ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

31 січня 2017 р.

Справа № 902/1023/16

за позовом:ДП "Волинський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" (43001, м. Луцьк, вул. Ковельська, 41)

до:Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" (21021, Вінницька область, м. Вінниця, вул. 600 річчя, буд. 17)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 автомобільних доріг у Волинській області (43020, Волинська область, м. Луцьк, вул. Рівненська, 52 Б)

про стягнення 201633,84 грн.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Cекретар судового засідання Кузьменко В.В.

Представники

позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ :

ДП "Волинський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом до публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" про стягнення 201633,84 грн., за неналежне виконання договору субпідряду № 124 від 09.09.2011 року, з яких: 101884,55 грн. сума основного боргу, 91718,55 грн. інфляційні втрати; 8030,74 грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 30.11.2016 року порушено провадження у справі № 902/1023/16 з призначенням судового засідання на 10.01.2017 року.

Ухвалою суду від 10.01.2017 року розгляд справи було відкладено на 31.01.2017 року, за межами строків передбачених ст. 69 ГПК України, в зв'язку з ненаданням сторонам доказів по справі та одночасно залучено участі у справі в якості третьої особи.

В судове засідання призначене на 31.01.2017 року з'явились представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив, вважає його безпідставним і необґрунтованим.

Представник третьої особи не з'явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення, копія якого міститься в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

09.09.2011 року між ДП "Волинський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" та Публічним акціонерним товариством "Уманьавтодор" було укладено договір субпідряду №124, предметом якого є надання послуг по поточному автомобільної дороги державного значення Київ-Ковель-Яготин (на Люблін) на ділянках: км 353+844-км 447+638 км 451+000-км 478+000; км 487+500-км 505+286, в т.ч. на ділянці: км 410+000-км 422+000 балансоутримувачем якої є Замовник ОСОБА_1 автомобільних доріг у Волинській області (далі об'єкт). Виконавець робіт філія «Ковельська ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Відповідно до п.1.4. договору обсяги послуги за цим договором надаються Субпідрядником в межах фінансових ресурсів Підрядника, призначених на ці цілі. Обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Ціна цього договору становить: 2 576573 грн. з ПДВ ( п.3.1. договору).

Пунктом 4.1. договору між сторонами було погоджено, що усі розрахунки за надані послуги по договору здійснюється шляхом перерахування замовником відповідних коштів на рахунок підрядника або субпідрядника, за письмовим погодженням з підрядником, на підставі документів, визначених пунктом 4.2, підписаних уповноваженими представниками сторін, в межах забезпечення технологічного циклу надання послуг.

Підставою для здійснення розрахунків є підписані сторонами акт приймання виконаних підрядних робіт (ф. № КБ-2в), Довідка про вартість наданих підрядних послуг (ф. № КБ-3), що складаються субпідрядником і подаються для підписання підряднику до 28 числа звітного місяця. Розрахунок проводиться протягом 7 робочих днів з дати підписання відповідних документів сторонами за наявності бюджетних коштів на рахунку замовника в орган держказначейства. Одночасно з ф. КБ-2в і ф. КБ-3 субпідрядник надає підряднику розрахунок фактичних витрат по експлуатації машин та механізмів, довідку про вартість матеріалів за підписом керівника та головного бухгалтера субпідрядника (п. 4.2. договору).

Відповідно до п.4.5. договору вартість наданих послуг, що підлягають оплаті, визначається в порядку, визначеному в порядку, визначеному в ДБН Д. 1.1-1-2000, ВБН Д.1.1-218-1-2001, по усіх складових вартості послуг, розрахованих у договірній ціні.

Пунктом 4.6 договору між сторонами було погоджено, що субпідрядник відшкодовує підряднику витрати за послуги генпідряднику в розмірі 0,5 % від вартості виконаних робіт. Утримання цих сум проводиться при розрахунку за виконані роботи звітного місяця.

Зокрема, між сторонами було укладено додаткову угоду, якою зокрема змінили деякі пункти, а саме:

п.1.1. виклали в наступній редакції: «Субпідрядник зобов'язується в 2011 2012 роках на свій ризик надати послуги, зазначені в п.1.2 договору, а підрядник прийняти і оплатити такі послуги в межах виділених з державного бюджету фінансових ресурсів;

п. 3.5 договору слова «на 2011 рік» виключити;

п. 5.1. договору викласти у редакції: строк (термін) надання послуг - з вересня 2011 року по 31 грудня 2012 року»;

п. 10.2 договору викласти у редакції: договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 31 грудня 2012 року. у разі неповного виконання сторонами своїх зобов'язань договір продовжує дію до повного виконання сторонами своїх зобов'язань».

Як видно з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору було виконано робіт на загальну суму 108990 грн., що стверджується актом приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість наданих підрядних послуг, копії яких міститься в матеріалах справи.

Позивач зазначає, що акт приймання виконаних будівельних робіт було підписано в листопаді 2012 року, а довідка про вартість наданих підрядних послуг 28.02.2014 року, тобто відповідно до мов договору відповідач повинен був сплатити борг 12.03.2014 року.

При цьому, позивач в позові та в поясненнях зазначає, що всі роботи були прийняті відповідачем без претензій та зауважень.

Позивач зазначає, що борг відповідача становить 101884,55 грн. за мінусом зворотної суми в розмірі 6593,45 грн. та 512,00 грн. за послуги ген підряду.

Непроведення розрахунків спонукало позивача звернутись з позовом до суду про стягнення з відповідача 101884,55 грн. суми основного боргу, 91718,55 грн. інфляційних втрат; 8030,74 грн. 3 % річних.

Враховуючи викладене, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Ч.2 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається із приписів ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Статті 628, 629 ЦК України передбачають, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Борг в сумі 101884,55 грн. підтверджується матеріалами справи, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім суми основного боргу позивачем було заявлено до стягнення 91718,55 грн. інфляційних втрат; 8030,74 грн. 3 % річних.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Суд, здійснивши перерахунок 91718,55 грн. інфляційних втрат; 8030,74 грн. 3 % річних не виявив помилок, тому позов в даній частині підлягає задоволенню.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

З рахуванням викладеного позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати на судовий збір на підставі ст. 49 ГПК України, відшкодувати позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись ст.4-3, 4-5, 22, 33, 34, 36, 43, 49, 78, 80, 82 - 84, 115, 116, 117 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" (21021, Вінницька область, м. Вінниця, вул. 600 річчя, буд. 17; ) на користь ДП "Волинський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" (43001, м. Луцьк, вул. Ковельська, 41; ) 101 884,55 грн. основного боргу, 91718,55 грн. інфляційних втрат; 8030,74 грн. 3 % річних; 3024,51 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення надіслати третій особі.

Повне рішення складено 01 лютого 2017 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - третій особі (43020, Волинська область, м. Луцьк, вул. Рівненська, 52 Б)