ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2017 р. Справа № 917/1784/16

за позовом Заступника керівника Кременчуцької місцевої прокуратури (пр. Свободи,4а, м. Кременчук, 39600) в інтересах держави в особі Міністерства освіти та науки України (пр. Перемоги,10, м. Київ, 01135)

до відповідачів: 1) Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області, площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область,39600

2) Кременчуцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 17 "Вибір" імені М.Г. Неленя, вул. Карнаухова,14, м. Кременчук, Полтавської області, 39600

3) фізична особа-підприємець ОСОБА_1, вул. Ватутіна,60 , м. Кременчук, Полтавської області, 39600

про 1) Визнання недійсним п. 2.1 рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №401 від 03.07.2015 «Про надання згоди на укладення та продовження договорів оренди на приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука» ;

2) Визнання недійсним Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, вартістю 373201 грн., що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука від 03.07.2015 р. ;

3) Зобов'язання фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити нежитлове приміщення площею 186,38 кв.м, вартістю 373201 грн. та повернути Кременчуцькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №17 «Вибір» ім. М.Г. Неленя Кременчуцької міської ради Полтавської області

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від прокуратури: ОСОБА_2, службове посвідчення №035936 від 05.10.2015 року

від позивача: відсутні

від відповідача №1: відсутні

від відповідачів №2 та №3: відсутні

В судовому засіданні 26.01.2017 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Обставини справи: розглядається позовна заява про:

1) Визнання недійсним п. 2.1 рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №401 від 03.07.2015 «Про надання згоди на укладення та продовження договорів оренди на приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука» ;

2) Визнання недійсним Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, вартістю 373201 грн., що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука від 03.07.2015 р.;

3) Зобов'язання фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити нежитлове приміщення площею 186,38 кв.м., вартістю 373201 грн. та повернути Кременчуцькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №17 «Вибір» ім. М.Г. Неленя Кременчуцької міської ради Полтавської області.

05.12.2016 року від відповідача №3 (ФОП ОСОБА_1В.) надійшов відзив на позовну заяву (арк. с. 36-39). У своєму відзиві відповідач №3 зазначає, що на виконання умов договору в приміщенні, яке орендується ФОП ОСОБА_1, систематично проводяться заняття з трудового навчання, відповідно до щомісячних графіків, затверджених директором ЗОШ № 17. Відповідач №3 вказує, що надає не лише приміщення майстерні, а також матеріали для занять з деревообробки (фанеру, ДВП, клей, тощо), як передбачено додатковою угодою. Таким чином, відповідач №3 вважає, що орендоване приміщення використовується не лише для збирання меблів ФОП ОСОБА_1, але для проведення занять з трудового навчання по обробці деревини та фанери. Крім того, відповідач №3 у своєму відзиві вказує, що укладеним договором не порушуються вимоги Державних санітарних правил № 63, затверджених 14.08.2001 p., оскільки ФОП ОСОБА_1 отримано дозвіл Кременчуцької СЕС № 4124/03-02 від 07.04.2006 року на проведення робіт по збиранню корпусних меблів в орендованому приміщенні колишньої теплиці ЗОШ № 17 м. Кременчука. Дозвіл чинний по цей час. Крім того, приміщення теплиці стоїть окремо, обнесено парканом та учні його відвідують лише на заняттях. Тому відповідач №3 у своєму відзиві просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. До відзиву додано копія дозволу на розміщення об'єкту сфери послуг; додаткову угода № 1 від 05.07.2015 року; графіки проведення занять за вересень, жовтень, листопад 2016 року; дозвіл Кременчуцької СЕС № 4124/03/02; видаткові відомості на матеріали за вересень, листопад, грудень 2016 року; копію акт передачі нежитлового приміщення тепличного комплексу СШ № 17 від 01.11.2000р.; копію акту перевірки готовності школи № 17 до 2016-2017 навчального року від 10.08.2016 р.; копію договору на постачання електричної енергії від 23.05.2007 р.; копію договору на водопостачання та водовідведення від 01.01.2013 р. (арк. с. 40-59).

Також від відповідача №3 до суду 05.12.2016 року надійшла заява (арк. с. 60). У своїй заяві відповідач №3 просить суд розглядати дану справу за відсутності ФОП ОСОБА_1, оскільки не має можливості виїжджати за територію міста Кременчука, так як здійснює догляд за матір'ю, яка страждає парезом нижніх кінцівок.

