РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017Справа №910/22109/16
За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення заборгованості по договору 82 062,21 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Волощук П.Ю., за довіреністю

від відповідача: Громніцький Ю.П., за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по договору 82 062,21 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення вимог укладеного між сторонами Договору на розподіл природного газу № 14-108-ТН від 30.01.2014 не оплатив повністю вартість послуг транспортування природного газу газорозподільними мережами, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 82 062,21 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2016 порушено провадження у справі №910/22109/16, розгляд справи призначено на 19.12.2016.

16.12.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представники сторін у судове засідання 19.12.2016 з'явились.

У судовому засіданні 19.12.2016 судом, в порядку ст. 77 ГПК України, та в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України, було оголошено перерву до 23.01.2017.

23.01.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача були подані письмові пояснення.

Також, 23.01.2017 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечуючи проти позову, зазначає, що ПАТ «НАК Нафтогаз України» 06.01.2014 звернулось до ПАТ «Хмельницькгаз» із заявою від 29.12.2014 № 269668/1.214 про зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 ЦК України.

Як зазначає відповідач, відповідно до змісту вказаної заяви, відповідачем визначено, що за даними бухгалтерського обліку рахується дебіторська заборгованість позивача перед відповідачем за Договором оренди газопроводів та споруд на них від 01.12.2004 № 14/1292/04 в сумі 82 062,19 грн. В свою чергу, станом на 01.12.2014 відповідач має кредиторську заборгованість перед позивачем за Договором з надання послуг з транспортування природного газу розподільному трубопроводами від 30.01.2014 № 14-108-ТН в сумі 5 638 273,94 грн. Вказані зобов'язання в сумі 82 062,19 грн. є зустрічними, однорідними, строк виконання яких настав.

Таким чином, відповідач зазначає, що станом на час розгляду справи, в бухгалтерському обліку заборгованість компанії перед позивачем за Договором на розподіл природного газу від 30.01.2014 № 14-108-ТН відсутня.

У судове засідання 23.01.2017 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 23.01.2017 з'явився, надав суду усні пояснення по суті спору, проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.01.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (далі - позивач, газорозподільне підприємство) та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - відповідач, замовник) укладено Договір на розподіл природного газу №14-108-ТН (далі - Договір), відповідно до умов якого, газорозподільне підприємство зобов'язується у лютому 2014 року надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Замовних зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами договору (п. 2.2 Договору).

В подальшому сторонами були укладені додаткові угоди до договору.

Так, додатковою угодою № 4 від 03.12.2014 сторони внесли зміни до п. 2.1 Договору то виклали його в наступній редакції: за договором газорозподільне підприємство зобов'язується у 2014 та 2015 роках надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до п. 11.1 Договору в редакції додаткової угоди № 4 від 03.12.2014, договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками, та розповсюджує свою дію на відносини сторін, що склалися з 01 лютого 2014 і діє в частині надання послуг до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. 5.5 Договору, оплата вартості послуг з транспортування природного газу ГРМ здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу на період проведення передоплати, визначений сторонами в договорі.

Сума платежу попередньої оплати розраховується як добуток тарифу, визначеного на наступний період передоплати, на плановий обсяг природного газу по кожному об'єкту замовника або його споживача, заявленого на наступний період передоплати. У разі відсутності інформації про тариф на наступний період передоплата до дня здійснення попередньої оплати замовник розраховує суму платежу за тарифом, що діяв у попередньому місяці.

У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу природного протягом розрахункового періоду замовник здійснює оплату додатково заявлених обсягів транспортування природного газу в п'ятиденний строк пісня збільшення цього обсягу в установленому порядку.

У випадку недоплати за фактично протранспортований природний газ ГРМ за розрахунковий період замовник проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У разі переплати за фактично протранспортований природний газ сума переплати зараховується газорозподільним підприємством у рахунок оплати послуг з транспортування газу ГРМ на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок замовника на його письмову вимогу.

Згідно з п. 5.6 Договору у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газорозподільного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, який утверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з п. 5.7. Договору у разі виникнення у замовника заборгованості з оплати послуг з транспортування природного газу ГРМ сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України, складають графік погашення заборгованості, який є додатком до Договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості газорозподільне підприємство має право грошові кошти, отримані від замовника за послуги з транспортування природного газу ГРМ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості замовника за найдавнішим строком її виникнення.

Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками, та розповсюджує свою дію на відносини сторін, що склалися з 01 лютого 2014 року і діє в частині надання послуг до 28 лютого 2014 року, а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором.

Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони повинні переоформити додаток до договору, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк (п. 11.1 договору).

