31 січня 2017 року Справа № 913/66/17
Провадження № 24/913/66/17
За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", м. Лиман Донецької області
до Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля", м. Сєвєродонецьк Луганської області
про стягнення 94 285 грн. 00 коп.
Суддя господарського суду Луганської області Рябцева О.В.
Секретар судового засідання-помічник судді Гудей Н.Ф.
у засіданні брали участь:
від позивача ОСОБА_1 провідний юрисконсульт відділу судових спорів та виконання судових рішень структурного підрозділу "Юридична служба" регіональної філії "Донецька залізниця", довіреність від 08.11.2016 № 5156;
від відповідача ОСОБА_2 юрисконсульт першої категорії юридичного відділу, довіреність від 20.05.2016 № 30.
Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу в розмірі 94 285 грн. 00 коп.
На обґрунтування заявленої вимоги позивач вказує, що згідно накладних № 49502537, № 49502461 та № 49641939 відповідач у липні 2016 року зі станції Сімейкіно-Нове Донецької залізниці здійснив відправлення вагонів № 56963549, № 59411470 та № 60725983 на станцію Авдіївка Донецької залізниці. За заявками одержувача при прибутті вагонів залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що в накладній № 49502537 маса вантажу у вагоні № 56963549 складає 55 700 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 54 400 кг, що на 1 300 кг менше, ніж вказано у накладній; в накладній № 46502461 маса вантажу у вагоні № 59411470 складає 57 450 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 55 800 кг, що на 1 650 кг менше, ніж вказано у накладній; в накладній № 49641939 маса вантажу у вагоні № 60725983 складає 60 900 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 58 850 кг, що на 2 050 кг менше, ніж вказано у накладній. Статтею 122 Статуту залізниць України встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. За вказане порушення позивачем нараховано штраф у розмірі пятикратної вартості провізної плати за всю відстань перевезення в сумі 94 285 грн. 00 коп.
Відповідач відзивом від 30.01.2017 № 12/11 не заперечує проти факту невідповідності маси вантажу, проте зазначає, що маса вантажу зменшилась, оскільки вантаж відвантажувався у вологому стані, про що зазначено в п. 7 накладних, а контрольне зважування проводилось через більш ніж 15 днів після відвантаження вантажу. Крім того, у відзиві відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій у пять разів з посиланням на скрутне матеріальне становище підприємства, повязане з проведенням антитерористичної операції, неодноразовим зупиненням виробничої діяльності, збитковості господарської діяльності, невиконання контрагентами грошових зобовязань, наявність в провадженні господарського суду Луганської справи про банкрутство відповідача та сертифікат Торгово-промислової палати України від 01.09.2014 № 2758/05-4 про настання обставин непереборної сили при здійсненні ПАТ "Краснодонвугілля" господарської діяльності на території Луганської області. Крім того, відповідач вказує, що своїми діями збитків і втрат позивачу не завдав. На підтвердження заявленого відповідачем надано копії балансу підприємства на 31.12.2015, звіту про фінансові результати Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" за 6 місяців 2016 року, сертифікат ТПП України від 01.09.2014 № 2758/05-4, а також копію ухвали суду від 24.02.2016 у справі про банкрутство підприємства.
Оцінивши надані докази і доводи сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що у липні 2017 року зі станції відправлення Сімейкіно-Нове Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці за залізничними накладними № 49502537, № 49502461 та № 49641939 Приватне акціонерне товариство "Краснодонвугілля" відправило вантаж (концентрат вугільний) у вагонах № 56963549, № 59411470 та № 60725983, одержувачем за накладними відповідачем зазначено ПАТ Авдіївський КХЗ.
За заявками отримувача від 01.08.2016 на станції Авдіївка Донецької залізниці здійснено контрольне переваження вагонів № 56963549, № 59411470 та № 60725983 на 100-тоних електронних вагах. За результатами такого переваження було визначено, що:
- за накладною № 49502537 у вагоні № 56963549 вказана маса вантажу 55 700 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 54 400 кг, що на 1 300 кг менше, ніж вказано у накладній;
- за накладною № 49502461 у вагоні № 59411470 вказана маса вантажу 57 450 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 55 800 кг, що на 1 650 кг менше, ніж вказано у накладній;
- за накладною № 49641939 у вагоні № 60725983 вказана маса вантажу 60 900 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 58 850 кг, що на 2 050 кг менше, ніж вказано у накладній.
По даному факту складено комерційні акти від 01.08.2016 БН № 696744/77, № 696745/78, № 696746/79. Викладене також підтверджується випискою з книги переважування вантажів по станції Авдіївка Донецької залізниці.
В комерційних актах містяться відомості про те, що вантаж прибув у справних вагонах, люки і двері закриті, течі вантажу немає. Навантаження рівномірне, нижче рівня бортів на 100 мм, без виїмок і поглиблень. Поверхня вантажу плівкою проти видування не покривалась, вантаж укатан катком.
Належність відповідачеві вантажу у спірних вагонах на момент відправлення відповідачем не оспорюється.
За невірно зазначену в накладних масу вантажу позивач на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України нарахував штраф в сумі 94 285 грн. 00 коп., який просить стягнути з відповідача.
Статтею 908 ЦК України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ч. 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.
Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України (далі за текстом Статут) накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Статут визначає обовязки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту України Правила перевезень вантажів, які є обовязковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).