Від відповідача №2 (Кременчуцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 17 "Вибір" імені ОСОБА_3) 05.12.2016 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. с. 61-68). Відповідач №2 у своєму відзиві зазначає, що приміщення теплиці, переданої в оренду ФОП ОСОБА_1, ніколи не призначалося для діяльності, пов'язаної з навчальним процесом, а було призначене для вирощування овочів для столової школи. Оскільки теплиця є енергоємним об'єктом, вона не використовувалася за призначенням на протязі останніх 20 років, так як не було коштів на її утримання. Також відповідач №2 зазначає, що чинне законодавство дозволяє передачу в оренду окремого індивідуально визначеного майна, що входить до складу об'єкта освіти, як цілісного майнового комплексу, а саме: приміщень, споруд та обладнання навчальних закладів, що тимчасово не використовуються у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничній, науковій діяльності за умови, якщо це не погіршує соціально-побутових умов колективу відповідного навчального закладу; тому договір оренди теплиці ЗОШ № 17 не суперечить нормам діючого законодавства. Тому відповідач №2 згідно поданого відзиву просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. До відзиву додано копії наступних документів: додаткова угода № 1 до договору № 23 від 03.07.2015 року; дозвіл Кременчуцької СЕС № 4124/03-02 від 07.04.2006 року; графіки проведення занять з трудового навчання за вересень, жовтень та листопад 2016 року; навчальні програми з трудового навчання для ЗОШ 5-9 класів ( 2015 рік); календарно-тематичне планування уроків трудового навчання в 5,6,9 класах, вчитель ОСОБА_4; витяги з класних журналів; витяги з журналу реєстрації інструктажів з техніки безпеки на заняттях з трудового навчання; календарно-тематичне планування уроків трудового навчання та креслення в 5,6,7,8,11 класи; довідка щодо фінансування потреб капітального ремонту школи та копії кошторисів за 2015-2016 p.p. техпаспорт на громадський будинок ЗОШ № 17 від 10.04.2008 року (арк. с. 69-140).

08.12.2016 року від відповідача №1 (Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області) до суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. с. 147-151). В даному відзиві відповідач №1 проти задоволення позову заперечує посилаючись на те, що прокурором необґрунтовано в чому саме невідповідність оскаржуваного рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області нормам Конституції та законам України та вказує на те, що виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області приймаючи зазначене рішення діяв в межах чинного законодавства та жодним чином не порушував загальних засад здобуття освіти. До відзиву відповідачем №1 додано копію рішення виконавчого комітету від 03.07.2015 року №401; копію довіреності (арк. с. 152-155).

06.01.2017 року від прокуратури до суду надійшли заперечення на відзив відповідачів (арк. с. 176-180). У своїх запереченнях прокуратура посилається на п. п. 1, 3, 10 розділу І Положення про учнівські навчально-дослідні земельні ділянки, згідно якого метою використання теплиці є проведення лабораторних і практичних шкільних занять з природознавства, біології, трудового навчання. Також прокуратура зазначає, що об'єкт освіти не може використовуватися не за призначенням, а може бути переданий в оренду виключно для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом. Крім того, як зазначено в запереченнях, об'єкт освіти переданий в оренду для діяльності не пов'язаної з навчально-виховним процесом, а для збирання корпусних меблів. У своїх запереченнях прокуратура просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. До заперечень додано копії фотознімків, копію карти, копію розпорядження, копію акта від 10.08.2016 року (арк. с. 181-193).

26.01.2017 року від прокуратури до суду надійшов лист (арк. с.208-209), в якому прокуратура вказує на те, що відповідно до наданого кадастрового плану земельної ділянки Кременчуцької ЗОШ №17, під №2 розташовано учбово-господарський блок з теплицею, а не приміщення для збирання корпусних меблів та проведення трудових навчань для учнів (відповідно до договору), що свідчить про те, що орендоване приміщення розташоване на території навчального закладу біля одного з входів до нього та знаходиться на території спортивного майданчика з відкритим, вільним доступом до нього. Згідно відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Класифікації видів цільового призначення земель цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:013 по вул. Т. Бульби (Карнаухова), 14 визначено як для будівництва і обслуговування будівель закладів освіти (код КВЦПЗ В 03.02). До листа прокурором додано лист від 04.01.2017 року №01-38/9919; витяг з рішення від 26.11.2013 року; кадастровий план земельної ділянки (арк. с. 210-212).

Позивач (Міністерство освіти та науки України) повноважного представника в судове засідання не направив, був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи, арк. с. 202), вимоги ухвал суду від 14.11.2016 року, від 06.12.2016 року та від 10.01.2017 року не виконав.

