Господарський суд Чернігівської області
=======================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

26 січня 2017 року Справа № 927/1145/16

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гешефт-А»,

, вул. Крутий узвіз, 6/2-А, м. Київ, 01004

адреса для листування: АДРЕСА_1, 03035

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Горизонт 12»,

, проспект Миру, 49-А, м. Чернігів, 14005

Предмет спору: про стягнення 1477500,00 грн

Суддя В.В. Шморгун

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, довіреність № 1/67 від 19.12.2016;

від відповідача: не зявився.

У судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Гешефт-А» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Горизонт 12» про стягнення 1477500,00 грн заборгованості за поставлені нафтопродукти згідно з договором поставки №11/1-2014 від 03.11.2014.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 07.12.2016 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 20.12.2016.

У судовому засіданні 20.12.2016 оголошено перерву до 24.01.2017, а у судовому засіданні 24.01.2017 оголошено перерву до 26.01.2017.

У судове засідання з'явився уповноважений представник позивача.

Відповідач у судове засідання не зявився, уповноваженого представника у судове засідання не направив, про час і місце був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою від 24.01.2017.

Згідно з п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення у засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач не скористався належним йому процесуальним правом взяти участь у судовому засіданні, натомість визнав позовні вимоги у повному обсязі, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У поданих письмових поясненнях представник позивача зазначає, що згідно з відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ТОВ «Горизонт 12» з 31.03.2016 знаходиться у стані припинення, строк предявлення вимог кредиторів до 30.05.2016. У червні 2016 року ТОВ «Гешефт-А» надіслало відповідачу претензію про сплату суми боргу, на яку було отримано усну відмову. Посилаючись на те, що позивачем заявлені вимоги до відповідача після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією (ліквідатором) для їх предявлення, представник позивача вважає, що у даному випадку необхідно застосовувати норми ч. 4 ст. 112 Цивільного кодексу України, тобто вимоги позивача повинні бути задоволені з майна відповідача, яке залишилось після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

У січні 2016 року представнику позивача стало відомо, що ТОВ «Горизонт 12» вже не перебуває у стані припинення та у звязку з цим просить задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача не заперечує проти позовних вимог і визнає існування боргу перед позивачем у розмірі 1477500,00 грн, про що зазначено у наданому відзиві на позов.

У своїх письмових поясненнях, представник відповідача зазначає, що відповідач знаходиться у стані припинення відповідно до прийнятого загальними зборами учасників товариства рішення від 31.03.2016 про припинення юридичної особи шляхом ліквідації. У визначений для предявлення кредиторських вимог строк, заяв з вимогами до відповідача не надійшло. Представник відповідача підтверджує, що у червні 2016 року ТОВ «Гешефт А» звернулось до ТОВ «Горизонт 12» з претензією про сплату суми боргу, але у звязку з неможливістю погасити суму боргу відповідачем у червні 2016 року було усно відмовлено позивачу у задоволенні претензії.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані представником позивача докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Як встановлено судом, 03.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гешефт А» (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Горизонт 12» (далі - Покупець) укладений договір поставки нафтопродуктів №11/1-2014 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобовязується передати, а Покупець прийняти й оплатити нафтопродукти (далі Товар) в кількості, асортименті, по цінам, в терміни, відповідно до умов Договору, Додатків до нього, що є невідємними частинами Договору.

Кожен Додаток є окремим правочином, укладеним у рамках Договору. Кожен наступний Додаток не скасовує і не припиняє дію попередніх Додатків, ні вцілому, ні в частині, якщо тільки в ньому не зазначене інше (п. 2.1. Договору).

Пунктами 3.2.- 3.4. Договору передбачено, що одиниця виміру кількості Товару та кількість поставки кожної партії Товару, що поставляється за Договором, визначається в Додатках.

