РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2017Справа №922/4082/14

За позовом Кредитної спілки "Слобода-Кредит"

до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство фінансів України

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2

за участю Генеральної прокуратури України

про стягнення 3 500 000,00 грн.

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Турчин С.О.

суддя Гумега О.В.

суддя Привалов А.І.

Представники сторін:

від позивача: Колесник К.А.

від відповідача: Цурка Н.О.

від третьої особи 1 не з'явився,

від третьої особи 2 не з'явився,

від прокуратури Лиховид О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Кредитна спілка "Слобода - Кредит" звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами:

- 29.07.2008 року між Кредитною спілкою "Слобода - Кредит" та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", в особі Харківської філії було укладено Договір банківського строкового вкладу №11/1-К, відповідно до умов якого вкладник розміщує тимчасово вільні грошові кошти в розмірі 3500000 грн. 00 коп. на депозитному рахунку НОМЕР_1 у відділенні №11 Харківської філії ВАТ АБ "Укргазбанк", мета розміщення депозиту - з дати фактичного надходження депозиту в повній сумі на Депозитний рахунок по 02.08.2010 р.

- 04.08.2008 року між Кредитною спілкою "Слобода - Кредит" (заставодавець) та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", в особі Харківської філії (заставодержатель) було укладено Договір №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору), відповідно до умов якого договір забезпечував усі вимоги заставодержателя як кредитора за умовами кредитного договору №15/08-11 від 04.08.2008 року, укладеного між ПАТ АБ "Укргазбанк" та фізичною особою ОСОБА_2 Заставодавець надав в заставу заставодержателю право вимоги грошових коштів в сумі 3 500 000 грн. 00 коп., які розміщені на вкладному (депозитному) рахунку у відповідності з умовами депозитного договору №11/1-К від 29.07.2008 року.

- 04.08.2008 року між Кредитною спілкою "Слобода - Кредит" (заставодавець) та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", в особі Харківської філії (заставодержатель) було укладено Договір відступлення права вимоги №15/08-11, за умовами якого заставодержатель набуває право вимоги за цим договором у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору №15/08-11 від 04.08.2008 року.

- 16.05.2012 року відповідач перерахував грошові кошти в розмірі 3500000 грн. 00 коп. з депозитного рахунку позивача на власний рахунок з призначенням платежу: «перерахування депозитних коштів майнового поручителя (дог. банк. строк. вкладу №11/1-К від 29.07.2008) для погаш. построч. заборгов. позичальника ОСОБА_2 по кредит. дог. №15/08-11 від 04.08.08 зг. Протоколу № 73 від 15.05.2015 та зг. служб. зап. № 1.

- постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2014 року по справі №5023/4094/12 договір №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору) від 04.08.2008 року та договір №15/08-11 про відступлення права вимоги від 04.08.2008 року, укладені між КС "Слобода-Кредит" та ПАТ АБ "Укргазбанк" були визнані недійсними, а тому позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" грошові кошти в розмірі 3500000 грн. 00 коп., як такі, що були передані за недійсними правочинами.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.10.2014 позовні вимоги Кредитної спілки "Слобода - Кредит" були задоволені повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на користь Кредитної спілки "Слобода-Кредит" 3500000 грн., 5 000 грн. судового збору. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на користь державного бюджету України 65 000 грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.12.2014 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції залишено без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2015 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 та рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2014 у справі № 922/4082/14 скасовано, справу передано до господарського суду Харківської області для виконання вимог ч.1 ст. 17 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.03.2015 направлено матеріали справи № 922/4082/14 за позовом Кредитної спілки "Слобода - Кредит" до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції про стягнення коштів за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2015, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015, позов задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на користь Кредитної спілки "Слобода - Кредит" 3 500 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 5000 грн. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 65 000 грн.