Відповідач №1,2 в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином (повідомлення про вручення поштових відправлень в матеріалах справи).

Відповідач №3 також в судове засідання не з'явився. Ухвала суду від 10.01.2017 року, яка направлялася відповідачу за адресою: вул. Ватутіна,60, м. Кременчук, Полтавської області, 39600, повернулася до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням строку зберігання".

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ч.3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою судом стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи наведене, відповідачі належним чином та завчасно були повідомлені судом про дату, час і місце проведення судових засідань. Крім того, ухвали суду у даній справі були своєчасно розміщені судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, господарський суд належним чином повідомляв відповідачів про дату, час і місце судового розгляду, строк розгляду справи, встановлений ГПК України, закінчився, то справа розглядається без участі представників відповідачів за наявними в ній матеріалами.

Представник прокуратури в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, суд встановив:

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (відповідач №1) від 03.07.2015 №401 «Про надання згоди на укладення та продовження договорів оренди на приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука» (далі - рішення) (арк. с. 20-22), надано згоду на продовження договору оренди на приміщення, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука між Кременчуцькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №17 «Вибір» ім. М.Г. Неленя Кременчуцької міської ради Полтавської області (відповідач №2) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач №3) на приміщення КЗОШ №17 (відповідача №2) по вул. Трохима Карнаухова, 14, площею 486,38 кв. м для збирання корпусних меблів та проведення трудових навчань для учнів терміном на два роки.

На підставі вищевказаного рішення укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука від 03.07.2015 року №23 (арк. с. 18-19), згідно умов якого КЗОШ №17 (відповідач №2) надає ФОП ОСОБА_1 (відповідачу №3) у строкове платне користування нежитлове приміщення площею 186,38 кв. м., розміщене за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Карнаухова, 14, що знаходиться на балансі КЗОШ №17, вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку і становить 373 201 грн. ОСОБА_3 передається в оренду для збирання корпусних меблів та проведення трудових навчань для учнів.

04.07.2015 року до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука від 03.07.2015 року №23 було укладено додаткову угоду №1 (арк. с. 41).

Відповідно до п.11.1 договору його укладено на строком на два роки, що діє з 03.07.2015 р. до 02.07.2017 р. включно.

Заступник керівника Кременчуцької місцевої прокуратури в обґрунтування позовних вимог зазначає, що даний позов заявлено з метою захисту інтересів держави, оскільки дії виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в частині прийняття п. 2.1. рішення від 03.07.2015 №401 "Про надання згоди на укладення та продовження договорів оренди на приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука", суперечать чинному законодавству України, порушує вимоги Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Закону України "Про освіту" та Державні санітарні правила і норми влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу, затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України № 63 від 14.08.2001, які прийняті на виконання Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», а договір про оренду індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука, укладений на підставі вказаного рішення, призводить до порушення прав дітей, які захищає і гарантує держава.

Вищезазначене стало підставою для звернення з позовом про визнання недійсним п. 2.1 рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №401 від 03.07.2015 "Про надання згоди на продовження договорів оренди на приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука", визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука від 03.07.2015р. №23 та зобов'язання фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити нежитлове приміщення площею 186,38 кв.м, вартістю 373201 грн. та повернути Кременчуцькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №17 «Вибір» ім. М.Г. Неленя Кременчуцької міської ради Полтавської області.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

За правилами частин 1 і 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону; органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до частини 10 статті 59 цього Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Як свідчать матеріали справи, рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №401 від 03.07.2015 «Про надання згоди на укладення та продовження договорів оренди на приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука» (п. 2.1) надано згоду на продовження договору оренди на приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука між Кременчуцькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №17 «Вибір» ім. М.Г. Неленя Кременчуцької міської ради Полтавської області (відповідач №2) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на приміщення КЗОШ №17 по вул. Трохима Карнаухова, 14, площею 486,38 кв. м для збирання корпусних меблів та проведення трудових навчань для учнів терміном на два роки.

На підставі вищевказаного рішення укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука від 03.07.2015 року №23 (арк. с. 18-19), згідно умов якого КЗОШ №17 (відповідач №2) надає ФОП ОСОБА_1 (відповідачу №3) у строкове платне користування нежитлове приміщення площею 186,38 кв. м., розміщене за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Карнаухова, 14, що знаходиться на балансі КЗОШ №17, вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку і становить 373 201 грн. ОСОБА_3 передається в оренду для збирання корпусних меблів та проведення трудових навчань для учнів.

Ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності».

Згідно ч.1ст.283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» перелік підприємств, майнові комплекси яких не можуть бути об'єктами оренди не є вичерпним і може бути доповнено законодавчими актами України.

Статтею 28 Закону України «Про освіту» встановлено, що система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Згідно з ст. 4 Закону Україну «Про загальну середню освіту», систему загальної середньої освіти становлять: загальноосвітні навчальні заклади всіх типів і форм власності, у тому числі (для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, навчально-виробничі комбінати, позашкільні заклади, науково-методичні установи та органи управління системою загальної середньої освіти, а також професійно-технічні та вищі навчальні заклади І-ІІ рівнів акредитації, що надають повну загальну середню освіту.

Статтею 9 Закону Україну «Про загальну середню освіту» визначено, що школа І - III ступенів належить до загальноосвітніх навчальних закладів.

Таким чином, Кременчуцька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №17 «Вибір» ім. М.Г. Неленя Кременчуцької міської ради Полтавської області є загальноосвітнім навчальним закладом.

Згідно із ч. 2 ст. 18 Закону України "Про освіту" навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу

Статтею 61 Закону України "Про освіту" визначено, що фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Відповідно до ч.5 ст. 63 Закону України «Про освіту», об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

У відповідності з п. 2 статті 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27.08.2010 р. № 796 до інших послуг, які можуть надаватися такими закладами, відноситься надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України "Про загальну середню освіту" вимоги до матеріально-технічної бази загальноосвітніх навчальних закладів визначаються відповідними будівельними і санітарно-гігієнічними нормами і правилами, а також типовими переліками обов'язкового навчального та іншого обладнання (в тому числі корекційного), навчально-методичних та навчально-наочних посібників, підручників, художньої та іншої літератури.

Порядок утримання загальноосвітніх навчальних закладів визначено Державними санітарними правилами і нормами влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001 за № 63. Зазначені норми є обов'язкові для виконання і прийняті на виконання Закону Україну «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Згідно п. 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від № 63 14.08.2001, здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча ч. 4 ст. 61 Закону України "Про освіту", п. 105 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27.08.2010 року № 778, визначено, що додатковими джерелами фінансування навчальних закладів, заснованих в тому числі на комунальній власності, можуть бути доходи від надання в оренду приміщень, однак оренда приміщень у них дозволяється лише у випадках, якщо об'єкт оренди використовується за цільовим призначенням - для навчально-виховного процесу.

Таким чином, вирішальним в аспекті неухильного дотримання вимог ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" законодавець визначає обов'язкове використання об'єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням, тобто тісну пов'язаність з навчально-виховним процесом мети такого використання (у тому числі на умовах оренди).

Судом встановлено, що предметом оренди за оспорюваним договором є збирання корпусних меблів (тобто для здійснення господарської комерційної діяльності) та проведення трудових навчань для учнів. Зазначена обставина вказана в Договорі (п. 1.1.) та не заперечується сторонами.

Судом також встановлено, що основним видом діяльності Відповідача №3 відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно коду КВЕД 31.09 є - виробництво інших меблів (арк. с. 23-25).

Таким чином, ні предмет діяльності Відповідача №3, ні цільове призначення орендованого приміщення, не мають жодного відношення до навчально-виховного процесу, що суперечить меті досягнення наведених у ст. 5 Закону України "Про загальну середню освіту" завдань.

Згідно з ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що дії виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в частині прийняття п. 2.1 рішення від 03.07.2015 №401 "Про надання згоди на укладення та продовження договорів оренди на приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука", суперечать чинному законодавству України та порушують вимоги Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Закону України "Про освіту" та Державні санітарні правила і норми влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу, затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України № 63 від 14.08.2001, які прийняті на виконання Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним.

Правові підстави визнання недійсним правочину регулюються Цивільним кодексом України, та саме недодержання загальних вимог, додержання яких є необхідними для чинності правочину можуть бути підставою для звернення особи з вимогою про визнання правочину недійсним та за наявності доведення позивачем такої обставини такі право чини можуть бути визнані судом недійсними.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Першою - третьою та п'ятою частинами ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами 1, 3 ст. 207 ГК України передбачено, що якщо господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Відповідно до ч. 2 ст. 208 ГК України у разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Судом встановлено, що зміст договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна від 03.07.2015 р. суперечить законодавству, зокрема ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", п. 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001 року № 63, оскільки його використання здійснювалося не за цільовим призначенням, а саме площа було орендована для цілей, котрі не пов'язанні з навчально-виховним процесом.

