РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017Справа №910/21250/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОБЕТОН-ДС"(відповідач-1),

Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІБРОПРЕС-ДС"(відповідач-2),

Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРУМ-ДС І КО"(відповідач-3),

про стягнення 274 239, 12 грн.

Представники:

від позивача: Гончаренко І.Л. (довіреність від 17.10.2016 № 91/2016/10/17-7);

від відповідачів: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОБЕТОН-ДС"(відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІБРОПРЕС-ДС"(відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРУМ-ДС І КО"(відповідач-3) про солідарне стягнення з відповідачів 274 239, 12 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, з яких 217 397,21 грн. за активну електроенергію, 53 096,07 грн. за реактивну електроенергію і 3 745,84 грн. за перевищення договірних величин споживання електроенергії.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.11.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/21250/16. Розгляд справи призначено на 12.12.2016.

09.12.2016 позивач подав суду клопотання про долучення документів на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі та повідомлення про відсутність аналогічного спору між сторонами.

12.12.2016 відповідачі подали суду відзиви на позовну заяву, в яких просили об'єднати в одне провадження справу № 910/21250/16 і справу 5011-15/2045-2012 про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Форум-ДС».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.12.2016, у зв'язку із неявкою представників відповідачів у судове засідання, розгляд справи відкладено на 23.01.2017, відповідно до статті 77 ГПК України.

Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні 23.01.2017 підтримав в повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання 23.01.2017 року не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, оскільки ухвала направлялась на адресу, що зазначена в позовній заяві та Витязі з ЄДРПОУ.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч. 1ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В судовому засіданні 23.01.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача по суті спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

26.05.2003р. між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (надалі позивач) та Закритим акціонерним товариством «Форум-ДС» було укладено договір № 2084112 про постачання електричної енергії до балансової межі приміщень розташованих за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська,1 (надалі - договір).

У зв'язку із неналежним виконанням умов договору у Закритого акціонерного товариства «Форум-ДС» за період з 01.06.2014 по 01.09.2015 виникла перед позивачем заборгованість у сумі 274 239,12 грн.

Постановою Господарського суду міста Києва від 19.05.2014 у справі 5011-15/2045-2012 Закрите акціонерне товариство «Форум-ДС» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

06.10.2015 позивач звернувся до суду із заявою про визнання кредиторських вимог у справі про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Форум-ДС», які складають заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.06.2014 по 01.09.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 № 5011-15/2045-2012, залишеної без змін Постановою Київського апеляційного суду від 31.05.2016 № 5011-15/2045-2012 позивачу відмовлено в задоволенні заяви про визнання кредиторських вимог.

Судами у справі № 5011-15/2045-2012 встановлено наступні факти:

- майно боржника, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 1 на яке було здійснено постачання електричної енергії кредитором 21.10.2011 було передане Товариству з обмеженою відповідальністю "ГАЗОБЕТОН-ДС", Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІБРОПРЕС-ДС" і Товариству з обмеженою відповідальністю "ФОРУМ-ДС І КО" в якості внесків до статуного капіталу цих товариств;

- з 26.10.2011 вказані юридичні особи отримали свідоцтва про право власності на комплекс будівель, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 1 (підтверджується інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 24.12.2015 № НЖ-2015 2816).

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій). Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір. (п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Отже, у позивача виникло право вимоги саме до цих юридичних осіб.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1 ст. 275 Господарського кодексу України встановлено за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Так, позивач у період з 01.06.2014 по 01.09.2015 на підставі Договору здійснив на користь відповідачів енергопостачання, що підтверджується копіями актів (звітів) про використану електричну енергію, які наявні в матеріалах справи у вигляді копій.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок неналежного виконання відповідачами їх грошового зобов'язання за Договором, відповідачі оплату поставленої їм електроенергії у період з 01.06.2014 по 01.09.2015 на користь позивача в повному обсязі не здійснили, що призвело до виникнення у відповідачів перед позивачем заборгованості за Договором в сумі 274 239,12 грн.

11.08.2016 позивач звернувся до відповідачів з вимогою-претензією про сплату заборгованості у сумі 274 239,12 грн., яка залишена відповідачами без відповіді і належного реагування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» встановлено, що споживання енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальноком. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи договору про постачання електричної енергії строк виконання відповідачами зобов'язань по оплаті спожитої електроенергії за період 01.06.2014 по 01.09.2015 включно станом на момент вирішення спору настав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі взяті на себе зобов'язання по оплаті спожитої електроенергії у повному обсязі не виконали, внаслідок чого у них виникла заборгованість перед позивачем у сумі 274 239,12 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів суми заборгованості по оплаті спожитої електроенергії у сумі 274 239,12 грн., визначеної договором, документально доведені та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зважаючи на те, що відповідачі доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надали, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати, понесені позивачем по даній справі, відповідно до ст. 49 господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОБЕТОН-ДС" (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 1, ), Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІБРОПРЕС-ДС" (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 1, ), Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРУМ-ДС І КО" (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 31, ) 274 239,12 грн. заборгованості по оплаті електроенергії.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОБЕТОН-ДС" (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 31, ) 1371,20 грн. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІБРОПРЕС-ДС" (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 31, ) 1371,20 грн. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРУМ-ДС І КО" (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 31, ) 1371,20 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.01.2016р.

Суддя Трофименко Т.Ю.