ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.01.2017 Справа № 920/1265/16
Господарський суд Сумської області у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/1265/16

за позовом - Державної екологічної інспекції у Сумській області, м. Суми,

до відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Хоружівка Недригайлівського району Сумської області,

про стягнення 5231,53 грн.,

за участю представників:

позивача - Матюхі Д.М. за довіреністю № 3/-09 від 03.01.2017,

відповідача - ОСОБА_1

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача в доход місцевого бюджету Хоружівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області 5231,53 грн. шкоди, завданої внаслідок використання поверхневих вод для товарного риборозведення без дозволу на спеціальне водокористування із зарахуванням 30 % - до Державного бюджету України, 70 % - до місцевого бюджету.

Відповідач у письмовому поясненні зазначає, що 10 грудня 2015 року він звернувся до Сумського управління водних ресурсів для отримання дозволу на спеціальне водокористування, який було ним отримано через вісім місяців. В період з дати звернення до Сумського управління водних ресурсів та отримання дозволу на спеціальне водокористування, як зазначає відповідач, ним не здійснювалася господарська діяльність на орендованих ним водоймах.

Представник позивача у даному судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Стаття 66 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Сумській області від 12.12.2011 року за № 136, Інспекція є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який здійснює державний контроль за додержанням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища на території Сумської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 23.09-27.09.2016 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Слободюком Є.А. та Литвиненком С.А. в присутності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 проведено планову перевірку по дотриманню вимог природоохоронного законодавства відповідачем, якою встановлено факт здійснення відповідачем в період з 20.12.2015 року по 11.08.2016 року використання поверхневих вод для товарного риборозведення без дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням статей 44, 48, 49 Водного кодексу України.

Статтею 3 Водного кодексу України передбачено, що усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд.

Статтею 6 Водного кодексу України визначено, що води (водні об'єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування.

Згідно статті 48 Водного кодексу України, спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Частиною першою статті 49 Водного кодексу України передбачено, що спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Відповідно до частини дев'ятої статті 44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Статтею 111 Водного кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в наслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за № 767/16783, затвердженої наказом Мінприроди від 20.07.2009 року № 389, розмір збитків заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного водокористування складає 5231,53 грн.

Згідно статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Згідно пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як: неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

На позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, а відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

Відповідно до пункту 1.6 роз'яснення президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» № 02-5/744 від 27.07.2001 року, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника (стаття 1166 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відшкодування шкоди на підставі цієї норми здійснюється у разі, наявності у діях відповідача всіх елементів складу цивільного правопорушення у їх сукупності: неправомірної поведінки особи, наявності шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, вини завдавача шкоди.

При цьому причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише через неправомірну поведінку відповідача а не іншої особи, оскільки сама лише неправомірна поведінка особи, яка не пов'язана із наслідками у вигляді шкоди, не тягне за собою її відшкодування.

Враховуючи вищенаведене та те, що судом встановлено наявність всіх складових правопорушення, а саме, факт неправомірної поведінки відповідача (здійснення використання поверхневих вод для товарного риборозведення без дозволу на спеціальне водокористування), наявність шкоди (збитки в розмірі 5231,53 грн.) та наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою (збитки спричинені внаслідок здійснення відповідачем в період з 20.12.2015 року по 11.08.2016 року використання поверхневих вод для товарного риборозведення без дозволу на спеціальне водокористування).

Доводи позивача стосовно протиправної поведінки відповідача у заподіянні шкоди внаслідок здійснення ним використання повеневих вод для товарного риборозведення без дозволу на спеціальне водокористування підтверджуються актом планової перевірки від 23.09.-27.09.2016 року та розрахунком розміру заподіяних збитків (а.с. 10-12), складеним за результатами перевірки.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 названого Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Надані відповідачем суду довідки не є належними та допустимими доказами, які б спростовували вимоги позивача та доводили відсутність факту неправомірності поведінки відповідача, вини відповідача, наявність шкоди, а також наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Зокрема, довідкою від 05.10.2016 року № 114 Сумської філії Державного регіонального проектно-вишукувального інституту «Дніпропродніпроводгосп» підтверджується факт одержання від відповідача листа-звернення на розробку паспорта водного об'єкта «Ставок площею 9,38 га на території Хоружівської сільської ради» 10.12.2015 року та факт затримки з видачею Сумською філією згаданого інституту паспорту у зв'язку зі складними погодними умовами і неможливістю виїзду для виконання топо-геодезичних вишукувань, а потім через затримку погодження в облдержадміністрації і Держводагенстві України.