На виконання умов договору позивач протранспортував протягом лютого 2014 - грудня 2015 років природний газ на загальну суму 90 389 881,70 грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу, які підписані та скріплені печатками сторін, а саме: № 02 ТН від 28.02.2014; №03 ТН від 31.03.2014; №04 ТН від 30.04.2014; №05 ТН від 31.05.2014; №06 ТН від 30.06.2014; №07 ТН від 31.07.2014; №08 ТН від 31.08.2014; №09 ТН від 30.09.2014; №10 ТН від 31.10.2014; №11 ТН від 30.11.2014; №12 ТН від 31.12.2014; №01 ТН від 31.01.2015; №02 ТН від 28.02.2015; №03 ТН від 31.03.2015; №04 ТН від 30.04.2015; №05 ТН від 31.05.2015; №06 ТН від 30.06.2015; №07 ТН від 31.07.2015; №08 ТН від 31.08.2015; №09 ТН від 30.09.2015; №10 ТН від 31.10.2015; №11 ТН від 30.11.2015; №12 ТН від 31.12.2015.

Проте, відповідач надані позивачем послуги оплатив частково, внаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 82 062,21 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач протранспортував протягом лютого 2014 - грудня 2015 років природний газ на загальну суму 90 389 881,70 грн., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу, які підписані та скріплені печатками сторін, а саме: № 02 ТН від 28.02.2014; №03 ТН від 31.03.2014; №04 ТН від 30.04.2014; №05 ТН від 31.05.2014; №06 ТН від 30.06.2014; №07 ТН від 31.07.2014; №08 ТН від 31.08.2014; №09 ТН від 30.09.2014; №10 ТН від 31.10.2014; №11 ТН від 30.11.2014; №12 ТН від 31.12.2014; №01 ТН від 31.01.2015; №02 ТН від 28.02.2015; №03 ТН від 31.03.2015; №04 ТН від 30.04.2015; №05 ТН від 31.05.2015; №06 ТН від 30.06.2015; №07 ТН від 31.07.2015; №08 ТН від 31.08.2015; №09 ТН від 30.09.2015; №10 ТН від 31.10.2015; №11 ТН від 30.11.2015; №12 ТН від 31.12.2015.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 5.6. договору на відповідача покладено обов'язок здійснити остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Проте, відповідач надані позивачем послуги оплатив частково, внаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 82 062,21 грн.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що 06.01.2014 Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія» Нафтогаз України» звернулось до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Хмельницькгаз» із заявою № 26-9668/1.2-14 від 29.12.2014 про припинення зобов'язання шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України.

Відповідно до змісту вказаної заяви, відповідачем зазначено, що за даними бухгалтерського обліку рахується дебіторська заборгованість позивача перед відповідачем за договором оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 № 14/1292/04 в сумі 82 062,19 грн. В свою чергу, станом на 01.12.2014 відповідач має кредиторську заборгованість перед позивачем за договором з надання послуг з транспортування природного газу розподільному трубопроводами від 30.01.2014 №14-108-ТН в сумі 5 638 273,94 грн. Вказані зобов'язання в сумі 82 062,19 грн. є зустрічними, однорідними, строк виконання яких настав.

Зважаючи на вищезазначене, керуючись ст. 610 Цивільного кодексу України, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» заявило про припинення зобов'язань перед ПАТ «Хмельницькгаз» частково у сумі 82 062,19 грн., яка виникла на підставі Договору з надання послуг з транспортування природного газу розподільними трубопроводами від 30.01.2014 №14-108-ТН, шляхом повного зарахування зустрічних зобов'язань ПАТ «Хмельницькгаз» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України», які виникли на підставі договору оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 №14/1292/04 у сумі 82 062,19 грн.

Позивач, не погоджуючись, з проведенням зарахування зустрічних однорідних вимог, направив відповідачу лист від 26.01.2015 № 284/18 про відмову від проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, виклавши власні доводи, вважаючи, що у позивача на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2014 у справі № 910/4114/14 відсутній обов'язок перед відповідачем щодо внесення орендної плати, заява від 29.12.2014 № 26-9668/1.2-14 має бути відкликана. В подальшому, ПАТ «Хмельницькгаз» звернулось до суду із позовом до ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про визнання недійсним одностороннього правочину, а саме заяви ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.12.2014 № 26-9668/1.2-14.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі №910/2441/15-г позов задоволено повністю та визнано недійсним односторонній правочин - заяву ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.12.2014 № 26-9668/1.2-14.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 у справі № 910/2441/15-г рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі № 910/2441/15-г Господарського суду міста Києва залишено без змін.

