ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017 року Справа № 904/3330/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Подобєд І.М., Іванов О.Г.

секретар судового засідання: Абадей М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №б/н від 01.01.2001р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №б/н від 16.05.2016р.;

від третьої особи: ОСОБА_3, представник, довіреність №б/н від 01.12.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 ЛОГІСТИК", м.Бровари Київської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2016р. у справі № 904/3330/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4

ЛОГІСТИК", м. Бровари Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАЗА-ТРАНС",

м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні Позивача, - ТОВ ЛВН ЛІМІТЕД, м. Вінниця

про стягнення 26 056,68 грн

ВСТАНОВИВ:

Судове засідання проводиться в режимі відеоконференції.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2016р. у справі №904/3330/16 (колегія суддів у складі головуючого судді Ліпинського О.В., суддів Новікової Р.Г., Соловйової А.Є.) у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 ЛОГІСТИК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАЗА-ТРАНС" про стягнення 26 056,68 грн відмовлено у повному обсязі. Рішення суду мотивоване недоведеністю збитків та вини відповідача у їх завданні.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 ЛОГІСТИК" звернулось з апеляційною скаргою, в якій рішення суду від 17.10.2016р. просить скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне:

- суд прийшов до невірного висновку про недійсність акту пошкодження, надлишків, недостачі Метро BBXD №1674 від 11.12.2014 року із-за відсутності підпису водія, який здійснював перевезення вантажу, та складення акту з порушенням вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року (надалі - Правила), а саме без участі незацікавленої сторони;

- водій безпідставно відмовився від підписання спірного акту, який було складено відповідно до п.п. 15.4., 15.5 Правил, та акт містить підписи як зацікавлених, так і незацікавлених осіб;

- судом першої інстанції не прийнято до уваги Протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.12.2014 року, з якого вбачається, що водій був присутнім під час розвантаження та виявлення факту нестачі;

- місцевий господарський суд не надав оцінку гарантійному листу, зі змісту якого вбачається, що відповідач визнає та зобов'язується оплатити претензію №199 від 15.12.2014 року, тобто претензію позивача на відшкодування завданих збитків у розмірі 26 056, 68 грн.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити в силі, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на наступне:

- акт пошкодження, надлишків, недостачі Метро BBXD №1674 від 11.12.2014 року є недійсним, так як взагалі не відповідає вимогам п.15. Правил, складений у формі односторонніх записів, без участі водія;

- пояснення апелянта про те, що акт підписаний, зокрема незацікавленою особою, спростовується тим, що він містить підписи постачальника, одержувача, представника ТОВ "РАБЕН УКРАЇНА" та штамп з відбитком ТОВ "РАБЕН УКРАЇНА", який одержав спірний вантаж;

- в силу ст. 34 Господарського процесуального кодексу України Протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.12.2014 року, не є допустимим доказом, який би підтверджував факт присутності водія ОСОБА_5 під час розвантаження товару,

- товар не було опломбовано, в якості перевізника відповідач в товарно-транспортній накладній не зазначений, акт складено не в момент прибуття вантажу, тому відсутні підстави для покладення відповідальності на відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При перегляді справи апеляційним судом встановлено, що 10.12.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 ЛОГІСТИК" - замовник (далі Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЛАЗА-ТРАНС" - виконавець (далі Відповідач) було укладено разовий договір-заявка №ЛВЛ00002198 про надання транспортно-експедиційних послуг в межах України.

Вказана заявка надана позивачем на виконання договору №Л01-ТЄО Україна 01-10.2014р. від 01.10.2014р. транспортно-експедиційного обслуговування при організації перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжміському сполученні, який було укладено між ТОВ "ОСОБА_4 ЛОГІСТИК" як експедитором та ТОВ „ЛВН ЛІМІТЕД - як замовником (далі третя особа).

