ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р. Справа № 925/1372/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представник позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю,

представник відповідача: Горшанова В.І. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області справу

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Черкаської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання права на оренду землі,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання протиправним та скасування рішення другої сесії Черкаської міської ради від 17.03.2016 за № 2-401 "Про відмову у наданні фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2" та визнання права фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на оренду землі площею 37,5 кв. м. під розміщення нежитлового приміщення розташованого по АДРЕСА_2.

Ухвалою від 07.11.2016 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, призначено її до розгляду на 17.11.2016. Ухвалою від 11.11.2016 судове засідання у даній справі перенесено та розгляд справи призначено на 24.11.2016. В подальшому розгляд справи відкладався у зв'язку з нез'явленням представника позивача. Ухвалою суду від 07.12.2016 задоволено клопотання представника позивача та продовжено строк вирішення спору у даній справі на 15 днів - по 18.01.2017.

Відповідач не надав суду письмовий відзив на позов.

17 січня 2017 року, до початку судового засідання, представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог (вручну змінено представником позивача на збільшення позовних вимог), в якій просить суд: 1) прийняти позовну заяву до розгляду та порушити провадження у справі; 2) визнати протиправним та скасувати повністю рішення другої сесії Черкаської міської ради від 17.03.2016 за № 2-401 "Про відмову у наданні фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2"; 3) спонукати Черкаську міську раду у визначеному законом порядку розглянути питання про надання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2; 4) судові витрати покласти на відповідача.

Також представник позивача подав клопотання про припинення провадження від 17.01.2017, в якому просить вимогу позивача, викладену у позові від 05.10.2016 щодо "визнання права ФОП ОСОБА_3 на оренду землі площею 37,5 кв. м. під розміщення нежитлового приміщення розташованого по АДРЕСА_2 вважати недійсною та просить суд припинити провадження в частині даної позовної вимоги.

В пункті 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що ГПК України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

На початку судового засідання представник позивача пояснив, що заявою про уточнення позовних вимог позивач фактично збільшує розмір позовних вимог, а також відмовляється від первісно поданої у позовній заяві вимоги про визнання права позивача на оренду землі і просить припинити провадження у справі в цій частині вимоги, тобто позивач просить визнати протиправним та скасувати повністю рішення другої сесії Черкаської міської ради від 17.03.2016 за № 2-401 та просить спонукати Черкаську міську раду у визначеному законом порядку розглянути питання про надання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2.

Розглянувши вказані заяву та клопотання, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до такого.

Згідно частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Представник позивача представляє інтереси ФОП ОСОБА_3 по ордеру на підставі договору № 51 про надання правової допомоги від 17.11.2016, відповідно до якого йому надано право користуватися всіма процесуальними правами, встановленими законом.

В пункті 3.11. названої вище постанови ВГСУ вказано, що збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Оскільки позивач у даній заяві заявляє нову позовну вимогу: про спонукання Черкаської міської ради у визначеному законом порядку розглянути питання про надання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2, яка не пред'являлася у позовній заяві, однак подання нового позову в процесі розгляду справи ГПК не передбачено, тому вказана заява в частині цієї нової вимоги не підлягає прийняттю судом та залишається без розгляду, однак вона приєднується до матеріалів справи.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Відмовитись від позову повністю чи частково є правом позивача, передбаченим статтею 22 ГПК України. Клопотання про припинення провадження у справі підписане від імені позивача її представником - адвокатом, що діє на підставі договору про надання правової допомоги. Подання такої заяви не суперечить чинному законодавству, не порушує чиїх-небудь прав чи охоронюваних законом інтересів. Отже відмова позивача від позову в частині другої вимоги у позовній заяві - про визнання права оренди землі підлягає прийняттю, а провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає припиненню на підставі пункту 4 частини 1 статті 80 ГПК України.

З огляду на викладене, судом розглядається позовна вимога фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення другої сесії Черкаської міської ради від 17.03.2016 за № 2-401 "Про відмову у наданні фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2".

Відповідач не надав суду письмовий відзив на позов.

У судовому засіданні:

- представник позивача підтримав позов, просив визнати протиправним та скасувати спірне рішення Черкаської міської ради від 17.03.2016 № 2-401, пояснив, що спочатку було підготовлено проект рішення про задоволення заяви ФОП ОСОБА_3 та надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою, але з невідомих причин міською радою було прийняте спірне рішення про відмову в задоволенні заяви; це рішення є незаконним та грубо порушує права позивача, оскільки позивач прийняв спірне рішення без пояснення підстав його прийняття і немотивованість цього рішення робить неможливим подальший правильний захист її прав як власника нежитлового приміщення, що розташоване на цій земельній ділянці; проект спірного рішення отриманий представником із офіційного сайту міської ради та доданий до заяви від 17.01.2017;

- представник відповідача заперечила проти позову з тих підстав, що спірне рішення прийняте Черкаською міською радою в межах її повноважень, згідно чинного законодавства та Конституції України; пояснила, що негативне рішення отримане у зв'язку із наявністю містобудівних обмежень та обтяжень землекористування, що вказані у поданому представником позивача проекті рішення; просила суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 17 січня 2017 року оголошена вступна та резолютивна частини рішення відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін у судовому засіданні, суд приходить до такого.