Постановою Вищого Господарського суду України від 08.12.2015 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2015 у справі № 922/4082/14 скасовано, справу № 922/4082/14 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

При прийняті постанови від 08.12.2015 Вищий господарський суд України вказав, що судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних судових актів, було не повно досліджено обставини у даній справі, оскільки ухвалюючи рішення про стягнення грошових коштів за недійсними правочинами, не враховано, що перерахування вкладу з депозитного рахунку здійснено в рахунок погашення заборгованості Позичальника - ОСОБА_2 по Кредитному договору № 15/08-11 від 04.08.2008, а отже прийняте рішення впливає на права та обов'язки особи, яку не було залучено до участі у справі.

В результаті автоматичного розподілу вказана справа була передана для розгляду судді Турчин С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 суддею Турчин С.О. прийнято до свого провадження справу № 922/4082/14 та призначено її розгляд на 12.01.2016 та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2.

12.01.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (б/н від 12.01.2016).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2016 відкладено розгляд справи № 922/4082/14 на 26.01.2016 та направлено запити до відділів адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області та Управління ДМС України в Сумській області з метою встановлення адреси місця реєстрації третьої особи 2.

13.01.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли докази направлення на адресу третьої особи 2 копії позовної заяви.

26.01.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

26.01.2016 через відділ діловодства суду від адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Сумській області надійшла відповідь на запит суду.

Судом в судовому засіданні 21.06.2016 було вирішено відкласти розгляд клопотання відповідача про зупинення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2016 розгляд справи відкладено на 16.02.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2016 зупинено провадження у справі №922/4082/14 за позовом Кредитної спілки "Слобода-Кредит" до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції, третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -Міністерство фінансів України, третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про стягнення 3500000,00 грн. до вирішення справи № 922/100/16 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до Кредитної спілки "Слобода-Кредит" про визнання недійсним правочину та набрання відповідним рішенням законної сили.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.02.2016 залишено без змін.

23.09.2016 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №922/4082/14.

З долучених до клопотання документів вбачається, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 у справі № 922/100/16 рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2016 про відмову у задоволенні позовних вимог, залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2016 поновлено провадження у справі № 922/4082/14 та призначено її колегіальний розгляд.

28.09.2016 в результаті проведення автоматичного визначення складу колегії суддів, справа № 922/4082/14 передана на розгляд колегії суддів у складі: Турчин С.О. (головуючий), Підченко Ю.О., Якименко М.М.

У зв'язку з перебуванням судді Якименка М.М. на навчанні, 03.10.2016 розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 04-23/2041 по справі №922/4082/14 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

03.10.2016 відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, справу № 922/4082/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Турчин С.О. (головуючий), Гумега О.В., Підченко Ю.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2016 колегією суддів у складі: Турчин С.О. (головуючий), Гумега О.В., Підченко Ю.О. прийнято справу № 922/4082/14 до свого провадження та призначено її до розгляду на 26.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2016, на підставі ст. 77 ГПК України, відкладено розгляд справи № 922/4082/14 на 23.11.2016.

22.11.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

22.11.2016 через відділ діловодства суду від Прокуратури міста Києва надійшли пояснення по справі.

23.11.2016 розгляд справи № 922/4082/14 не відбувся в зв'язку з перебуванням судді Підченка Ю.О. на навчанні.

Розпорядженням № 04-23/2437 від 23.11.2016, в зв'язку з перебуванням на навчанні судді Підченка Ю.О., який приймав участь у колегіальному розгляді справи № 922/4082/14, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 922/4082/14.

В результаті повторного автоматизованого розподілу судової справи №922/4082/14, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 23.11.2016, справу №922/4082/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Турчин С.О. (головуючий), Гумега О.В., Привалов А.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2016 колегією суддів у складі: Турчин С.О. (головуючий), Гумега О.В., Привалов А.І. прийнято справу № 922/4082/14 до свого провадження та призначено її до розгляду на 08.12.2016.

07.12.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли документи по справі.

В судове засідання 08.12.2016 з'явились прокурор та представники позивача, відповідача. Представники третіх осіб не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 розгляд справи відкладено на 26.01.2017.