В силу п. 1.3 договору транспортно-експедиційного обслуговування у своїй діяльності, під час виконання своїх зобов'язань за даним договором, Експедитор виступає від свого імені, діє за дорученням замовника та має право залучати для надання послуг третіх осіб, сплачуючи їх послуги грошовими коштами, які були перераховані замовником. Покладені експедитором на третіх осіб обовязки перед замовником не звільняють самого експедитора від відповідальності перед замовником за виконання умов договору. Експедитор несе відповідальність перед замовником за дії та порушення третіх осіб, які залучені ним для виконання даного договору, а також за виконання або неналежне виконання такими третіми особами зобов'язань, як за свої власні дії.

Згідно з п. 2, п. 3, п. 5 договору-заявки сторонами погоджено перевезення вантажу (европаллети 33 шт.), вагою 22 000 кг, за маршрутом: м. Немирів - м. Дніпро. У п. 16 договору-заявки сторони обумовили транспортний засіб та водія-експедитора: марка авто НОМЕР_1, НОМЕР_2, водій ОСОБА_5, права ЯАА395287, паспорт серії АМ 024751.

Договором-заявкою погоджено наступні умови та обовязки, а саме: під час перевезення вантажу замовника, водій виконавця виконує обовязки водія-експедитора і належним чином завіряє підписом прийняття вантажу до перевезення в товарно-транспортній накладній, а також завіряє відповідність наданих супровідних документів на вантаж. Перевізник несе повну матеріальну відповідальність перед Замовником за збереження вантажу з моменту завантаження до моменту його розвантаження. Перевезення вантажу здійснюється згідно з вимогами Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні від 14.10.1997р. №363 (з доповненнями та змінами).

На виконання умов договору-заявки Відповідачем надано послуги з перевезення вантажу за напрямком: м. Немирів м. Дніпро, автомобілем НОМЕР_1/АЕ8677ХР, що підтверджується підписаним сторонами актом здачіприймання робіт (наданих послуг) №ОУ-0000961 від 10.12.2014р. (а.с. 95). Для оплати транспортно-експедиційних послуг Відповідачем на адресу Позивача виставлено рахунок-фактуру №СФ-0000994 від 10.12.2014р. на суму 6 700,00 грн (а.с. 94), який оплачено останнім.

Позивач посилається на те, що під час перевезення з вини водія була допущена втрата вантажу, на підтвердження чого долучив до справи товарно-транспортну накладну №1001674 від 10.12.2014р. на переміщення алкогольних напоїв, яка містить підпис водія ОСОБА_5, транспортну накладну №1001674 від 10.12.2014р., акт пошкоджень, надлишків, недостачі Метро ВВХD № 1674 від 11.12.2014р. (а.с. 12- 14), та просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму завданих збитків 26 056,68 грн, посилаючись на ст. 228 Господарського кодексу України та відшкодування вартості втраченого вантажу замовнику, що підтверджує копіями платіжних доручень №73 від 12.02.2015р. та №299 від 26.03.2015р. (а.с. 26, 27).

Між сторонами склалися відносини з перевезення вантажу та згідно зі ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 3 ст. 909 Цивільного кодексу України визначено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної. Відповідно до вимог пункту 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі Правила), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Факт перевезення вантажу (алкогольних напоїв) підтверджується товарно-транспортною накладною №1001674 від 10.12.2014р., що не заперечується відповідачем.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 308, ч. 3 ст. 310 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення та припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення.

Згідно ч. 1 ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

За своєю правовою природою вартість втраченого вантажу є збитками, що завдані неналежним виконанням умов договору з перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України під збитками, зокрема, розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, тощо.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідна наявність повного складу цивільного правопорушення, як то наявність збитків, протиправність поведінки, вина та причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками.

В силу в ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 158 Статуту автомобільного транспорту Української РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 27.06.1969р. №401, документами, що підтверджують втрату вантажу, його кількість та вартість, є виключно товарно-транспортна накладна з відміткою вантажоодержувача про нестачу/втрату вантажу та акт встановленої форми, що складається в такому випадку.

Згідно положень п. 15.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, у разі зіпсування або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом. Записи в акті засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія. Тобто, належним доказом втрати вантажу, його кількості та вартості є оформлені відповідно до вище наведених вимог товарно-транспортна накладна та акт.

