ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017 Справа № 917/1788/16

за позовом Торгового дому "Пальміра" дочірнє підприємство компанії "Палма ОСОБА_1А." (Швейцарія), 1665 км Автошляху Санкт-Петербург-Київ-Одеса, Біляївський р-н., Одеська область, 65031

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод", вул. Будька 45-А, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300

про стягнення 1 345 386,64грн

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: не з"явився

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність б/н від 27.09.2016

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 1 345 386,64грн, з яких 976 558,40 грн. - основний борг за Договором купівлі-продажу №41 від 21.12.2011р., 56 234,95грн. - 5 відсотків річних, 227 441,08 грн. - пеня, 85 152,21 грн. - інфляційне збільшення нарахованих за порушення договірних зобов"язань щодо оплати за Договором.

28.12.2016р. від позивача надійшло клопотання (вхід. №16224) про розгляд справи без участі їхнього представника, за наявними в матеріалах справи документами.

В письмових поясненнях, які надійшли від позивача (вхід. №16225 від 28.12.2016р) останній підтримує позовні вимоги та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов"язань в частині оплати за отриманий товар за Договором купівлі-продажу №41 від 21.12.2011р.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує посилаючись на те, що обов"язок оплати товару є не лише момент поставки товару, але й передання постачальником товару разом із супровідними документами, складеними та оформленими належним чином; позивач не надав доказів передачі відповідачу документів, визначених в п. 5.1. Договору; відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р №168/704 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року № 168/704, первинні документи - це документи, що створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, в порушення вказаного надані позивачем накладні не містять прізвищ та посад осіб, що їх підписали; в зв"язку з невиконанням позивачем обов"язку щодо передачі разом із накладними товаросупровідних документів відповідач за ч.3 ст.538 ЦК України зупинив виконання обов"язку щодо оплати товару.

Крім того, відповідач у разі задоволення позовних вимог просить суд застосувати строк позовної давності до вимог відносно стягнення суми пені за період з 07.06.2015р. по 20.10.2015р. на загальну суму 90 629,56грн та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. Також відповідачем до відзиву на позовну заяву доданий контррозрахунок суми позовних вимог.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складення повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

21 грудня 2011 року між Торговим домом "Пальміра" дочірнє підприємство компанії "Палма ОСОБА_1А." (Швейцарія) (продавець за договором; позивач по справі), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" (покупець за договором; відповідач по справі) укладено Договір купівлі-продажу №41 (далі Договір); (а.с.9-10).

За умовами п.п. 1.1 Договору позивач як продавець зобов'язався продати та доставити Товар (харчові інгредієнти) в асортименті й кількості, зазначеній у Додатках (накладних), що є невід'ємною частиною даного Договору, а відповідач зобов'язався прийняти цей Товар і оплатити його вартість.

Кількість, асортимент та найменування Товару, що постачається відповідно до п. 1.1. даного Договору, вказуються в Додатках (Специфікаціях), виходячи з наявності Товару на складі в Продавця, та/або відображаються в накладних (п.п.2.1 Договору).

Відповідно до п.п. 4.1. Договору ціни на товари, що постачаються відповідно до п.1.1. даного Договору, вказуються у відповідних накладних. Ціна товару на момент продажу фіксується (згідно ст. 524, ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України) відповідно офіційного курсу гривні до Євро. У випадку якщо на момент оплати офіційний курс Євро збільшиться. Продавець має право дооцінити дебіторську заборгованість Покупця й виставити Покупцеві відповідний рахунок, який Покупець має сплатити.

На виконання умов договору позивачем за період з 07.05.2015р. по 04.11.2015р. було поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 1 018 280,23грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаними видатковими накладними №0021051 від 07.05.2015р. на суму 162 000,24грн., №0021389 від 18.05.2015р. на суму 124 841,28грн., №0021992 від 05.06.2015р. на суму 83 773,56грн., № 0022222 від 15.06.2015р. на суму 49 080,60грн., №0022810 від 03.07.2015р. на суму 96 217,20грн., №0023274 від 20.07.2015р. на суму 44 503,20грн., №0023798 від 06.08.2015р., на суму 75 240,00грн., №0024130 від 19.08.2015р. на суму 39 101,40грн., №0024262 від 26.08.2015р. на суму 35 791,20грн., №0024847 від 15.09.2015р. на суму 109 320,24грн., №0025228 від 28.09.2015р. на суму 29 378,35грн., № 0026073 від 26.10.2015р. на суму 84 772,80грн., №0026366 від 04.11.2015р. на суму 84 260,16грн. (арк.с.13-25).

