ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.01.2017 Справа № 904/10224/16

За позовом: Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

до дочірнього іноземного підприємства "Дніпродор", м. Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 128 874,32 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 10/3-81 від 25 листопада 2016 року, головний спеціаліст відділу захисту інтересів територіальної громади міста; ОСОБА_2, довіреність №10/5-12 від 11 липня 2016 року, головний спеціаліст юридичного відділу Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради;

Від відповідача: ОСОБА_3, довіреність від 30 листопада 2016 року, представник; ОСОБА_4, довіреність від 30 листопада 2016 року, представник

Від третьої особи-1: не з'явився

Від третьої особи-2: ОСОБА_5, довіреність №185 від 24 січня 2017 року, представник

С У Т Ь С П О Р У:

Департамент по роботі з активами Дніпропетровської міської ради звернувся до господарського суду із позовом, яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (вх. №2046/17 від 13 січня 2017 року), просить стягнути з дочірнього іноземного підприємства "Дніпродор" заборгованість у розмірі 126 101,86 грн. та пеню у розмірі 2 772,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 500-УКВ/08 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади від 01 грудня 2008 року в частині повної та своєчасної оплати орендної плати за користування об'єктом оренди.

На підставі пункту 3.8 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати орендної плати у розмірі 2 772,46 грн. за загальний період з 16.02.2016 по 15.08.2016.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначає, що оскільки договір оренди комунального майна №500-УКВ/08 від 01.12.08 є розірваним за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року по справі №904/7511/13, яке набрало законної сили 11.11.2013, то договірні зобов'язання відповідача за цим договором припинились з 11 листопада 2013 року, а предмет спору у даній справі відсутній.

25.01.2017 відповідач надав заперечення на заяву позивача про уточнення позовних вимог, в яких зазначив, що з 11.11.2013 нежитлові приміщення, які були обєктом оренди за договором, залишились у фактичному користуванні відповідача. При цьому, фактичне користування відповідачем комунальним нерухомим майном не є орендою у розумінні положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки, відповідно до статті 2 зазначеного Закону, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, а договір оренди №500-УКВ/08 від 01.12.2008 з 11.11.2013 розірваний за рішенням суду. Крім того, відповідно до акту приймання-передачі комунального нерухомого майна від 17.04.2014 нежитлове приміщення загальною площею 31,7кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпро, вул. Артільна, 6-б, яке було обєктом оренди за договором оренди, передано балансоутримувачу, нежитлове приміщення площею 14,8кв.м. передане за актом приймання передачі від 08.10.2014. Отже, з 09.10.2014 у фактичному користуванні відповідача залишилось нежитлове приміщення площею 16,2 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Артільна, 6-б. За доводами відповідача, він повинен заплатити за фактичне користування майном: з 18.04.2014 за користування нежитловими приміщеннями площею 31кв.м., з 09.10.2014 за користування нежитловими приміщеннями площею 16,2кв.м. За розрахунками відповідача плата за фактичне користування нежитловими приміщеннями, що залишились у його користуванні після розірвання договору оренди складає: 25 647,32 за період з 01.12.2013 по 31.10.2016, з якої 26.08.2015 відповідачем було сплачено 21 369,63грн., а 24.01.2017 4 277,69грн.

Щодо стягнення нарахованої пені відповідач заперечує, вважає, що за обставин розірвання договору оренди, умовами якого було передбачено нарахування пені за прострочення виконання зобовязань з оплати орендної плати, підстави стягнення пені відсутні.

Також відповідач не погоджується із зміненням пропорцій розподілу орендної плати між балансоутримувачем та орендодавцем, який змінено вже після розірвання договору оренди на підставі рішень Дніпропетровської міської ради від 13.04.2016 №29/6, оскільки за умовами п.12.2 договору оренди встановлено, що зміни та доповнення до цього договору допускаються за взаємною згодою сторін і оформляються додатковими угодами.

Третя особа-1, міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" Дніпропетровської міської ради, надала письмові пояснення на позовну заяву, в яких зазначила, що обовязок складання акту приймання-передачі, при поверненні обєкта з оренди покладаються на орендаря. Відповідно до актів від 17.04.2014 та 08.10.2014 орендарем фактично було передано за актами приймання-передачі комунального нерухомого майна нежитлові приміщення площею 31,7кв.м., 14,8кв.м. Залишок неповерненої площі орендованого приміщення складає 16,2кв.м.

Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради, позовні вимоги підтримує у повному обсягу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016 порушено провадження у справі №904/10224/16, розгляд справи призначено на 30.11.2016. Ухвалою господарського від 30.11.2016 розгляд справи був відкладений на 26 грудня 2016 року. В подальшому розгляд справи був відкладений з 26.12.2016 на 10.01.2017. У судовому засіданні 10.01.2017 оголошено перерву на 16.01.2017. Ухвалою господарського суду від 16.01.2017 строк вирішення спору продовжено на 15 днів, розгляд справи відкладено на 25.01.2017. У судовому засіданні 25.01.2017 оголошувалась перерва на 27.01.2017.

У судовому засіданні 27 січня 2017 року оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників позивача, відповідача та третьої особи -2, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2008 року між Управлінням комунальної власності Дніпропетровської міської ради (орендодавець) та дочірнім іноземним підприємством "Дніпродор" (орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста №500-УКВ/08 (далі договір), відповідно до п.1.1 якого з метою ефективного використання комунального майна орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.2007 №41/11 із змінами та доповненнями передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно - нежитлові приміщення (надалі - обєкт оренди) загальною площею 62,70 кв. м., розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Артільна, 6-б на другому поверсі 3-поверхового будинку, вартість яких, згідно з незалежною оцінкою становить 289 545,00 грн., без ПДВ, що перебуває на балансі МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" для використання під офіс. Використання обєкту оренди не за цільовим призначенням забороняється.

Цей договір діє з 01 грудня 2008 року до 31 жовтня 2011 року включно (п. 10.1 договору).

Пунктом 10.2 договору передбачено, що після закінчення терміну договору орендар, який належним чином виконував обов'язки має право, за інших рівних умов, на переукладання договору оренди на новий термін. Умови договору оренди на новий строк встановлюється за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право орендаря на переукладання договору припиняється.

У разі відсутності протягом одного місяця заяви від орендаря про переукладання договору оренди на новий термін після отримання листа від орендодавця про закінчення терміну дії договору договір оренди вважається припиненим з наслідками, передбаченими п. 5.5. цього договору (п. 10.3 договору).

Умови передачі та повернення орендованого майна врегульовано розділом 2 договору.

Передача нерухомого комунального майна (об'єкт оренди) в оренду не

тягне за собою виникнення в орендаря права власності на цей об'єкт оренди. Власником майна (об'єкта оренди) залишається територіальна громада міста Дніпропетровська (в особі міської ради), а орендар користується ним протягом строку оренди (п.2.1. договору).

Орендар вступає у строкове платне користування об'єктом оренди з дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі об'єкта оренди (п.2.2. договору).

Передача об'єкта оренди в оренду здійснюється за вартістю згідно з незалежною оцінкою, проведеною станом на 30.09.2008 на підставі акта приймання-передачі об'єкта оренди, підписаного балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем (п.2.3. договору).

Ризик випадкової загибелі або пошкодження; об'єкта оренди несе балансоутримувач.

У разі припинення цього договору об'єкт оренди повертається протягом 5 календарних днів з дати припинення цього договору. Орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди за актом приймання-передачі передачі об'єкта оренди, підписаним балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі об'єкта оренди (п.п.2.5-2.6. договору).

Обов'язок щодо складання акта приймання-передачі при передачі об'єкта в оренду покладається на балансоутримувача, а при поверненні обєкта з оренди - на Орендаря.

На виконання умов договору Управління комунальної власності Дніпропетровської міської ради передало, а орендар дочірнє іноземне підприємство "Дніпродор" прийняло обєкт оренди в комплекті та у стані, що відповідають істотним умовам договору оренди від 01.12.2008 №500-УКВ/08 (Акт прийому-передачі від 01.12.2008, а.с.20).

Орендодавець і орендар погодилися, що стан обєкта оренди відображено у звіті про незалежну оцінку обєкту і претензій щодо властивостей та/або недоліків обєкта оренди по договору 01.12.2008 №500-УКВ/08 у сторін відсутні (п. 2 Акту приймання-передачі).

За актом приймання-передачі від 01.12.2008 позивач передав відповідачу в оренду обумовлене договором майно, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 62,70 кв. м., розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Артільна, 6-б, вартість яких, згідно з незалежною оцінкою на 30.09.2008 становить 289 545,00 грн., без ПДВ.

Згідно пункту 3.1 договору розрахунок орендної плати здійснюється за Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна, затвердженої рішенням міської ради.

Розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору, становить 3 721,34 грн. без ПДВ /базова за жовтень місяць 2008 року/. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується Орендарем на рахунок балансоутримувача. Орендна плата за перший місяць оренди коригується на індекс інфляції починаючи з листопада місяця 2008 року. У платіжному дорученні обов'язково зазначити, номер договору оренди, дату укладення та назву орендаря (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує:

- 50 % від загальної суми орендної плати до загального фонду міського бюджету м. Дніпропетровська на розрахункові рахунки, які відкриті управліннями Державного казначейства за місцем реєстрації орендаря, як платника податків; зборів, в районних інспекціях м. Дніпропетровська, відповідно з кодом бюджетної класифікації 22080401 у розмірі 1 860,67 грн. ;

- 50 % від загальної суми орендної плати у розмірі 1 860,67 грн. на рахунок балансоутримувача об'єкта оренди.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 3.4 договору).

Орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря (п. 3.5. договору).

Орендна плата сплачується орендарем за весь час фактичного використання об'єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об'єкта оренди включно (п. 3.5 договору).

У 2013 році Прокурор Індустріального району м. Дніпропетровська звернувся в інтересах держави в особі Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради до господарського суду з позовом до Дочірнього іноземного підприємства "Дніпродор" (третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі") про стягнення 18 121,88 грн., розірвання договору від 01.12.08р. №500-УКВ/08; виселення з комунального нерухомого майна - нежитлових приміщень.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2013 позовні вимоги прокурора задоволено повністю:

- стягнуто з Дочірнього іноземного підприємства "Дніпродор" на користь Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради до міського бюджету 17 269,42 грн. заборгованості з орендної плати, 852,46 грн. пені;

- розірвано договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста від 01.12.2008 р. №500-УКВ/08, та

- прийнято рішення про виселення Дочірнє іноземне підприємство "Дніпродор" з комунального нерухомого майна нежитлових приміщень загальною площею 62,70 кв.м., що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Артільна, 6-б на 2 поверсі 3-поверхового будинку, на користь Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі",

- стягнуто з Дочірнього іноземного підприємства "Дніпродор" до спеціального фонду Державного бюджету судовий збір у сумі 4014,50 грн.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2013 у справі №904/7511/13 набрало законної сили 11.11.2013.

Доказів примусового виселення Дочірнього іноземного підприємства "Дніпродор" з комунального нерухомого майна нежитлових приміщень загальною площею 62,70 кв.м., що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Артільна, 6-б на 2 поверсі 3-поверхового будинку, на користь Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі", матеріали справи не містять.

У липні 2015 року позивач звернувся до відповідача з претензією, вих. №7/3-839 від 17.07.2015, якою просив сплатити заборгованість у сумі 56 955,74 грн. та пеню у розмірі 11 251,40 грн., розірвати договір оренди, підписати акт приймання-передачі нерухомого майна. Претензія залишена відповідачем без відповіді (а.с.21 том 1).

Позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором оренди щодо повернення орендованого майна після припинення строку дії договору, несплату відповідачем орендної плати за період користування орендованим майном без належних правових підстав, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною спору.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який розповсюджується на спірні правовідносини, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст.193 ГК України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України та п.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Частиною 2 ст. 795 ЦК України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Як встановлено судом, договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста від 01.12.2008 р. №500-УКВ/08 є розірваним за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2013, яке набрало законної сили 11.11.2013.

Отже, в силу приписів ст. 653 Цивільного кодексу України договір оренди припинив свою дію з 11.11.2013.

За змістом пунктів 2.5, 2.6. договору оренди, у разі припинення цього договору об'єкт оренди повертається протягом 5 календарних днів з дати припинення цього договору. Орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди за актом приймання-передачі передачі об'єкта оренди, підписаним балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі об'єкта оренди.

Згідно з п.2.7. договору оренди обовязок щодо складання акту приймання-передачі, при поверненні обєкта з оренди покладається на орендаря.

Відповідно до акту приймання-передачі комунального нерухомого майна від 17.04.2014 відповідачем було передано балансоутримувачу нежитлове приміщення загальною площею 31,7кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпро, вул. Артільна, 6-б.

Відповідно до акту приймання-передачі комунального нерухомого майна від 08.10.2014 відповідачем було передано балансоутримувачу нежитлове приміщення загальною площею 14,8кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпро, вул. Артільна, 6-б.

З наданих відповідачем актів приймання-передачі нерухомого майна, які підписані балансоутримувачем та орендарем, вбачається, що після розірвання договору оренди відповідач частково повернув орендоване приміщення та повідомив орендодавця про повернення спірного майна, надіславши на його адресу акти приймання-передачі, отримання яких позивачем не заперечується.

Таким чином, станом на даний час залишилося неповернутим нежитлове приміщення загальною площею 16,20кв.м. (62,70кв.м. 31,70кв.м. 14,80кв.м.).

