КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2017 р. Справа№ 911/2866/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Яковлєва М.Л.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква

на рішення господарського суду Київської області від 17.10.2016 року

по справі № 911/2866/16 (суддя - Конюх О.В. )

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут"

до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Біла Церква

про стягнення 51 260,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 17.10.2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Ярмаркова, буд. 1, ідентифікаційний код 08167863) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут" (04108, м. Київ, Подільський район, проспект Свободи, буд. 2Г, літ. А, ідентифікаційний код 39592941) 40 384,63 грн. (сорок тисяч триста вісімдесят чотири гривні шістдесят чотири копійки) основного боргу, 8199,69 грн. (вісім тисяч сто дев'яносто дев'ять гривень шістдесят дев'ять копійок) пені, 1956,11 грн. (одну тисячу дев'ятсот п'ятдесят шість гривень одинадцять копійок) інфляційних втрат, 678,59 грн. (шістсот сімдесят вісім гривень п'ятдесят дев'ять копійок) процентів річних; 1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) судового збору.

По решті відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 17.10.2016 року року по справі №911/2866/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 року апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 розгляд справи №911/2866/16 відкладено у зв'язку з неявкою відповідача.

Від товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут" та Квартирно-експлуатаційного відділу м.Біла Церква своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, справа розглядається без участі представників сторін, які повідомлені належним чином.

У відповідності до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

25.08.2015р. між ТОВ «Київоблгаз Збут» (постачальник), публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (газорозподільне/газотранспортне підприємство) та КЕВ м. Біла Церква (споживач) було укладено Типовий договір на постачання природного газу за регульованим тарифом №2015/ТП-БО-2020068 (далі- договір).

Відповідно до п.1.1 договору постачальник постачає природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Постачальник забезпечує постачання газу в пункти призначення в обсягах, підтверджених оператором, де передає газ споживачу. Послуги з постачання газу підтверджуються підписаним постачальником та споживачем актом приймання-передачі газу (п. 3.3, п. 3.6 договору).

Згідно до п. 3.9 договору акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 8 976,36 грн. (з ПДВ) (п. 4.2 договору).

Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем на умовах 100% передоплати не пізніше ніж за три робочих дні до початку розрахункового періоду. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У випадку недоплати вартості послуг остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 05 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 4.6);

Відповідно до п.6.2.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк дії договору з дати підписання до 31.12.2015р. Договір вважається продовженим на кожний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії, або перегляд його умов (п. 10.1 договору).

На виконання умов договору між позивачем та відповідачем було складено та підписано Акти приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу №2015/ТП-БО-20200068, на суму 208799,12 грн., а саме: від 31.10.2015р. № КОЗ00003544 за жовтень на суму 20 807,22 грн.; від 30.11.2015р. № КОЗ00005544 за листопад на суму 73 803,63 грн.; від 31.12.2015р. № КОЗ00008627 за грудень на суму 114 188,27 грн.;/а.с.15,38/.

За умовами договору відповідач мав сплатити зазначені кошти передоплатою до початку розрахункового періоду. Остаточний розрахунок договором передбачено не пізніше 5 числа наступного розрахункового періоду.

Проте, відповідач за природний газ розрахувався лише частково в сумі 168 414,48 грн. згідно довідки ПАТ "Банк "Кліринговий дім" від 05.10.2016р. №01-08/2836./а.с.39/.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6.2.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 8 199,69 грн. пені, нарахованої виходячи з подвійної облікової ставки НБУ за період 06.01.2016р. по 05.07.2016р.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 678,59 грн., нарахованих за період з 06.01.2016р. по 28.07.2016р., а також інфляційні втрати в сумі 1997,42 грн., за період січень-червень 2016р.

Положеннями частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок пені, 3% річних та інфляції здійснений судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується із розрахунком останнього, з огляду на його відповідність вимогам чинного законодавства.

Щодо зменшення пені Київський апеляційний господарський суду зазначає наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право на зменшення розміру неустойки, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до пункту 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Проте під час розгляду справи у суді першої інстанції, відповідачем не заявлялось документально обґрунтоване клопотання про зменшення розміру неустойки.

Відповідно ч. 3 до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Клопотання про зменшення пені задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що Господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

З наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Київської області від 17.10.2016 року у справі №.911/2866/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Київської області від 17.10.2016 року у справі № 911/2866/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Матеріали справи № 911/2866/16 повернути до господарського суду Київської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Б.В. Отрюх

М.Л. Яковлєв