Господарський суд Чернігівської області
====================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

"23" січня 2017 р. Справа № 927/1096/16

За позовом: Заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури, вул. Шевченка, 1, м. Чернігів, 14000, в інтересах держави

В особі: Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, , вул. Чернігівська, 3, смт. Олишівка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15575

До відповідача: Державного підприємства "Остерське лісове господарство", , вул. 1 Травня 8, м. Остер, Козелецький район, Чернігівська область, 17044

Третя особа 1 на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, вул. Малясова, 12, м. Чернігів, 14017

Третя особа 2 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації, 14000, м. Чернігів, вул. Шевченка, 7

Предмет спору: про стягнення 69384,00 грн.

Суддя Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: участі не взяв;

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, довіреність № б/н від 05.01.2017;

від третьої особи на стороні позивача: участі не взяв;

від третьої особи на стороні відповідача: участі не взяв;

в судовому засіданні взяв участь прокурор Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3, службове посвідчення № 037102 видане 22.12.2015.

СУТЬ СПОРУ:

Заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури подано позов в інтересах держави в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області до Державного підприємства "Остерське лісове господарство" про стягнення 69384,00 грн.

У позовній заяві заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури вказано третю особу - Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області. В ухвалі про порушення провадження у справі від 24.11.2016 судом було вирішено питання щодо надання третій особі процесуального статусу: залучено Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області до участі у справі як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Розгляд справи відкладався.

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури у позовній заяві, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається, зокрема, на те, що згідно з п.2.1 Статуту Державного підприємства Остерське лісове господарство (ДП Остерський лісгосп) підприємство створено з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів.

На підставі рішення Чернігівської обласної ради створено об'єкт природно-заповідного фонду місцевого значення - лісовий заказник "Олишівська дача". Згідно з ОСОБА_4 зобов'язанням від 06.03.2015 № 21/51-578 землекористувач, яким є ДП "Остерське лісове господарство", зобов'язаний забезпечувати охорону та збереження території (об'єкта) природно-заповідного фонду "Олишівська дача".

Посадовими особами відповідача було виявлено на території Олишівського лісництва ДП Остерський лісгосп, урочище Олишівська дача в кв.8 вид. 3,8 незаконну рубку невідомими особами 10 дерев дуба сироростучого, про що складено акт огляду місця вчинення лісопорушення та Польову перелікову відомість самовільно зрубаних дерев.

За вказаним фактом 20.04.2016 Чернігівським РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області розпочато кримінальне провадження, однак винних осіб лісопорушників не встановлено.

Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області Чернігівської області виконано розрахунок розміру шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного знесення дерев дуба, розмір якої становить 69384,00 грн.

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури, посилаючись на норми Закону України Про охорону навколишнього природного середовища та норми Лісового кодексу України, вважає, що внаслідок неналежного виконання працівниками ДП Остерський лісгосп обовязків по захисту, охороні лісових насаджень від незаконних рубок, навколишньому природному середовищу заподіяно шкоду на суму 69384,00 грн.

Враховуючи, що ДП Остерський лісгосп, як постійний лісокористувач, не забезпечив охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, допустив самовільну рубку лісу, чим спричинено матеріальну шкоду лісовому фонду України, що перебуває під охороною держави, відповідач має нести матеріальну відповідальність у повному обсязі.

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури просить суд стягнути з ДП Остерський лісгосп 69384,00 грн шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, шляхом їх перерахування одержувачам: 20815,20 грн до спеціального фонду Державного бюджет України; 13876,80 грн до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету; 34692,00 грн до фонду охорони навколишнього природного середовища Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

Присутній в судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги та їх обгрунтування, викладені у позовній заяві.

Позивач Олишівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області в письмовій заяві по справі (а.с.76) підтримує позовні вимоги заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в повному обсязі та просить розглянути справу без участі представника селищної ради.

Відповідач у письмовому відзиві на позовну заяву (а.с.46) проти позову заперечує, просить у позові відмовити.

Відповідач у відзиві посилається, зокрема, на те, що обставини справи свідчать про відсутність вини відповідача, оскільки останній вчинив всі залежні від нього дії з виявлення незаконної рубки лісу, а саме: працівниками підприємства було здійснено вчасний (черговий) огляд лісового масиву, належно задокументовано незаконну рубку та повідомлено правоохоронні органи про даний факт для розкриття цього правопорушення та розшук осіб, які його вчинили. Правоохоронними органами за цим фактом було відкоито кримінальне провадження № 0000480. Ще, на думку відповідача, спростовує доводи позовної заяви про протиправну поведінку відповідача у вигляді бездіяльності.