У судовому засіданні 26.01.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача та прокуратури проти задоволення позову заперечили.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду третім особам було надіслано за належною адресою (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), отже, адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом належним чином.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 26.01.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, прокурора з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.07.2008 року між Кредитною спілкою "Слобода - Кредит" (вкладник) та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк") в особі Харківської філії (далі - банк) укладено договір банківського строкового вкладу №11/1-К (далі - Договір вкладу), відповідно до умов якого Вкладник розміщує тимчасово вільні грошові кошти в розмірі 3500000,00 грн. на депозитному рахунку НОМЕР_1 у відділенні №11 Харківської філії ВАТ АБ "Укргазбанк" на умовах дійсного договору, дати розміщення депозиту - з дати фактичного надходження депозиту в повній сумі на Депозитний рахунок по 02.08.2010.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору банківського строкового вкладу №11/1-К від 29.07.2008 року позивач 04.08.2008 року перерахував на депозитний рахунок, відкритий у Публічному акціонерному товаристві Акціонерний банк "Укргазбанк" грошові кошти у сумі 3500000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 474 від 04.08.2008.

04.08.2008 між Кредитною спілкою "Слобода - Кредит" (далі - заставодавець) та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк"), в особі Харківської філії (далі - заставодержатель) було укладено Договір №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору) (далі - договір застави), відповідно до п. 1.1. якого дійсний договір забезпечував усі вимоги заставодержателя як кредитора за умовами кредитного договору №15/08-11 від 04.08.2008, укладеного між ПАТ АБ "Укргазбанк" та фізичною особою ОСОБА_2 За умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний заставодержателю не пізніше 29.07.2010, або в інші строки та терміни, що випливають з п. 1.1 кредитного договору, повернути кредит в розмірі 3500000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2. договору застави, заставодавець надає в заставу Заставодержателю право вимоги грошових коштів в сумі 3500 000,00 грн., які розміщені на вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_1 у відповідності з умовами депозитного договору №11/1-К від 29.07.2008.

Заставодержатель набуває права вимоги по депозитному договору в разі невиконання позичальником забезпечених дійсним договором зобов'язань по кредитному договору в повному обсязі або в частині у встановлені кредитним договором строки ( п. 2.2 договору застави).

Відповідно до п. 2.4 договору застави, звернення стягнення на предмет застави згідно дійсного договору здійснюється шляхом відступлення заставодавцем заставодержателю права вимоги на грошові кошти, майнові права на отримання яких є предметом застави.

04.08.2008 року між Кредитною спілкою "Слобода - Кредит" (заставодавець) та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", (назву якого було змінено на Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк"), в особі Харківської філії (заставодержатель) було укладено Договір відступлення права вимоги №15/08-11 (далі - договір відступлення), за умовами якого заставодержатель набуває право вимоги за цим договором у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору №15/08-11 від 04.08.2008 року.

Відповідно до п. 1.2 договору відступлення, відступлення права вимоги по договору здійснюється в сумі 3500000,00 грн.

Згідно з п. 1.5 договору відступлення, у випадку невиконання або неналежного виконання заставодавцем (позичальником) умов, а також з інших підстав, передбачених договором про заставу, заставодавець відступає заставодержателю право вимоги згідно з умовами цього договору, а заставодержатель зобов'язується прийняти зазначене право вимоги.

Постановою господарського суду Харківської області від 28.09.2011 року по справі №5023/277/11 Кредитна спілка "Слобода-Кредит" була визнана банкрутом з відкриттям ліквідаційної процедури.

16.05.2012 Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" перерахувало депозитні кошти майнового поручителя за Договором банківського строкового вкладу №11/1-К від 29.07.2008 для погашення простроченої заборгованості позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором №15/08-11 від 04.08.2008 року, що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2014 року по справі №5023/4094/12 визнано недійсними Договір №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору) від 04.08.2008 року та Договір відступлення права вимоги №15/08-11 від 04.08.2008 року, укладені між Кредитною спілкою "Слобода-Кредит" та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської філії.