Спірна товарно-транспортна накладна не містить відмітки про складений акт про недостачу вантажу, в графі «Прийняв (відповідальна особа одержувача)» наявний підпис та штемпель вантажоодержувача ТОВ «Метро кеш енд кері Україна», здійснений без зауважень щодо кількості прийнятого вантажу. Примітка щодо складання акту №1674 міститься в транспортній накладній №1001674 від 10.12.2014р., втім вона не містить прізвища, посади особи, що її вчинила, а також на ній взагалі відсутні підписи водія про прийняття і здавання вантажу.

При встановленні факту втрати вантажу його приймання повинно бути здійснено в повному обсязі, шляхом звіряння всієї кількості прийнятого вантажу із супровідними документами встановлюється недостача вантажу. Натомість, як слідує із наданого позивачем ОСОБА_6 пошкоджень, надлишків, недостачі Метро ВВХD №1674 від 11.12.2014р. повне приймання вантажу не здійснювалося, а вказано лише пять найменувань алкогольної продукції (накладна містить 18 позицій товару), тобто позивачем не доведено яким чином була визначена недостача саме зазначеного ним вантажу. З акту не вбачається час початку і закінчення приймання вантажу та чи це відбувалося безпосередньо після прибуття вантажу до вантажоодержувача. ОСОБА_6 не підписаний водієм, відсутні відмітки про складання акту в його присутності та не зафіксована відмова водія від підписання акту.

В силу приписів п. 15.3 Правил записи в акті повинні бути засвідчені підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія. Односторонні записи в акті як вантажовідправника (вантажоодержувача), так і водія вважаються недійсними.

Згідно п. 15.5. Правил при відмові від складання акта або від внесення записів у товарно-транспортну накладну у випадках недостачі, псування або ушкодження вантажу акт складається за участю представника незацікавленої сторони.

Вказаний акт №1674 підписаний «представником Рабен» ОСОБА_7, на думку позивача який є незацікавленою особою, представником постачальника (без зазначення прізвища) та представником Метро - Грищенко. Втім, доказів повноважень зазначених осіб на приймання вантажу суду не надано. ТОВ «Рабен» не можна вважати незацікавленою стороною, оскільки в товарно-супровідних документах він зазначений як одержувач вантажу. Надана позивачем копія довіреності від 01.10.2014р., якою уповноважується ОСОБА_8 брати від імені третьої особи участь у відправленні та прийманні товарів, судом не може бути прийнята як належний доказ, оскільки вказана особа не зазначена як учасник приймання вантажу в спірному акті №1674 від 11.12.2014р. За таких обставин спірний акт є неналежним доказом щодо кількості та вартості втраченого вантажу.

Заява водія до правоохоронних органів та його пояснення свідчать про пошкодження пломби та наявність втрати вантажу під час перевезення, втім дійсний розмір вартості втраченого вантажу (збитків) встановлюється під час належним чином здійсненого приймання вантажу. Кримінальне провадження у справі №0003015 (а.с.90) закрите за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення та в ньому не встановлено розмір збитків.

За встановлених обставин суд доходить висновку, що позивачем не доведено сам розмір завданих збитків та причинний зв'язок між вказаним ним розміром збитків та діями перевізника.

Листом №52 від 18.02.2015р. (а.с.138), що був надісланий електронним звязком на адресу позивача, відповідач зобовязувався сплатити претензію від 15.12.2014р. №199, але під час розгляду справи позовні вимоги не визнав, проти позову заперечив. З огляду на це, вказаний лист не може бути безумовним доказом понесених збитків, їх розміру та визнання їх відповідачем.

У зв'язку з ненаданням суду належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, які можуть служити підставою для відповідальності ТОВ Плаза-Транс як перевізника, судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні вимог Позивача про відшкодування збитків у розмірі 26 056,68 грн.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 ЛОГІСТИК", м. Бровари Київської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2016р. у справі №904/3330/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2016р. у справі № 904/3330/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 23.01.2017р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя О.Г. Іванов