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 підприємства Міжнародний аеропорт Миколаїв, а/с 310 Аеропорт ГА, Миколаїв 23, 54023 (); юридична адреса: вул. Київське шосе, 9, с. Баловне, Новоодеський район, Миколаївська область, 54017 на користь позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 () (на поточний рахунок із спеціальним режимом використання № 01 в Державному ощадному банку України, МФО 326461, код 23399393):

- 35 822, 14 грн. (тридцять пять тисяч вісімсот двадцять дві грн. 14 коп.) - боргу за активну електроенергію, спожиту за період з вересня 2016 року по жовтень 2016 року згідно договору № 44/180 від 26.09.2009 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 підприємства Міжнародний аеропорт Миколаїв, а/с 310 Аеропорт ГА, Миколаїв 23, 54023 (); юридична адреса: вул. Київське шосе, 9, с. Баловне, Новоодеський район, Миколаївська область, 54017 на користь позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 () (на поточний рахунок № 8001 у МФ КБ «Приватбанк», МФО 326610, код 24789699:

- 26, 39 грн. (двадцять шість грн. 39 коп.) заборгованості за реактивну електричну енергію за період з вересня 2016 року по жовтень 2016 року згідно договору № 44/180 від 26.09.2009 року;

- 11 220, 72 грн. (одинадцять тисяч двісті двадцять грн. 72 коп.) пені;

- 6 778, 16 грн. (шість тисяч сімсот сімдесят вісім грн. 16 коп.) інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань;

- 1 117, 03 грн. (одна тисяча сто сімнадцять грн. 03 коп.) 3 % річних;

- 1 378, 00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 24.01.2017 року

Суддя Е.М.Олейняш