У накладних № 49502537, № 49502461 та № 49641939 вказано спосіб визначення маси у вагонах № 56963549, № 59411470 та № 60725983 на 150-ти тонних вагонних вагах; у графі "Відправник" вказано найменування відправника ПАТ "Краснодонвугілля", тобто відповідача у справі.
Згідно п. 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Відповідно до ст. 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.
Наведена норма свідчить про те, що залізниця не зобовязана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.
Пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083, передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.
Як свідчать матеріали справи, контрольне переваження маси вантажу проводилось на 100-тонних тензометричних (електронних) вагах (державна повірка яких проведена 05.04.2016), тобто таким же самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.
Згідно ст. 122 Статуту підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту.
Статтею 129 Статуту передбачено, що акти загальної форми та комерційні акти складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності сторін.
Матеріалами справи підтверджено невідповідність маси вантажу у вагоні № 56963549, що була зазначена відповідачем у перевізних документах 55 700 кг, фактичній масі вантажу 54 400 кг, що менше даних, вказаних у накладній; у вагоні № 59411470, що була зазначена відповідачем у перевізних документах 57 450 кг, фактичній масі вантажу 55 800 кг, що менше даних, вказаних у накладній; у вагоні № 60725983, що була зазначена відповідачем у перевізних документах 60 900 кг, фактичній масі вантажу 58 850 кг, що менше даних, вказаних у накладній.
Факт неправильного зазначення відправником вищевказаних відомостей засвідчено комерційними актами від 01.08.2016 БН № 696744/77, № 696745/78, № 696746/79, які складені з дотриманням вимог чинного законодавства та підписані уповноваженими на це посадовими особами.
Відповідно до ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.
У п. 3.15 Розяснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 (із змінами і доповненнями) зазначено, що при застосуванні статті 118 Статуту штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.
Згідно ст.ст. 118, 122 Статуту за неправильно зазначену в накладній масу вантажу з відправника стягується штраф в розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Провізна плата згідно залізничної накладної № 49502537 за вагон № 56963549 становить 6 255 грн. 00 коп., згідно залізничної накладної № 49502461 за вагон № 59411470 становить 6 255 грн. 00 коп., згідно залізничної накладної № 49641939 за вагон № 60725983 становить 6 347 грн. 00 коп. З її розміру позивачем у справі визначений розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничних накладних маси вантажу, що складає 94 285 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 921 ЦК України у разі порушення зобовязань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
У відповідності зі ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, зокрема, відповідно до договору.
Відповідно до ст. 6 Статуту накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем.
Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.
Як вбачається з матеріалів справи, відправником вантажу згідно накладних № 49502537, № 49502461 та № 49641939 є ПАТ "Краснодонвугілля", тобто відповідач у справі.
Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Факт невірного зазначення відправником у залізничних накладних маси вантажу підтверджений матеріалами справи.
Доводи відповідача щодо зменшення ваги відвантаженого вугілля у вагонах внаслідок тривалого знаходження у дорозі судом до уваги не приймаються, оскільки такі припущення не підтверджені належними і допустимими доказами.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню штраф в сумі 94 285 грн. 00 коп.
Втім, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, суд задовольняє його частково, зменшуючи заявлений до стягнення штраф на 3 провізні плати з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.
В ч. 3 ст. 551 ЦК України вказано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Статтею 233 ГК України також передбачено, що в разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
В п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначається, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Як свідчать обставини справи, позивач не зазнав збитків від неправильного зазначення маси вантажу (яка є фактично меншою, ніж вказано в накладній).
Судом приймається до уваги те, що встановлений факт недовантаження не завдав загрози залізничному руху, а також тяжкий фінансовий стан відповідача, який документально підтверджений, у тому числі ухвалою господарського суду Луганської області від 24.02.2016 у справі № 21/52б про затвердження вимог кредиторів. Судом також враховується, що у звязку з проведенням антитерористичної операції ведення господарської діяльності відповідачем і виконання соціальних зобовязань перед працівниками підприємства є утрудненим.
Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".
02.09.2014 прийнято ОСОБА_3 України № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який набрав чинності з 15.10.2014.
ОСОБА_3 визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.
Статтею 1 цього Закону визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
02.12.2015 Кабінет Міністрів України розпорядженням № 1275-р затвердив Перелік заселених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Згідно Переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України 02.12.2015 № 1275-р, до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, віднесено і м. Краснодон.
Відповідач згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований (перереєстрований) в м. Сєвєродонецьку, вул. Енергетиків, 54, що знаходиться на підконтрольній державній владі території, в той час як структурні підприємства знаходяться в м. Краснодон або Краснодонському районі, що перебувають на непідконтрольній території.
У звязку з викладеним, суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин сторін п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України.
З урахуванням викладеного, позов слід задовольнити частково в сумі 37 714 грн. 00 коп., у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову, в сумі 1 414 грн. 28 коп. покладається на відповідача.
У судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, п. 3 ст. 83, ст.ст. 84, 85 ГПК України, суд
1.Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" про стягнення 94 285 грн. 00 коп. задоволити частково.
2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля", Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 54, ідентифікаційний код 32363486 на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815 в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216 штраф в сумі 37 714 грн. 00 коп., судовий збір в сумі 1 414 грн. 28 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.
3.У задоволенні решти позовних вимог про стягнення штрафу в сумі 56 571 грн. 00 коп., зменшеного в порядку п. 3 ст. 83 ГПК України, відмовити.
4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
5.Повне рішення складено і підписано 02.02.2017.
Суддя О.В.Рябцева