ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2017 р.Справа № 922/4081/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Самсоновій М.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Харків
до Департаменту інфраструктури Харківської міської ради, м. Харків
про стягнення 1261157,95 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність №743 від 12.12.2016р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №8310178-17 від 12.01.2017р.;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Департаменту інфраструктури Харківської міської ради 1187279,59 залишку невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення згідно вимог чинного законодавства, збитки від впливу інфляційних процесів у розмірі 54614,86 грн., три проценти річних 19263,50 грн. В якості правових підстав позову вказує на норми ст.ст. 509, 525-527, ст. 617 ЦК України, ст. 102 Бюджетного кодексу України, Постанову Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2015 р. №64), Постанову Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 р. №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (з послідуючими змінами і доповненнями).

У судовому засіданні 19.12.2016р. оголошувалась перерва до 18.01.2017р. о 11:45.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підcтав викладених у відзиві на позов (вх. №1570 від 18.01.2017р.) та просить суд відмовити у задоволенні позову, вказуючи, що компенсація за надання пільг зв'язку з Державного бюджету України спрямовується на клірингові розрахунки за спожиту ПАТ "Укртелеком" електроенергію згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" при умови наявності такої субвенції у Держаному бюджеті України. В останнє зазначена субвенція була передбачена в Державному бюджеті України на 2015 рік, головним розпорядником бюджетних коштів на 2015 рік був Департамент телекомунікацій та зв'язку, яким було компенсовано згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 -3741,6 тис. грн. (з урахуванням заборгованості за 2014 рік). В зв'язку з реорганізацією Департамент телекомунікацій та зв'язку шляхом приєднання до Департаменту інфраструктури Харківської міської ради 10.07.2015р. головним розпорядником бюджетних коштів з компенсації пільг з послуг зв'язку визначений Департамент інфраструктури Харківської міської ради. 18.02.2016 р. Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення змін до додатків №3 та №7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016рік". Оскільки бюджетні призначення на ці цілі в 2016 році так і не були передбачені згідно ст. 22 Бюджетного кодексу України в 2016 році Департамент інфраструктури не призначався головним розпорядником бюджетних коштів на компенсацію пільг окремим категоріям громадян з послуг зв'язку, тому на думку відповідача у справі відсутні підстави компенсувати ПАТ "Укртелеком" кредиторську заборгованість за 2015 рік.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно вивчивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, суд встановив наступне.

У період з жовтня 2015 року по січень 2016 року позивачем були надані послуги зв'язку на пільгових умовах населенню м. Харків, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дія п. 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 6 ч. 1 ст. 6, ч. З ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ч. 5 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п. 4 ч.3 ст. 13 Закону України "Про охорону дитинства".

Відповідач допустив порушення, як розпорядник бюджетних коштів на компенсацію пільг окремим категоріям громадян з послуг зв'язку, щодо своєчасного відшкодування отриманих послуг, у зв'язку з чим станом на момент звернення із даним позовом до суду за період з жовтня 2015 року по січень 2016 року нього виникла заборгованість перед позивачем за послуги звязку, надані на пільгових умовах, в сумі 1187279,59 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256, затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок № 256), відповідно до п. 3 якого, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відшкодування понесених витрат на надання послуг на пільгових умовах повинно здійснюватись головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів ї виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з Державного бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи та вказується відповідачем у відзиві на позов в зв'язку з реорганізацією Департаменту телекомунікацій та зв'язку Харківської міської ради шляхом приєднання до Департаменту інфраструктури Харківської міської ради (згідно з рішенням 40 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 24.06.2015 № 1897/15) рішенням 41 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 10.07.2015 № 1963/15 «Про внесення змін до рішення 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 21.01.2015 № 1794/15 «Про бюджет міста Харкова на 2015 рік» головним розпорядником бюджетних коштів з компенсації пільг з послуг зв'язку визначений Департамент інфраструктури Харківської міської ради.

Також слід зазначити, що Міністерство фінансів України у своїх листах від 31.08.2016р. № 31-09010-16-16/24984 та від 11.10.2016р. № 31-05120-13-10/28603 вказало на можливість надання пільг місцевими органами виконавчої влади за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів у випадку відсутності субвенцій з державного бюджету.

Виходячи з положень ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

При цьому, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем та не може бути підставою для звільнення відповідальності за порушення такого зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення коштів в сумі 1187279,59 грн. правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Окрім того, позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 на суму боргу було здійснено нарахування інфляційних у розмірі 54614,86 грн. та трьох процентів річних у розмірі 19263,50 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши нарахування інфляційних та 3% річних суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, та позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, приймаючи таке рішення, судом враховано практику Європейського суду з прав людини, яким у рішенні по справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005, визначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі №3-28гс12.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Департаменту інфраструктури Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (61002, м. Харків, вул. Іванова, 7/9, розрахунковий рахунок №4901 в ПАБ "АЛЬФА-Банк" м. Києва, МФО 300346, ; отримувач: ПАТ "Укртелеком") 1187279,59 залишку невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення згідно вимог чинного законодавства, збитки від впливу інфляційних процесів у розмірі 54614,86 грн., три проценти річних 19263,50 грн. та 18 917,37 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.01.2017 р.

Суддя ОСОБА_3