При укладенні договору підпунктом 5.1. Договору, сторони погодили, що розрахунки за Товари, що постачаються за даним Договором, здійснюються Покупцем з відстроченням платежу з моменту підписання видаткової накладної на 30 календарних днів із моменту одержання Товару.

За твердженням позивача, відповідач у справі, як покупець свої зобов'язання у повному обсязі не виконав, провівши оплату отриманого товару частково. Залишок боргу станом на 18.10.2015року склав 976 558,40грн., що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Крім того, в зв"язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов"язань щодо оплати за Договором, позивачем нараховано і заявлено до стягнення 56 234,95грн. - 5 відсотків річних, 227 441,08 грн. - пені, 85 152,21 грн. - інфляційне збільшення (розрахунок арк. с. 7-8).

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору купівлі-продажу, згідно якого, в силу ст.655 ЦК України, продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

Підписаними між сторонами видатковими накладними за період з 07.05.2015р. по 04.11.2015р. підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару (харчові інгредієнти) на загальну суму 1 018 280,23грн.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що розрахунки за поставлений товар здійснюються Покупцем з відстроченням платежу з моменту підписання видаткової накладної на 30 календарних днів із моменту одержання Товару.

Як встановлено судом, відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару за договором купівлі-продажу №41 від 21.12.2011р. виконав частково, на момент розгляду справи зобов'язання відповідача в частині сплати 976 558,40грн. ним не виконані.

Відповідач у відзиві факт отримання товару від позивача не заперечує, лише посилається на невірне оформлення видаткових накладних, в зв"язку з чим ТОВ "Лозівський молочний завод" призупинив оплату товару за Договором.

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача проти позову з тих мотивів, що ненадання позивачем належним чином оформлених накладних, позбавляють позивача права вимагати оплату за нього, судом визнаються необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно ст. 666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не звертався до позивача з вимогою про передачу документів, також не заявляв про відмову від договору купівлі-продажу та не заявляв про повернення товару продавцеві.

Отже, за ст. 666 ЦК України сам факт ненадання визначених договором документів на товар не є підставою для відмови від оплати вартості такого товару.

Крім того, наявні в матеріалах справи видаткові накладні підписані та скріплені печаткою відповідача без жодних зауважень.

Згідно ч.4 ст. 538 ЦК України якщо зустрічне виконання обов"язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов"язку, друга сторона повинна виконати свій обов"язок.

Посилання відповідача про те, що надані позивачем накладні не містять прізвищ та посад осіб відповідача, що їх підписали судом відхиляється.

Доказів неодержання товару відповідач суду не надав, а навпаки відповідач сплативши частково за товар підтвердив факт його одержання.

З огляду на викладене, заперечення відповідача не є підставою для не проведення оплати отриманого ним товару.

Згідно з статтями 525, 530, 610, 629 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, позовні вимоги про стягнення 976 558,40грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Згідно ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до ст.2 цього закону, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.1. Договору сторони передбачили, що у випадку порушення строку, зазначеного в п. 5.1. даного Договору, Покупець виплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості отриманого Товару за кожний день прострочення, а також, згідно ст. 625 ЦК України 5 % річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на підставі ст. 625 ЦК України та п.п. 6.1. Договору позивачем заявлено до стягнення за період з 07.06.2015р. по 18.10.2016р. 85 152,21грн. інфляційних та 56 234,95грн. 5% річних (окремо по кожній накладній).

Здійснивши перевірку за допомогою калькулятора ІПС "Ліга" наданого позивачем розрахунку (з урахуванням моменту виникнення зобов'язань щодо оплати за отриманий товар) та враховуючи контррозрахунок відповідача, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в цій частині відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, у зв'язку із порушенням відповідачем умов п.п 5.1. Договору позивач просить стягнути з відповідача пеню відповідно до п.п. 6.1. Договору в сумі 227 441,08грн. за періоди:

- з 07.06.2015 по 03.12.2015 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0021051 від 07.05.2015р.);

- з 18.06.2015 по 14.12.2015 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0021389 від 18.05.2015р.);

- з 06.07.2015 по 01.01.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0021992 від 05.06.2015р.);

- з 16.07.2015 по 11.01.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0022222 від 15.06.2015р.);

- з 03.08.2015 по 29.01.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0022810 від 03.07.2015р.);

- з 20.08.2015 по 15.02.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0023274 від 20.07.2015р.);

- з 06.09.2015 по 03.03.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0023798 від 06.08.2015р.);

- з 19.09.2015 по 16.03.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0024130 від 19.08.2015р.);

- з 26.09.2015 по 23.03.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0024262 від 26.08.2015р.);

- з 16.10.2015 по 12.04.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0024847 від 15.09.2015р);

- з 29.10.2015 по 25.04.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0025228 від 28.09.2015р.);

- з 26.11.2015 по 23.05.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній № 0026073 від 26.10.2015р.);

- з 05.12.2015 по 01.06.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0026366 від 04.11.2015р.).

