ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

23 січня 2017 р. Справа № 902/918/16

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву заяву б/н. від 30.12.2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об'єднання" про розстрочення виконання рішення від 22.11.2016 року у справі

за позовом Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул. Хмельницьке шосе, 7. м. Вінниця, 21100)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-Експлуатаційне Об'єднання" (вул. М. Оводова, 1, м. Вінниця, 21050)

про стягнення 253 150 грн.

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.;

за участю представників сторін:

позивача (стягувача): ОСОБА_1 за довіреністю №85/16 від 08.11.2016р.;

відповідача (боржника, заявника): не з'явився;

У С Т А Н О В И В :

10.01.2017 року до суду надійшла заява б/н. від 30.12.2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об'єднання" про розстрочення виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 22.11.2016 року.

У даній заяві заявник просить суд розстрочити виконання рішення суду по справі № 902/918/16 терміном на два роки рівними частинами.

В обґрунтування даної заяви боржник зазначає, що на сьогоднішній день Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об'єднання" перебуває у складному фінансовому становищі. Вказана обставина підтверджується балансом (звіт про фінансовий стан) станом на 30.09.2016р., звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2016р., дебіторською та кредиторською заборгованістю по Товариству станом на 30.09.2016р. Сума заявлена до стягнення є досить великою для сплати її одним платежем, а тому є потреба у розстроченні виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 12.01.2017 року заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.01.2017 року.

18.01.2017 року від позивача надійшли пояснення за № 03-38/61 від 18.01.2017 року, в яких останній не заперечує проти розстрочення сплати боргу у сумі 241 150,00грн. строком на 10 місяців рівними частинами (по 24 115 грн. щомісячно).

На визначену дату з'явився представник позивача (стягувача). Відповідач (боржник) правом участі в судовому засіданні не скористався не зважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином ухвалою від 12.01.2017 року, яка надсилалася йому рекомендованою кореспонденцією.

Оскільки приписи ст. 121 ГПК України не передбачають обов'язкової участі представників сторін для розгляду заяви про розстрочку виконання рішення, суд ухвалив провести розгляд вказаної заяви за відсутності представника відповідача (боржника).

Розглянувши заяву, заслухавши думку представника позивача (стягувача), дослідивши наявні у справі документи, судом встановлено наступне.

22.11.2016р. Господарським судом Вінницької області прийнято рішення у справі №902/918/16 за позовом Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Експлуатаційне Обєднання» про стягнення 117 150,00грн. штрафу та 136 000,00грн. пені, яким позов задоволено повністю.

Після набрання рішенням від 22.11.2016р. законної сили, на його виконання судом 06.12.2016р. було видано відповідні накази.

10.01.2016 року до суду надійшла заява б/н. від 30.12.2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційне об'єднання" про розстрочення виконання рішення суду від 22.11.2016 року у справі терміном на 2 роки з наступним графіком платежів: 1) до 31.03.2017р. - суму в розмірі 30 143грн. 75 коп.; 2) до 30.06.2017р. - суму в розмірі 30 143грн. 75 коп.; 3) до 30.09.2017р. - суму в розмірі 30 143грн. 75 коп.; 4) до 31.12.2017р. - суму в розмірі 30 143грн. 75 коп.; 5) до 31.03.2018р. - суму в розмірі 30 143грн. 75 коп.; 6) до 30.06.2018р. - суму в розмірі 30 143грн. 75 коп.; 7) до 31.09.2018р. - суму в розмірі 30 143грн. 75 коп.; 8) до 31.12.2018р. - суму в розмірі 30 143грн. 75 коп..

Як свідчать матеріали справи, та підтверджується представником стягувача, відповідачем, частково погашено суму боргу, та перераховано позивачу 8 000 грн 00 коп. згідно платіжних доручень: №1998 від 29.11.2016р. на суму 4 000 грн. 00коп. та №.2210 від 23.12.2016р. на суму 4 000грн. 00 коп..

Таким чином, станом на день розгляду заяви сума заборгованості, що підлягає стягненню за рішенням суду, становить 241 150 грн. 00 коп..

Беручи до уваги встановлені обставини суд зважає на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у засіданні суду з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п.7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України у постанові від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, вищезазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може відстрочити чи розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте, визначальним фактором при наданні відстрочки або розстрочки є підставність цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Разом з тим законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Із змісту вищенаведених законодавчих приписів випливає, що при розгляді заяви про розстрочення виконання рішення, суд повинен встановити матеріальний інтерес не лише боржника, але й стягувача, оскільки не взяття до уваги фінансового становища останнього є порушенням принципів змагальності та рівності сторін перед законом і судом, передбачених статтями 42 та 43 ГПК України.

Відповідач (заявник) в обґрунтування поданої ним заяви про розстрочення виконання рішення суду посилається на складне фінансове становище. В підтвердження наведеного відповідачем надано копію балансу (звіт про фінансовий стан) станом на 30.09.2016р., копію звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2016р., довідки про дебіторську та кредиторську заборгованість по Товариству станом на 30.09.2016р..

На думку суду ця обставина, а саме фінансовий стан відповідача, може призвести до ускладнення виконання судового рішення, тому суд погоджується з тим, що виконання рішення підлягає розстрочці.

Разом з тим, суд не погоджується з проханням відповідача розстрочити виконання рішення на два роки рівними частинами, оскільки це буде несправедливо, недобросовісно по відношенню до позивача. Така позиція розцінюється судом як зловживання відповідачем своїм правом, яке може потягнути завдання шкоди позивачеві.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги позиції сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду, та розстрочку виконання рішення суду від 22.11.2016 року по справі № 902/918/16 на десять місяців рівними частинами.

Керуючись ст. ст. 86, 115, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-Експлуатаційне Об'єднання" б/н. від 30.12.2016 року про розстрочку виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 22.11.2016 року у справі № 902/918/16 задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 22.11.2016 року у справі № 902/918/16 на десять місяців, згідно наступного графіку:

24 115,00 грн. - до 28.02.2017 року;

24 115,00 грн. - до 31.03.2017 року;

24 115,00 грн. - до 30.04.2017 року;

24 115,00 грн. - до 31.05.2017 року;

24 115,00 грн. - до 30.06.2017 року;

24 115,00 грн. - до 31.07.2017 року;

24 115,00 грн. - до 31.08.2017 року;

24 115,00 грн. - до 30.09.2017 року;

24 115,00 грн. - до 31.10.2017 року;

24 115,00 грн. - до 30.11.2017 року.

3. Копію ухвали направити ТОВ "ЖЕО" рекомендованим листом.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 -ТОВ "ЖЕО" (вул. М. Оводова, 1, м. Вінниця, 21050).