29.08.2014 року позивач в особі ліквідатора звернувся до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів в розмірі 3500000,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 29.08.2014 р. та описом вкладення у цінний лист, проте вимога залишена відповідачем без відповіді і виконання.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що постанова Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2014 року по справі №5023/4094/12 є такою, що набрала законної сили та підлягає обов'язковому виконанню на всій території України, а тому позивач, в силу приписів ст. 216 ЦК України, просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 3500000,00 грн. які були передані (отримані) за недійсними правочинами.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, наведені у постанові від 08.12.2015 та які зумовили скерування справи на новий розгляд, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до норми 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Положеннями ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Верховним Судом України у листі від 24.11.2008р. "Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними" у розділі "Застосування правових наслідків недійсності правочину" до відома судів доведено, що визнані недійсними правочини не створюють для сторін тих прав і обов'язків, які вони мають встановлювати, а породжують наслідки, передбачені законом. І хоча реституція не передбачена у ст.16 ЦК як один із способів захисту, проте норма ч.1 ст.216 ЦК є імперативною і суд має забезпечити зазначені в ній правові наслідки. Реституцію цілком можна вважати окремим способом захисту цивільних прав, які порушуються у зв'язку з недійсністю правочину, оскільки у ст.16 ЦК немає вичерпного переліку способів захисту цивільних прав.

Крім того, у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Таким чином, за загальним правилом недійсності правочину є застосування до сторін двосторонньої реституції або відшкодування збитків винною особою.

При зверненні до суду з даним позовом позивач просить суд застосувати наслідки недійсності правочинів - Договору №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору) від 04.08.2008 року та Договору відступлення права вимоги №15/08-11 від 04.08.2008, та стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 3500000,00 грн., отримані відповідачем за недійсними правочинами.

Стаття 208 Господарського кодексу України зазначає, що якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави. У разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Відповідно до п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 року нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України). За змістом частини третьої статті 207 ГК України господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16.05.2012 відповідач перерахував депозитні кошти майнового поручителя за Договором банківського строкового вкладу №11/1-К від 29.07.2008 року для погашення простроченої заборгованості позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором №15/08-11 від 04.08.2008 року, що підтверджується випискою/особовим рахунком позивача за період з 01.01.2012 по 03.04.2013, в призначенні платежу якої зазначено: "Перерахування депозитних коштів майнового поручителя (дог. банк. строк. вкладу № 11/1-К від 29/07/08) для погаш. простроч. заборгов. позичальника ОСОБА_2 по кред. дог. №15/08-11 від 04/08/08 зг. Протоколу №73 від 15/05/12 та зг. служб.зап.№ 1".

Судом встановлено, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2014 року по справі №5023/4094/12 визнано недійсними Договір №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору) від 04.08.2008 року та Договір відступлення права вимоги №15/08-11 від 04.08.2008 року, укладені між Кредитною спілкою "Слобода-Кредит" та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської філії.

Ухвалами Вищого господарського суду України від 25.06.2014, 11.08.2014, 24.09.2014, 03.06.2016, 27.09.2016, 12.12.2016 касаційні скарги на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2014 були повернуті скаржникам, відмовлено у задоволенні клопотань про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до ст.105 Господарського процесуального кодексу України, статті 124 Конституції України постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає обов'язковому виконанню на всій території України.

Так, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, судове рішення у справі №5023/4094/12, не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі й у даній справі, не можуть йому суперечити.

Доказів на підтвердження скасування рішення суду у справі №5023/4094/12 матеріали справи не містять та сторонами спору суду не надано.

Таким чином, факт визнання Договору №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору) від 04.08.2008 року та Договору №15/08-11 про відступлення права вимоги від 04.08.2008 року недійсними, які були укладені між Кредитною спілкою "Слобода-Кредит" та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", на підставі яких відповідач списав грошові кошти в розмірі 3500000,00 грн., встановлено постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2014 року по справі №5023/4094/12.

При цьому, суд зазначає, що грошові кошти у розмірі 3500000,00 грн. були власністю позивача, які позивач тимчасово розмістив на рахунку у відповідача на підставі договору банківського строкового вкладу №11/1-К.