Відповідач проти стягнення пені за період з 07.06.2015р. по 20.10.2015р. заперечує, посилаючись на пропуск строку позовної давності.

При вирішенні даної заяви суд виходить з наступного.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок ( ст. 253 ЦК).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п. 1 частини другої ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог по стягненню неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, договором купівлі-продажу №41 від 21.12.2011 року збільшення строку позовної давності щодо стягнення пені не передбачено.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач звернувся за захистом свого права та інтересу до суду 11.11.2016 року, про що свідчить відмітка Господарського суду Полтавської області на позовній заяві (а.с. 2).

Як роз"яснив Вищий господарський суд України у постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності при вирішенні господарських спорів" №10 від 29.05.2013р., перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на вище викладене та заяву відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за періоди з 07.06.2015року по 11.11.2015року за порушення зобов"язань за видатковими накладними №0021051 від 07.05.2015р., №0021389 від 18.05.2015р., №0021992 від 05.06.2015р., № 0022222 від 15.06.2015р., №0022810 від 03.07.2015р., №0023274 від 20.07.2015р., №0023798 від 06.08.2015р., №0024130 від 19.08.2015р., №0024262 від 26.08.2015р., №0024847 від 15.09.2015р., №0025228 від 28.09.2015р., не підлягають задоволенню як такі, що пред'явлені за межами, встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України, спеціального строку позовної давності в один рік.

В межах позовної давності є вимоги про стягнення 115 663,93 грн. пені за період з 11.11.2015 року по 01.06.2016 року :

- з 11.11.2015 по 03.12.2015 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0021051 від 07.05.2015р.) - 3 334,84грн.;

- з 11.11.2015 по 14.12.2015 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0021389 від 18.05.2015р.) - 5 116,78грн.;

- з 11.11.2015 по 01.01.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0021992 від 05.06.2015р.) - 5251,34грн.;

- з 11.11.2015 по 11.01.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0022222 від 15.06.2015р.) - 3668,27грн.;

- з 11.11.2015 по 29.01.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0022810 від 03.07.2015р.) - 9279,03грн.;

- з 11.11.2015 по 15.02.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0023274 від 20.07.2015р.) - 5201,19грн.;

- з 11.11.2015 по 03.03.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0023798 від 06.08.2015р.) - 10 331,16грн.;

- з 11.11.2015 по 16.03.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0024130 від 19.08.2015р.) - 5980,08грн. ;

- з 11.11.2015 по 23.03.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0024262 від 26.08.2015р.) - 5775,02грн.;

- з 11.11.2015 по 12.04.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0024847 від 15.09.2015р) - 20 267,62грн.;

- з 11.11.2015 по 25.04.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0025228 від 28.09.2015р.) - 5886,52грн.;

- з 26.11.2015 по 23.05.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній № 0026073 від 26.10.2015р.) - 17 917,44грн.;

- з 05.12.2015 по 01.06.2016 року (за зобов'язаннями по видатковій накладній №0026366 від 04.11.2015р.) - 17 654,64грн.

Позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об"єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 976 558,40грн. основного боргу, 115 663,93грн. пені, 56 234,95грн. 5% річних, 85 152,21грн. інфляційних обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами ( в мат. справи) і підлягають задоволенню, в частині стягнення 111 777,15грн. пені - відмовити.

Судові витрати відповідно до ч. 2 статті 49 ГПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод", (вул. Будька 45-А, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300; ) на користь Торгового дому "Пальміра" дочірнє підприємство компанії "Палма ОСОБА_1А." (Швейцарія), (1665 км Автошляху Санкт-Петербург-Київ-Одеса, Біляївський р-н., Одеська область, 65031; ) 976 558,40грн. основного боргу, 56 234,95грн. 5% річних, 85 152,21грн. інфляційних, 115 663,93грн. пені та 18 504,14грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 31.01.2017р.

Суддя С.В. Погрібна