ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2017 р.Справа № 922/119/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Вікторія", м. Харків
до ПАТ "Комплекс Безлюдівський м"ясокомбінат", с. Комунар
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача ОСОБА_2 за дов. б/н від 12.03.2016 р.,

відповідача ОСОБА_1 за дов. б/н від 20.11.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вікторія» - звернувся з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Комплекс безлюдівський мясокомбінат» - про стягнення заборгованості в сумі 13632,76 грн. за надані послуги за договором про надання послуг №3/09-14 ВВ від 10.09.2014 р.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати: 1378,00 грн. судового збору та 5000,00 грн. витрати на правову допомогу.

Ухвалою суду від 05.01.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 23.01.2017 р. о 10:00.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 23.01.2017 р. за вх. №1942, надав відзив у якому вказує, що частину заборгованості заявленої позивачем, в розмірі 2080,86 грн., було погашено до звернення позивача з позовом до суду, на підтвердження чого відповідачем надано копію платіжного доручення №4877 від 09.08.2016 р.

Іншу частину заборгованості, в розмірі 11551,79 грн. відповідач перерахував після порушення провадження (платіжне доручення №66 від 13.01.2017 р.). Враховуючи зазначене, відповідач просив суд припинити провадження по справі в частині погашеної суми боргу.

Проти стягнення витрат на правову допомогу відповідач заперечував, оскільки відшкодування витрат на правову допомогу можливе лише у випадку надання такої допомоги адвокатом який є самозайнятою особою та за умови надання необхідних доказів підтверджуючих надання такої допомоги.

23.01.2017 р. через канцелярію господарського суду від представника позивача надійшло клопотання в якому останній підтверджує погашення відповідачем заборгованості та просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Надані сторонами документи судом досліджено та долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

10 вересня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вікторія» (Виконавець) та Приватним акціонерним товариством «Комплекс безлюдівський мясокомбінат» (Замовник) було укладено договір №3/09-14 ВВ (надалі Договір) про надання послуг з організації збирання, заготівлі та утилізації використаних тари і пакувальних матеріалів на умовах і за тарифами, визначеними постановою КМУ від 26.07.2001 р. №915.

Відповідно до п. 2.3.1 Замовник зобовязується щомісячно, до 10 числа місяця наступного за звітним, надати Виконавцю відомість, складену відповідно до Порядку оформлення Відомості (Додаток №2 до Договору), що є невідємною частиною Договору із зазначенням виду та кількості тари і пакувальних матеріалів, яка заповнюється на підставі внутрішньої документації Замовника та міститься у формі первинної облікової документації №1-ВТ затвердженої Наказом Мінприроди від 07 липня 2008 р. №342.

Також, щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним, оплатити послуги Виконавця, визначені у розділі 1 Договору, у відповідності з обсягом, зазначеним Замовником у Відомості наданої відповідно до п.2.3.1 Договору, згідно з тарифами, затвердженими п.2 Постанови №915.

За підсумками кожного місяця Сторони підписують Акт про надання послуг (п. 3.4 Договору).

Відповідно до п. 5.2 Договору обовязок по здійсненню розрахунків за цим Договором виникає у Замовника стосовно надання послуг щодо організації зберігання, заготівлі, та утилізації використаних обсягів тари і пакувальних матеріалів не залежить від терміну надання Актів і повинен бути виконаний не пізніше строку визначеного п.п. 2.3.3 Договору.

Відповідачем у 2015-2016 роках не було надано Відомості про облік та розрахунок тари і пакувальних матеріалів використаних для пакування та транспортування продукції, однак послуги замовлялись та були надані. Про таке надання послуг було складено акти на загальну суму 16649,00 грн.:

- Акт №0129/01 від 29.01.2016 р. на суму 1714,44 грн.;

- Акт №0229/03 від 29.02.2016 р. на суму 1403,76 грн.;

- Акт №0331/04 від 31.03.2016 р. на суму 1661,26 грн.;

- Акт №0430/01 від 30.04.2016 р. на суму 2369,58 грн.;

- Акт №0531/02 від 31.05.2016 р. на суму 2801,94 грн.;

- Акт №0630/02 від 30.06.2016 р. на суму 3653,92 грн.;

- Акт №0731/01 від 31.07.2016 р. на суму 3044,10 грн.

Однак, як вказував позивач, відповідачем було сплачено за послуги лише частково на суму 4779,46 грн.

На підтвердження звернення до відповідача з вимогою про погашення заборгованості позивачем було надано копію вимоги №09-16/1 від 16.09.2016 р. та копію вимоги 11-08/01 від 08.11.2016 р. На вказані вимоги позивачем не було отримано відповіді.

Відповідно до ст. ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною другою статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами п.1-1, ч.1 ст. 80 ГПК України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до абзацу першого п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова) господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Оскільки сторонами надано платіжне доручення №66 від 13.01.2017 року про погашення відповідачем заборгованості в розмірі 11551,79 грн., та таке погашення було здійснено після звернення позивача до господарського суду, провадження в цій частині підлягає припиненню.

У абзаці четвертому п. 4.4. згаданої вище Постанови вказано, що припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи вказане та надання відповідачем доказів погашення частини заборгованості в розмірі 2080,86 грн. до звернення позивача з позовом до суду (платіжне доручення №4877 від 09.08.2016 р.), суд вважає вимоги в цій частині такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

В пункті 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" господарським судам роз'яснено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Враховуючи неподання позивачем відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу.

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, господарський суд відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену позивачем суму судового збору у розмірі 1167,67 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 48, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині стягнення 11551,79 грн. заборгованості припинити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Комплекс безлюдівський мясокомбінат» (62490, Харківська обл., Харківський район, село Комунар, ВУЛИЦЯ БЕЗЛЮДІВСЬКА, будинок 5, код 22722461) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія» (61112, АДРЕСА_1, код 24125686) суму заборгованості 0,11 грн. та витрати по сплаті судового збору 1167,67 грн.

В частині задоволення вимог по стягненню 5000,00 грн. витрат на правову допомогу та заборгованості в сумі 2080,86 грн. відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.01.2017 р.

Суддя ОСОБА_3