Орієнтовна загальна кількість Товару, що може бути поставлена за Договором протягом терміну його діє складає 10000 тон. Зобовязання Постачальника по поставці Товару в рамках даного Договору виникає після підписання Сторонами відповідного Додатку до даного Договору, у якому Сторони фіксують конкретний обєм Партії Товару.

Поставка Партії Товару в межах граничних показників (мінімальний та максимальний обєм поставки, зазначений у відповідному Додатку до Договору) є поставкою Товару належної кількості.

Згідно з п. 4.1. Договору ціна Товару, що поставляється, узгоджується Сторонами для кожної Партії Товару окремо в Додатку до даного Договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору поставка Товару, в межах даного Договору, може здійснюватись в порядку і в терміни, передбачені в Додатках до даного Договору, на умовах, які зазначені у цьому пункті. Сторони можуть погодити й інші умови поставки Партії Товару у відповідному Додатку до Даного Договору.

За результатами поставки Товару Сторонами підписується Акт прийому-передачі Товару, обовязок по складанню Акту прийому-передачі покладається на Постачальника (п. 6.4. Договору).

Покупець зобовязується оплатити Товар на умовах 100% попередньої оплати Партії Товару, якщо інше не передбачено Сторонами в Додатках до даного Договору.

05.11.2014 Сторонами підписано Додаток №1 до Договору поставки нафтопродуктів №11/1-2014 від 03.11.2014, згідно з яким Постачальник зобовязується поставити бензин марки АИ-92 у кількості 45 тон, ціна з ПДВ 23184 грн, а Покупець - прийняти та оплатити його.

На виконання умов Договору та Додатку №1 до Договору позивачем поставлено відповідачу, а відповідачем прийнято бензин марки АИ-92 у кількості 45 тон, ціна з ПДВ 23184 грн, на загальну суму 1043280,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №ВН-00228 від 05.11.2014 та актом приймання-передачі №1 від 05.11.2014.

04.12.2014 Сторонами підписано Додаток №2 до Договору поставки нафтопродуктів №11/1-2014 від 03.11.2014, згідно з яким Постачальник зобовязується поставити бензин марки АИ-92 у кількості 20 тон, ціна з ПДВ 21711 грн, а Покупець - прийняти та оплатити його.

На виконання умов Договору та Додатку №2 до Договору позивачем поставлено відповідачу, а відповідачем прийнято бензин марки АИ-92 у кількості 20 тон, ціна з ПДВ 21711 грн ,на загальну суму 434220,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №ВН-00235 від 04.12.2014 та актом приймання-передачі №2 від 04.12.2014.

Загальна вартість поставленого товару (бензину) становить 1477500,00 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем виконані прийняті на себе зобовязання з передачі товару, а відповідачем, у свою чергу, прийнятий цей товар без будь яких зауважень.

Відповідач взяті на себе зобовязання не виконав та не оплатив вартість поставленого йому товару.

Крім того, між позивачем та відповідачем підписаний акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.11.2014 по 01.07.2015, згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки нафтопродуктів від 01.11.2014 №11/1-14 становить 1477500,00 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Судом зроблено спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, згідно з яким 19.11.2016 до ЄДР внесено рішення засновників (учасників) юридичної особи про відміну рішення щодо припинення юридичної особи.

Оскільки відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Горизонт 12» не перебуває у стані припинення з 19.11.2016, тому справа розглядається без застосування норм статей 105, 112 Цивільного кодексу України.

За приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За наведених обставин суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1477500,00 грн є правомірною та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Оскільки спір виник у зв'язку з неправомірними діями відповідача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 22, 32-36, 43, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Горизонт 12» (, проспект Миру, 49-А, м. Чернігів, 14005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гешефт А» (, вул. Крутий узвіз, 6/2-А, м. Київ, 01004, адреса для листування: АДРЕСА_1, 03,00 грн заборгованості за поставлені нафтопродукти та 22162,50 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 31.01.2017.

Суддя В.В. Шморгун