31 жовтня 2007 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (Орендар за договором, позивач у справі) та Черкаська міська рада (Орендодавець за договором, відповідач у справі) уклали Договір оренди землі, далі - Договір, за умовами якого Орендодавець на підставі рішення Черкаської міської ради від 19.07.2007 № 2-987 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до земель житлової та громадської забудови, яка знаходиться в м. Черкаси, по АДРЕСА_2 (далі - земельна ділянка).

В пункті 2 Договору вказано, що в оренду передається земельна ділянка площею 37,5 кв. м під розташування та подальшу експлуатацію торгового павільйону з холодильними вітринами.

Відповідно до пункту 8 Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

За твердженням позивача, після закінчення строку дії договору оренди землі, вона продовжує використовувати земельну ділянку та здійснювати орендні платежі у відповідних розмірах та у вказані в Договорі строки, а відповідач в свою чергу продовжує приймати від позивача орендні платежі та не заперечує проти сплати їх позивачем.

У позовній заяві позивач вказала, що спірне рішення Черкаської міської ради було прийняте за результатами розгляду її заяви про поновлення договору оренди земельної ділянки, поданої у 2016 році через центр надання адміністративних послуг департаменту управління справами Черкаської міської ради. Однак на вимогу суду позивач не подала копію вказаної заяви із відміткою центру про отримання, натомість представник відповідача у судовому засіданні звертав увагу на те, що відповідно до спірного рішення на сесії розглядалася заява ФОП ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позивачем оспорюється рішення другої сесії Черкаської міської ради від 17.03.2016 № 2-401 "Про відмову у наданні фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2", якою відмовлено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0375 га в оренду по АДРЕСА_2 під нежитлове приміщення (торговий павільйон та навіс). Із змісту преамбули спірного рішення відповідача вбачається, що міською радою розглядалася заява фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та сесією ради враховані пропозиції депутатів (протокольне доручення від 17.03.2016 № ПД-8-125). Копія протокольного рішення подана у справу представником відповідача на виконання ухвали суду.

Позивач є власником нежитлового приміщення за адресою м. Черкаси, АДРЕСА_2 на підставі Договору дарування нежитлової будівлі, посвідченого нотаріусом 08 червня 2015 року, про що виданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.06.2015 та вказане підтверджується в інформаційній довідці з Державного реєстру від 05.09.2016.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В частині 3 статті 124 ЗК України вказано, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

За приписом частини 2 статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб;

Таким чином, питання передачі позивачу в оренду земельної ділянки, на якій розташований належний йому на праві власності об'єкт нерухомості, повинно вирішуватися в порядку, встановленому статтею 123 Земельного Кодексу України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб; визнання права; примусове виконання обов'язку в натурі.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Із оскаржуваного позивачем рішення Черкаської міської ради від 17.03.2016 за № 2-401 "Про відмову у наданні фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2" вбачається, що у ньому відсутнє будь-яке мотивування прийняття такого рішення, не вказані підстави для відмови у наданні фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Однак, прийняття такого немотивованого рішення суперечить припису частини 3 статті 123 ЗК України, у якій чітко вказано, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у разі відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинен надати мотивовану відмову у його наданні. Відсутність такого мотивування суперечить вимозі Закону та не надає можливості дати оцінку такій відмові, оскільки її підстави невідомі.

Відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, не подав належних доказів прийняття оскаржуваного рішення Черкаської міської ради відповідно до вимог статті 123 ЗК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено і належними доказами підтверджено наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість визнання незаконним та скасування оскаржуваного позивачем рішення Черкаської міської ради.

Відповідно до статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати на сплату судового збору в сумі 1378 грн. із позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Черкаської міської ради від 17.03.2016 за № 2-401.

Виходячи з викладеного, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 80, статтями 22, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмову позивача від позову в частині вимоги про визнання права фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на оренду землі площею 37,5 кв. м. під розміщення нежитлового приміщення розташованого по АДРЕСА_2 прийняти.

2. Провадження у справі в частині вимоги про визнання права фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на оренду землі площею 37,5 кв. м. під розміщення нежитлового приміщення розташованого по АДРЕСА_2 - припинити.

3. Позов задовольнити повністю.

4. Визнати незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради від 17.03.2016 № 2-401 "Про відмову у наданні фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2".

5. Стягнути з Черкаської міської ради (м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 37, ідентифікаційний код 25212542) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) - 1378 грн. (тисячу триста сімдесят вісім гривень) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 23.01.2017 (понеділок).

Суддя А.Д. Пащенко