Вищезгадана довідка не спростовує факту використання відповідачем поверхневих вод ставка для товарного риборозведення без дозволу на спеціальне водокористування у період з 20.12.2015 року по 11.08.2016 року, встановленого позивачем, на якому наполягає позивач у своїй позовній заяві та представник позивача в судовому засіданні.

У листі (довідці) від 13.01.2017 року № 51 Сумського обласного управління водних ресурсів «Про надання підтвердження», адресованому ФОП ОСОБА_1 (відповідачеві) зазначено, зокрема, що протягом 2015-2016 років відповідач не звертався до управління з приводу розробки режимів роботи на 2015 та 2016 роки для водних об'єктів площами 2,96 га та 9,38 га на території Хоружівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, які перебувають у нього в користуванні на умовах оренди. Основним документом, який регламентує умови користування водним об'єктом є режим роботи водного об'єкту, а тому відсутність режиму роботи водного об'єкту свідчить про те, що господарська діяльність на водному об'єкті протягом вказаного періоду не повинна проводитись.

Цей лист (довідка) від 13.01.2017 року № 51 не є належним та допустимим доказом того, що господарська діяльність відповідачем на водному об'єкті не проводилась, оскільки в листі (довідці) зазначено, що така діяльність не повинна проводитись, але управління не стверджує і не підтверджує у свою чергу належними та допустимими доказами, що відповідачем у 2015-2016 роках господарська діяльність на згаданих вище об'єктах не проводилась.

У довідці від 16.01.2017 року № 27 Недригайлівської селищної ради Сумської області, підписаній в.о. старости ОСОБА_5, зазначено, що у 2016 році акт зариблення водойм в урочищі Дараганове площею 2,96 га та 9,38 га Хоружівською сільською радою не погоджувався. Господарська діяльність, передбачена договором оренди цих водойм, ФОП ОСОБА_1 протягом 2016 року не проводилась.

Довідка від 16.01.2017 року № 27 не є належним та допустимим доказом того, що відповідачем протягом 2016 року не проводилась господарська діяльність, передбачена договором оренди водойм площею 2,96 та 9,38 га, оскільки ні Недригайлівська селищна рада, ні в.о. старости ОСОБА_5 не є тим органом, чи тією посадовою особою, які уповноважені здійснювати контроль і здійснюють контроль за веденням господарської діяльності суб'єктами господарювання, зокрема, за веденням господарської діяльності відповідачем, а тому в. о. старости не може встановлювати факт проведення чи непроведення відповідачем господарської діяльності протягом 2016 року, передбаченої договором оренди землі (водних об'єктів та гідроспоруд) № 33 від 15.02.2006 року, укладеним між Недригайлівською районною державною адміністрацією та відповідачем на 49 років.

З урахуванням вищевказаного та оскільки відповідач належними доказами позовні вимоги не спростував, доказів сплати суми збитків суду не надав, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків у сумі 5231,53 грн. є законними та обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Пунктом 18 статті 2 Бюджетного кодексу України передбачено, що головними розпорядниками бюджетних коштів - є бюджетні установи в особі їх керівників. В даному випадку Хоружівська сільська рада Недригайлівського району Сумської області.

Згідно пункту 29 статті 2 цього ж Кодексу, доходами бюджету - є усі податкові, неоподатковані та інші надходження на безповоротній основі, справляння яких передбачено законодавством України.

Частиною третьою статті 29 та частиною четвертою статті 69 Бюджетного кодексу України встановлено, що 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності надходять до спеціального фонду державного бюджету, а 70 зараховуються до бюджетів місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог статі 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 32-35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (42130, Сумська область, Недригайлівський район, с. Хоружівка, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) збитки в сумі 5231,53 грн., завдані державі внаслідок здійснення використання поверхневих вод для товарного риборозведення без дозволу на спеціальне водокористування, в доход місцевого бюджету Хоружівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області (код бюджетного призначення платежу - 24062100 (грошові стягнення за шкоду заподіяну порушенням природоохоронного законодавства), р/р 0276, ОКПО 37427397, в ГУДКСУ у Сумській області, МФО 837013) в сумі 5231,53 грн. з врахуванням вимог статей 29, 691 Бюджетного кодексу України, а саме: 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності зарахувати до Державного бюджету України та 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, зарахувати в доход місцевого бюджету.

Стягувач: Державна екологічна інспекція у Сумській області (40030, м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, буд. 25, ідентифікаційний код 37970834).

Боржник: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (42130, Сумська область, Недригайлівський район, с. Хоружівка, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (42130, Сумська область, Недригайлівський район, с. Хоружівка, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Державної екологічної інспекції у Сумській області (40030, м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, буд. 25, ідентифікаційний код 37970834) витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.01.2017.

Суддя П.І. Левченко