Зазначена правова позиція також викладена в постановах Вищого господарського суду України №906/631/16 від 28.12.2016 року, №918/280/16 від 22.11.2016 року, №923/446/16 від 16.11.2016 року та ін.

Враховуючи викладене, оспорюваний договір підлягає визнанню недійсним, а нежитлове приміщення, що є предметом договору оренди, - звільненню та поверненню Кременчуцькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №17 «Вибір» ім. М.Г. Неленя Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Заперечення відповідача №2 стосовно того, що приміщення теплиці, переданої ФОП ОСОБА_1, ніколи не призначалися для діяльності, пов'язаної з навчальним процесом судом відхиляються оскільки відповідно до Положення про учнівські навчально-дослідні земельні ділянки, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 30.01.2015 №68, закритий ґрунт (теплиці, парники тощо) використовується для проведення практичних занять, дослідницької роботи, вирощування овочевих і квітково-декоративних культур, розсади, розмноження плодово-ягідних і деревних рослин.

Крім того, прокурором надано суду кадастровий план земельної ділянки Кременчуцької ЗОШ №17(арк. с. 212), що свідчить про те, що орендоване приміщення розташоване на території навчального закладу біля одного з входів до нього та знаходиться на території спортивного майданчика з відкритим, вільним доступом до нього. Згідно відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Класифікації видів цільового призначення земель цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:013 по вул. Т. Бульби (Карнаухова), 14 визначено як для будівництва і обслуговування будівель закладів освіти (код КВЦПЗ В 03.02) (арк. с. 210).

Отже, матеріали справи свідчать, що частина приміщення школи передана відповідачу-3 для використання з метою розміщення майстерні по збиранню меблів, тобто суто в цілях підприємницької діяльності орендаря, не пов'язаної з навчально-виховним процесом та не з метою надання освітніх послуг, надавати які відповідач 3 не має права.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог про визнання недійсним п. 2.1 рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №401 від 03.07.2015 «Про надання згоди на укладення та продовження договорів оренди на приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука», визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, вартістю 373201 грн., що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука від 03.07.2015 р. та зобов'язання фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити нежитлове приміщення площею 186,38 кв.м, вартістю 373201 грн. та повернути Кременчуцькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №17 «Вибір» ім. М.Г. Неленя Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати в розмірі 4134,00 грн., покладаються на відповідачів.

Стосовно надлишково сплаченого прокуратурою судового збору в розмірі 1464,02, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, в разі необхідності повернення надлишково сплаченого судового збору, прокуратурі необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 33,43,49,82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним п.2.1 рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №401 від 03.07.2015 «Про надання згоди на укладення та продовження договорів оренди на приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука».

3. Визнати недійсним договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука від 03.07.2015 року №23, укладений між Кременчуцькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 17 "Вибір" імені ОСОБА_3 Кременчуцької міської ради Полтавської області (вул. Карнаухова,14, м. Кременчук, Полтавської області, 39600, ідентифікаційний код 22538987) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (вул. Ватутіна,60 , м. Кременчук, Полтавської області, 39600, ідентифікаційний код НОМЕР_1) .

4. Зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (вул. Ватутіна,60 , м. Кременчук, Полтавської області, 39600, ідентифікаційний код НОМЕР_1) звільнити нежитлове приміщення площею 186,38 кв. м, розміщене за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Карнаухова, 14, що знаходиться на балансі КЗОШ №17 вартістю 373201 грн. та повернути Кременчуцькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №17 «Вибір» ім. М.Г. Неленя Кременчуцької міської ради Полтавської області (вул. Карнаухова,14, м. Кременчук, Полтавської області, 39600, ідентифікаційний код 22538987).

5. Стягнути з виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область,39600, ідентифікаційний код 04057287) на користь прокуратури Полтавської області (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави 7, р/р 6160, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800) 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

6. Стягнути з Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 17 "Вибір" імені ОСОБА_3 Кременчуцької міської ради Полтавської області (вул. Карнаухова,14, м. Кременчук, Полтавської області, 39600, ідентифікаційний код 22538987) на користь прокуратури Полтавської області (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави 7, р/р 6160, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800) 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

7. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вул. Ватутіна,60 , м. Кременчук, Полтавської області, 39600, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь прокуратури Полтавської області (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави 7, р/р 6160, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800) 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 31.01.2017 р.

Суддя Тимощенко О.М.