У відзиві звернено увагу на те, що Розрахунок розміру шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного знесення дерев дуба, складено державним інспектором з ОНПС Чернігівської області. Проте, перевірки дотримання природоохоронного законодавства Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області не проводилося, акт перевірки, в якому зазначаються, зокрема відповідні вимірювання діаметру стовбурів дерев, інспекцією не складався. Розрахунок виконано по таксах, які, як вважає відповідач, можуть застосовуватися до лісових господарств лише у разі вчинення незаконної рубки саме працівниками цих господарств.

Відповідач вважає, що висновок щодо наявності правових підстав для стягнення з ДП Остерське лісове господарство збитків може бути правильним та обґрунтованим тільки у випадку наявності в матеріалах справи підтвердження факту незаконної вирубки дерев невстановленими особами, що встановлено та зафіксовано саме територіальними органами Державної екологічної інспекції.

Самовільний поруб дерев, вказує у відзиві представник відповідача, був скоєний невстановленими особами в ніч з 23 на 24 березня 2015 року, тобто не під час виконання працівниками ДП Остерське лісове господарство своїх трудових обовязків, оскільки робота на підприємстві розпочинається з 08.00 години і закінчується о 17.00 годині.

Відповідач вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчили б про наявність складу цивільного/господарського правопорушення, а тому покладення на відповідача обовязку відшкодування зазначеної суми заподіяних збитків, є неправомірним та таким, що суперечить чинному законодавству.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення на позов з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа Державна екологічна інспекція у Чернігівській області надала письмові пояснення по справі (а.с.44), в яких вважає позовну заяву прокурора законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Третя особа просить суд розглянути справу без її участі у звязку з неможливістю направлення представника Інспекції.

Оскільки Охоронне зобовязання було видано відповідачу ОСОБА_1 екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації, за ініціативою суду, ухвалою суду від 16.01.2017 (а.с.87), залучено до участі у справі в якості третьої особи 2 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації.

Представник ОСОБА_1 надав письмові пояснення по справі (а.с.91). У цих поясненнях представник повідомляє, що рішення з господарського спору по справі, на його думку, не може вплинути на права або обовязки ОСОБА_1 та просить розглянути справу без участі представника ОСОБА_1.

Представником відповідача в судовому засіданні 13.12.2016 заявлено письмове клопотання (а.с.32) про зупинення провадження у справі на підставі п.2.ч.2 ст.79 ГПК України до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000480 та надіслати копії матеріалів справи № 927/1096/16 до слідчого відділення Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області для досудового розслідування.

Обґрунтовуючи це клопотання, представник відповідача посилається, зокрема, на те, що по факту незаконної рубки, слідчим відділенням Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України.

Представник вважає, що встановлення в ході досудового розслідування осіб, які здійснили незаконну порубку лісу та притягнення їх до кримінальної відповідальності і, відповідно, ухвалення судом обвинувального вироку у кримінальному провадженні, суттєво вплине на результати розгляду даної господарської справи, оскільки цей вирок, в розумінні ст.35 ГПК України, буде обовязковим для господарського суду.

Розглянувши це клопотання, заслухавши думки учасників судового процесу, суд клопотання відхилив.

В судовому засіданні 05.01.2017 представником відповідача також заявлено письмове клопотання (а.с.65) про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державне агентство лісових ресурсів України.

У клопотанні представник зазначає, що ДП "Остерське лісове господарство" належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України. Держлісагенство є органом державної влади, що здійснює управління корпоративними правами ДП "Остерське лісове господарство", тому, вважає представник, рішення по даній справі може вплинути на права та обовязки Держлісагентства.

Суд, розглянувши клопотання та заслухавши стосовно нього думки присутніх учасників судового процесу, клопотання відхилив.

Розглянувши подані матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні присутніх учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 24 березня 2015 року майстром лісу ДП «Остерський лісгосп» ОСОБА_5, під час чергового обходу майстерської дільниці, на землях природно-заповідного фонду лісового заказника місцевого значення «Олишівська дача» Олишівського лісництва, у кв.8 вид.3,8, було виявлено незаконну рубку у ніч з 23.03.2015 на 24.03.2015 10 дерев дуба сирорастучого.

24 березня 2015 року головним лісничим ДП «Остерський лісгосп» ОСОБА_6, за участю інженера охорони і захисту лісу ДП «Остерський лісгосп» ОСОБА_7, складено ОСОБА_2 огляду місця вчинення лісопорушення (а.с.13).

В цьому ОСОБА_2, по таксах, затверджених постановою Кабінету Міністрів україни від 23.07.2008 № 665, виконано розрахунок шкоди, заподіяної лісовому господарству, розмір якої склав 70499,00 грн.

Також 24.03.2015 було складено Польову перелікову відомість самовільно зрубаних дерев (а.с.14).

Про факт цього лісопорушення, директор ДП «Остерський лісгосп», листами від 24.03.2015 № 407 (а.с.52) та від 24.03.2015 № 406 (а.с53), повідомив начальника Чернігівського РВ УМВС у Чернігівські області та прокурора Чернігівського району Чернігівської область. У цих листах директор ДП «Остерський лісгосп» просив провести розслідування самовільного порубу.