Залишаючи рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 без змін, Київський апеляційний господарський суд у своїй постанові зазначив наступне:

«Судом першої інстанції було встановлено, що предметом зарахування спірного правочину вказано зобов'язання позивача по договору оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 № 14/1292/04 в сумі 82 062,19 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2004 між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1292/04, за умовами якого відповідач передав, а позивач прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам Хмельницької області та отримання на цій основі прибутку, зі строком дії договору з 01.10.2004 по 25.09.2005 включно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2014 у справі № 910/4114/14 позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ" до Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" задоволено в повному обсязі, внесено зміни в договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1292/04 в редакції додаткової угоди № 1 до вказаного договору, зокрема викладено умови договору газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 № 14/1292/04 в новій редакції: Договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України від 13.05.2013.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.10.2014 рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2014 у справі № 910/4114/14 скасовано, прийняте нове рішення, яким у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.01.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.10.2014 у справі № 910/4114/14 скасовано, рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2014 залишено без змін.

Вказаним рішенням встановлено, що з часу укладення між сторонами спірного договору обставини, за якими він був укладений, істотно змінились. Це було зумовлено змінами у нормативно-правовому регулюванні правовідносин на підставі Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №228 від 07.03.2013 "Про затвердження Типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами)".

Умови запропонованої позивачем Додаткової угоди №1 до Договору оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 №14/1292/04 відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема типового договору на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), не порушують прав та охоронюваних законом інтересів сторін та інших осіб.

Договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України від 13.05.2013, є укладеним і набирає чинності з 13.05.2013 та діє до 31.12.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Натомість, як стверджував позивач та не заперечував відповідач, до спірної заяви включено зобов'язання щодо сплати позивачем суми 82 062,19 грн., які виникли за договором оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 № 14/1292/04 за період з грудня 2013 по листопад 2014.

При цьому, доказів дії вказаного правочину у визначений період, підписання сторонами актів наданих послуг по договору оренди газопроводів та споруд на них від 01.10.2004 № 14/1292/04 за період з грудня 2013 по листопад 2014 до суду не надано.

Посилання відповідача на той факт, що спірна заява була направлена позивачу у період після набрання законної сили постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.10.2014 у справі № 910/4114/14, не приймається судом до уваги, у зв'язку з тим, що факт наявності чи відсутності зобов'язань позивача не може перебувати в залежності від часу направлення заяви відповідача про припинення таких зобов'язань.

Таким чином, спірний правочин не відповідає вимогам ст. 601 Цивільного кодексу України, встановленому для погашення зарахуванням зустрічних однорідних вимог.».

Постановою Вищого господарського суду України від 19.04.2016 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 у справі № 910/2441/15-г Господарського суду міста Києва задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 у справі № 910/2441/15-г Господарського суду міста Києва скасовано і прийнято нове рішення про відмову у позові.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 19.04.2016 зазначив наступне:

«Суди дійшли до помилкового висновку, що заява відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог від 29.12.2014 № 26-9668/1.2-14 є недійсною, оскільки судами встановлено, що зарахування зустрічних однорідних вимог не відбулось, тому заява про зарахування зустрічних однорідних вимог не є правочином у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України.

Виходячи з того, що судами попередніх інстанцій у повній мірі встановлено всі обставини, які мають значення для даної справи, проте таким обставинам надано неправильно юридичну оцінку та не застосовано норми матеріального права, які необхідно було застосувати до спірних правовідносин, суд касаційної інстанції вважає за необхідне скасувати попередні судові рішення, і прийняти нове рішення у справі про відмову у задоволенні позову.»

Визнання недійсним одностороннього правочину ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 82062,19 грн. у судовому порядку свідчить про те, що зобов'язання відповідача зі сплати заборгованості по договору на розподіл природного газу №14-108-ТН від 30.01.2014 на вказану суму не припинилось.

Відтак, доводи ПАТ "НАК "Нафтогаз України" щодо відсутності у нього обов'язку по сплаті 82 062,21 грн. у зв'язку із зарахуванням зазначених коштів у відповідності до заяви ПАТ "НАК "Нафтогаз України" № 26-9668/1.2-14 від 29.12.2014 про припинення зобов'язання шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України не заслуговують на увагу та спростовуються вищевикладеним.

Таким чином, оскільки зарахування коштів у розмірі 82 062,21 грн. у відповідності до заяви ПАТ "НАК "Нафтогаз України" № 26-9668/1.2-14 від 29.12.2014 про припинення зобов'язання шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України не відбулось, з відповідача підлягає стягненню заборгованість перед позивачем за Договір на розподіл природного газу №14-108-ТН у розмірі 82 062,21 грн.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість у розмірі 82 062,21 грн.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код: 20077720) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (29019, м. Хмельницький, пр. Миру, 41; ідентифікаційний код: 05395598) заборгованість у розмірі 82 062 (вісімдесят дві тисячі шістдесят дві) грн. 21 коп. та судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 26.01.2017.

Суддя О.А. Грєхова