У судовому засіданні 27.01.2017 позивач надав до суду уточнений розрахунок стягуваної суми орендної плати, який за період з 01.10.2013 по 31.10.2016 становить 32 802,19грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає, що позивачем неправомірно збільшено відсоток перерахувань орендної плати до бюджету з 50% до 57,33% з 01.04.2016 та 70% з 01.05.2016, оскільки жодних доказів повідомлення відповідача про таку зміну позивачем та, відповідно, внесення змін до договору, до матеріалів справи не надано.

Отже, орендна плата, яка підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету (50%) за спірний період з 01.10.2013 по 31.10.2016 становить 51 256,92грн.

Суд враховує, що у серпні 2015 року відповідачем було сплачено 21 369,63грн. згідно платіжного доручення №1511 від 26.08.2015, тобто до звернення позивача з позовом до суду, та під час розгляду справи у сумі 9 220,43грн. згідно платіжного доручення №86 від 24.01.2017, а.с. 169 том 1.

Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за спірний період, складає 20 666,86грн. (51 256,92грн. - 21 369,63грн. - 9 220,43грн.).

В решті вимоги задоволенню не підлягають.

Доказів сплати орендної плати у повному обсязі за період з 01.10.2013 по 31.10.2016 у сумі 20 666,86грн. відповідач не надав, позовні вимоги у встановленому законом порядку не спростував.

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 20 666,86грн.

Суд не погоджується з розрахунком відповідача, в якому орендна плата за період користування орендованим майном нарахована без застосування індексу інфляції, оскільки розрахунок суперечить положенням пункту 3.4. договору оренди щодо коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

Також, відповідно до п.13 ОСОБА_1 розрахунку та використання плати за оренду комунального майна, яка затверджена постановою кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 (із змінами та доповненнями) та яка є обов'язковою для виконання сторонами, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Окрім вимоги про стягнення орендної плати за фактичне користування орендованими приміщеннями, позивач просить стягнути пеню у сумі 2 772,46грн. за період з 16.02.2016 по 15.08.2016. При цьому позивач посилається на пункт 9.2. договору оренди №500-УКВ/08 від 01.12.2008.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пункт 9.2 договору передбачає, що за несвоєчасну сплату суми орендної плати орендар зобовязаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу у співвідношенні, визначеному у п. 3.3. цього договору.

Враховуючи, що пеня нарахована відповідно до умов договору оренди нерухомого майна, який станом на дату прострочки виконання зобовязання припинив свою дію шляхом розірвання, суд не вбачає підстав для застосування до відповідача відповідальності за умовами припиненого договору оренди.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті за передане у оренду майно. Невиконанням обовязку щодо оплати орендної плати відповідач порушує права позивача, безпідставно не перераховуючи кошти (орендну плату) у власність позивача.

За викладеного є такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати у розмірі 20 666,86грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судового збору господарський суд враховує наступне.

Загальні питання повернення сплачених сум судового збору врегульовано ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до розділу 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" у застосуванні цієї статті господарським судам необхідно мати на увазі, зокрема, таке.

Статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним.

Відповідно до п.п. 1,5 частини першої цієї статті сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

- зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

- закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

При зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1973,10 грн. за розгляд майнової вимоги про стягнення суми 131 539,69грн.

В подальшому позивач подав заяву про зменшення позовних вимог та просив стягнути 128 874,32грн., судовий збір за розгляд якої складає 1933,11грн.

З наведеного вбачається, що позивачем зайво сплачений судовий збір у сумі 39,99грн. (1973,10грн. -1933,11грн.).

Оскільки господарським судом припинено провадження у справі в частині стягнення суми 9 220,43грн., судові витрати на відповідача покладаються з урахуванням зазначеної суми у розмірі 448,30грн., тобто пропорційно розміру задоволених вимог.

Станом на час розгляду справи клопотання позивача про повернення судового збору до господарського суду не надходило, тому питання повернення судового збору не вирішується судом, що не позбавляє позивача права подати зазначене клопотання після прийняття рішення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у розмірі 448,30 грн.

Керуючись статтями 1, 33, 34, 49, 80 (п.11 ч.1), 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Припинити провадження у справі у частині стягнення суми 9 220,43грн.

Стягнути з дочірнього іноземного підприємства "Дніпродор" (49000, м. Дніпро, вул. Артільна, 6Д, ідентифікаційний код 32835987) на користь Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, ідентифікаційний код 37454258) заборгованість з орендної плати у сумі 20 666,86грн., витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 448,3 грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Н.М.Євстигнеєва

Повне рішення складено, - 30.01.2017