В той же час, як вбачається з виписки по рахунку позивача, відповідач списав грошові кошти у розмірі 3 500 000,00 грн. виконуючи не депозитний договір, а виконуючи недійсні договори - Договір №15/08-11/З про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному договору) від 04.08.2008 року та Договір №15/08-11 про відступлення права вимоги від 04.08.2008.

Таким чином, відповідач 16.05.2012 перерахувавши депозитні кошти майнового поручителя за Договором банківського строкового вкладу №11/1-К від 29.07.2008 року для погашення простроченої заборгованості позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором №15/08-11 від 04.08.2008 року, фактично виконував недійсний договір.

Згідно з ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Станом на момент прийняття рішення матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу грошових коштів у розмірі 3 500 000,00 грн.

При цьому, суд зазначає, що твердження відповідача про невірно обраний позивачем спосіб захисту та про необхідність звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення вкладу, є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Перераховуючи грошові кошти у розмірі 3500000,00 грн. відповідач виконував не депозитний договір, а договори, які визнані в судовому порядку недійсними.

Крім того, як зазначено судом вище, реституцію цілком можна вважати окремим способом захисту цивільних прав, які порушуються у зв'язку з недійсністю правочину, оскільки у ст.16 ЦК немає вичерпного переліку способів захисту цивільних прав (що відповідає висновкам Верховного суду України).

Враховуючи неповернення відповідачем Кредитній спілці "Слобода - Кредит", перерахованих грошових коштів в розмірі 3500000,00 грн. за недійсними правочинами, порушені права та інтереси позивача підлягають судовому захисту, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, а саме шляхом стягнення вказаних грошових коштів. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами недійсних правочинів є позивач та відповідач.

Саме на виконання умов недійсних правочинів відповідачем здійснено перерахування грошових коштів у розмірі 3500000,00 грн. з депозитного рахунку позивача на власний рахунок.

Крім того, суд зазначає, що єдиною підставою для направлення справи № 922/4082/14 на новий розгляд стало те, що судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних судових актів, було не повно досліджено обставини у даній справі, оскільки ухвалюючи рішення про стягнення грошових коштів за недійсними правочинами, не враховано, що перерахування вкладу з депозитного рахунку здійснено в рахунок погашення заборгованості позичальника - ОСОБА_2 по Кредитному договору № 15/08-11 від 04.08.2008, а отже прийняте рішення впливає на права та обов'язки особи, яку не було залучено до участі у справі.

На виконання вимог постанови Вищого господарського суду України від 08.12.2015 судом залучено до участі у справі справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевстановлені судом обставини, суд задовольняє позовні вимоги Кредитної спілки "Слобода-Кредит" до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Харківської обласної дирекції повністю.

З приводу розподілу судових витрат за розгляд даної справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.09.2014 відстрочено позивачу сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктами 3.3., 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 роз'яснено, що якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення. У разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход Державного бюджету України.

Оскільки позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір лише у розмірі 5000,00 грн., а судом було відстрочено позивачу сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у даній справі, проте, станом на час прийняття рішення доплата судового збору позивачем не здійснена, то частина судових витрат підлягає стягненню з відповідача в доход Державного бюджету.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, станом на дату подання позовної заяви), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" визначено, що станом на 01.01.2014 мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1218 грн.

Згідно із пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, станом на дату подання позовної заяви) ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 2 відсотка ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати.

Сума заявлених вимог становить 3500000,00 грн., а тому за подання даного позову позивач мав сплатити 70 000,00 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, судовий збір в розмірі 65000,00 підлягає стягненню з відповідача в доход Державного бюджету України, а судовий збір в розмірі 5 000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1, код 23697280) на користь Кредитної спілки "Слобода - Кредит" (61050, Харківська обл., місто Харків, проспект Московський, буд. 65, кв. 4, код 33608217) 3 500 000,00 грн. (три мільйони п'ятсот тисяч гривень 00 копійок) та судовий збір у розмірі 5000,00 грн. (п'ять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1, код 23697280) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 65 000,00 грн. (шістдесят п'ять тисяч гривень 00 копійок).

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 31.01.2017.

Головуючий суддя С.О. Турчин

Суддя О.В. Гумега

Суддя А.І. Привалов