РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017Справа №910/24143/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного підприємства «КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант Траст Трейд»

про стягнення заборгованості в розмірі 4 086,72 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Зінченко І.О. (довіреність б/н від 03.01.2017);

від відповідача: не з'явились,

ВСТАНОВИВ :

28.12.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного підприємства «КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА» (далі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант Траст Трейд» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 4 455,25 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором про спостереження за спрацюванням засобів охоронно-тривожної сигналізації № 2889-ПО від 01.12.2015 (далі - договір).

Вважаючи, що його права порушені позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача основний борг у розмірі 3 600,00 грн, 466,51 грн пені, три проценти річних в сумі 83,64 грн та інфляційну складову боргу в розмірі 116,57 грн.

Провадження у справі № 910/24143/16 порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.01.2017, розгляд справи призначено на 24.01.2017.

19.01.2017 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заяву про долучення до матеріалів справи документів, витребуваних ухвалою суду від 03.01.2017.

24.01.2017 у судовому засіданні представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 3 420,00 грн, 466,51 грн пені, три проценти річних в сумі 83,64 грн та інфляційну складову боргу в розмірі 116,57 грн.

З огляду на зміст вищевказаної заяви про уточнення позовних вимог, а також зміст раніше поданої позовної заяви, приймаючи до уваги конкретні обставини справи та враховуючи роз'яснення, наведені у п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, суд дійшов висновку про те, що дана заява є заявою про зменшення розміру позовних вимог та підлягає прийняттю до розгляду на підставі ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвала про порушення провадження в даній справі надсилалась, зокрема й відповідачу на його адресу місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та була повернута підприємством поштового зв'язку, оскільки адресат не знаходиться за вказаною адресою, що підтверджується поштовим поверненням, долученими до матеріалів справи

Однак, в силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням роз'яснень, наведених у п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, відповідач вважається повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач в жодне судове засідання свого повноважного представника не направив, обґрунтованих письмових пояснень із зазначенням поважних причин неявки його представника у судові засідання до суду не подав, правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався та відзиву на позов не надав, а тому, відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа була розглянута за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 24.01.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, судом встановлено:

01.12.2015 між приватним підприємством «КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА» (далі - позивач або виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант Траст Трейд» (далі - відповідач або замовник) був укладений договір про спостереження за спрацюванням засобів охоронно-тривожної сигналізації № 2889-ПО (далі - договір), згідно з умовами якого відповідач передав, а позивач прийняв під охорону за допомогою пульта централізованого спостереження офісне приміщення, розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Мазепи 4 (далі - об'єкт).

Охорона об'єкта здійснюється шляхом спостереження за станом засобів сигналізації на об'єкті та негайного виїзду ГМР при їх спрацюванні з метою затримання сторонніх осіб, що незаконно проникли на об'єкт, в період охорони (п. 2.2 договору).

Відповідно до пп. 3.2.11 п. 3.2 договору замовник зобов'язаний своєчасно вносити плату за послуги охорони.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що щомісячна вартість послуг виконавця не залежить від фактичного часу, розмір якої визначений в додатку № 1 до договору.

Згідно з додатком № 1 до договору вартість послуг охорони становить 450,00 грн на місяць.

Позивач протягом періоду з 01.04.2016 по 18.11.2016 (далі - спірний період) надав відповідачу послуги з охорони загальною вартістю 3 420,00 грн, що підтверджується рахунками на оплату № 5880 від 01.04.2016, № 8780 від 04.05.2016, № 10334 від 01.06.2016, № 11750 від 01.07.2016, № 13092 від 01.08.2016, № 14413 від 01.09.2016, № 15709 від 03.10.2016 та № 16997 від 01.11.2016, оригінали яких долучені до матеріалів справи.

Проте відповідач, в порушення умов договору, послуги, надані позивачем протягом вищевказаного спірного періоду, не оплатив.

Вважаючи, що його права порушені позивач звернувся до суду, та з урахуванням заяви, поданої 24.01.2017, просив стягнути з відповідача основний борг у розмірі 3 420,00 грн, 466,51 грн пені, три проценти річних в сумі 83,64 грн та інфляційну складову боргу в розмірі 116,57 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 вказаної статті).

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач документів, що підтверджують оплату ним заборгованості перед позивачем або спростовують доводи останнього, суду не надав. Відтак, вимога позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 3 420,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 466,51 грн пені, три проценти річних в сумі 83,64 грн та інфляційну складову боргу в розмірі 116,57 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 8.2 договору передбачено, що оплата за цим договором здійснюється на умовах передплати і проводиться щомісячно, в термін перших п'яти банківських днів поточного місяця.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач послуги, надані позивачем протягом спірного періоду, не оплатив, відтак допустив порушення зобов'язання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 вказаної статті).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Підпунктом 5.1.5 пункту 5.1 договору передбачено, що у разі порушення строку оплати вартості наданих виконавцем послуг замовник за кожний день прострочення зобов'язаний виплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд дійшов висновку, що він виконаний не вірно, у зв'язку з чим судом був здійснений власний розрахунок пені:

Період заборгованостіРозмір заборгованості (грн)Кількість днів простроченняОблікова ставка НБУ (%)Розмір пені (грн)
Квітень 2016
08.04.2016-21.04.2016450,001422,07,57
22.04.2016-26.05.2016450,003519,016,35
27.05.2016-23.06.2016450,002818,012,39
24.06.2016-28.07.2016450,003516,514,20
29.07.2016-15.09.2016450,004915,518,68
16.09.2016-08.10.2016450,002315,08,48
Травень 2016
12.05.2016-26.05.2016450,001519,07,00
27.05.2016-23.06.2016450,002818,012,39
24.06.2016-28.07.2016450,003516,514,20
29.07.2016-15.09.2016450,004915,518,68
16.09.2016-27.10.2016450,004215,015,49
28.10.2016-12.11.2016450,001614,05,51
Червень 2016
08.06.2016-23.06.2016450,001618,07,08
24.06.2016-28.07.2016450,003516,514,20
29.07.2016-15.09.2016450,004915,518,68
16.09.2016-27.10.2016450,004215,015,49
28.10.2016-08.12.2016450,004214,014,46
Липень 2016
07.07.2016-28.07.2016450,002216,58,93
29.07.2016-15.09.2016450,004915,518,68
16.09.2016-27.10.2016450,004215,015,49
28.10.2016-26.12.2016450,006014,020,66
Серпень 2016
06.08.2016-15.09.2016450,004115,515,63
16.09.2016-27.10.2016450,004215,015,49
28.10.2016-26.12.2016450,006014,020,66
Вересень 2016
08.09.2016-15.09.2016450,00815,53,05
16.09.2016-27.10.2016450,004215,015,49
28.10.2016-26.12.2016450,006014,020,66
Жовтень 2016
08.10.2016-27.10.2016450,002015,07,38
28.10.2016-26.12.2016450,006014,020,66
Листопад 2016
08.11.2016-26.12.2016270,004914,010,12
Всього413,75
Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені є обґрунтованою та правомірною, проте, з огляду на здійснений судом перерахунок, підлягає задоволенню в розмірі меншому, ніж визначено позивачем, а саме - 413,75 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки трьох процентів річних та інфляційної складової боргу, надані позивачем, суд встановив, що вони виконані не вірно. У зв'язку з цим судом був виконаний власний розрахунок вказаних позовних вимог:

Період нарахуванняРозмір заборгованості (грн)Індекси інфляції, що застосовуютьсяРозмір інфляційної складової боргу (грн)Кількість днів простроченняРозмір 3% річних (грн)
Квітень 2016
08.04.2016-26.12.2016450,00квітень-грудень 201648,152639,70
Травень 2016
12.05.2016-26.12.2016450,00травень-грудень 201631,302298,45
Червень 2016
08.06.2016-26.12.2016450,00червень-грудень 201630,822027,45
Липень 2016
07.07.2016-26.12.2016450,00липень-грудень 201631,781736,38
Серпень 2016
06.08.2016-26.12.2016450,00серпень-грудень 201632,271435,27
Вересень 2016
08.09.2016-26.12.2016450,00вересень-грудень 201633,721104,06
Жовтень 2016
08.10.2016-26.12.2016450,00жовтень-грудень 201625,17802,95
Листопад 2016
08.11.2016-26.12.2016270,00листопад-грудень 20167,33491,08
Всього240,54Всього45,34
Здійснивши власний розрахунок інфляційної складової боргу, суд встановив, що її розмір є більшим ніж заявлено позивачем до стягнення. З приводу наведеного суд зазначає, що п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарському суду при прийнятті рішення надано право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. Проте, відповідного клопотання позивачем, як заінтересованою особою, суду не надано, а тому, враховуючи, що у правовідносинах сторін спору має місце допущене відповідачем порушення зобов'язання, вимога про стягнення з відповідача інфляційної складової боргу підлягає задоволенню судом у розмірі, визначеному позивачем, а саме - 116,57 грн.

Водночас, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних, з огляду на здійснений судом перерахунок, підлягає частковому задоволенню в розмірі 45,34 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що вимоги позивача задоволені судом частково, на відповідача покладається судовий збір у розмірі 1 347,30 грн.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов приватного підприємства «КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА» задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант Траст Трейд» (02068, м. Київ, вул. Драгоманова, будинок 17, офіс 61, ідентифікаційний код 39647766) на користь приватного підприємства «КОМСЕРВІС-БЕЗПЕКА» (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 6, корпус 1, ідентифікаційний код 35900097) основний борг у розмірі 3 420,00 грн (три тисячі чотириста двадцять грн 00 коп.); 413,75 грн (чотириста тринадцять грн 75 коп.) пені; три проценти річних в сумі 45,34 грн (сорок п'ять грн 34 коп.); інфляційну складову боргу в розмірі 116,57 грн (сто шістнадцять грн 57 коп); 1 347,30 грн (одну тисячу триста сорок сім грн 30 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26 січня 2017 року.

Суддя Я.А. Карабань