За заявою директора ДП «Остерський лісгосп» від 24.04.2016, яка надійшла до чергової частини Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області, було внесено до ЄРДР за № 0000480 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.246 КК України (а.с.34).

На час розгляду господарської справи, по кримінальному провадженні № 0000480 тривають слідчі дії (а.с.35).

Суд вважає, що причиною виникнення спору з цієї господарської справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача шкоди, яка заподіяна природно-заповідному фонду внаслідок незаконної рубки невідомими особами дерев та території лісового заказника місцевого значення «Олишівська дача».

Згідно Статуту Державного підприємства «Остерське лісове господарство» (а.с.112) підприємство створене з метою, зокрема, охорони лісів (п.2.1).

Одним з основних напрямків діяльності підприємства є охорна лісів від незаконних порубів, притягнення до адміністративної відповідальності лісопорушників та стягнення з них збитків відповідно до чинного законодавства (п.п.2.2.6).

ОСОБА_8 несе відповідальність за своїми зобовязаннями усім належним йому майном, згідно з чинним законодавством (п.3.5).

ОСОБА_8 здійснює володіння, користування землею та іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності і чинного законодавства України (п.4.6).

ОСОБА_8 зобовязане, зокрема, дотримуватись норм та вимог щодо охорони навколишнього природного середовища (п.п.5.2.4).

За даними Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області (а.с.22) у постійному користуванні ДП «Остерський лісгосп» перебувають земельні ділянки та території Олишівської селищної ради, загальною площею 895,8232 га.

Отже, ДП «Остерський лісгосп» є постійним лісокористувачем.

Відповідно до ст. 3 Лісового кодексу України, лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Кодексом, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Лісові відносини, що виникають при використанні землі, надр, вод, а також відносини щодо охорони, використання й відтворення рослинного та тваринного світу, не врегульовані цим Кодексом, регулюються відповідними законодавчими актами.

Згідно ст. 100 ЛК України порядок охорони, захисту, використання та відтворення лісів на землях природно-заповідного фонду визначається відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України", цього Кодексу та інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 43 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об'єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

До земель природно-заповідного фонду, відповідно до ст. 44 ЗК України, включаються природні території та об'єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об'єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва).

Згідно ч.1 та ч.2 ст.45 ЗК України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Згідно абз.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 № 2456-ХІІ (далі Закон № 2456) завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим територій та об'єктів природно-заповідного фонду визначаються у положеннях про них, які розробляються відповідно до цього Закону, і затверджуються: органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища на місцях, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища - щодо територій та об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення.

Згідно ч.3 ст.53 Закону № 2456 рішення про організацію чи оголошення територій та об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об'єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

Території та об'єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов'язання. (ч.5 ст. 53 Закону № 2456).

Заказниками, згідно ч.1 ст. 25 Закону № 2456, оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих

компонентів.

Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об'єктів у їх власників або користувачів (ч.2 ст. 25 Закону № 2456).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону № 2456, на території заказника обмежується або забороняється мисливство та діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник.

Господарська, наукова та інша діяльність, що не суперечить цілям і завданням заказника, згідно ч.2 ст. 26 Закону № 2456, проводиться з додержанням загальних вимог щодо охорони навколишнього природного середовища.

Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об'єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов'язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження (ч.3 ст. 26 Закону № 2456).

Як свідчать матеріали справи, відповідно до вищевказаних норм чинного законодавства, рішенням Чернігівської обласної ради (20 сесія 6 скликання) від 17.06.2014 «Про розширення мережі природно-заповідного фонду Чернігівської області» (а.с.19), зі змінами, внесеними рішенням Чернігівської обласної ради від 23.01.2015 (а.с.125), оголошено природно-заповідним обєктом місцевого значення територію, без вилучення земельних ділянок у їх власників та користувачів, - лісовий заказник місцевого значення «Олишівська дача», площею 535,0 га, кв.2,3,6,8,9,10,11,12,13,14,15 Олишівського лісництва Державного підприємства «Остерське лісове господарство».

Відповідно до цих рішень облради, наказом в.о. директора ОСОБА_1 екології та природних ресурсів Чернігівської облдержадміністрації від 06.03.2015 № 12 затверджено Положення про лісовий заказник місцевого значення «Олишівська дача» (а.с.20). Це Положення погоджено з Начальником Чернігівського обласного управління лісового та мисливського господарства та директором ДП «Остерське лісове господарство (а.с.21).

Також, відповідно до цих рішень облради, ОСОБА_1 екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації, ДП «Остерський лісгосп» видано Охоронне зобовязання від 06.03.2015 № 21/51-578 (а.с.22), яким ДП «Остерський лісгосп», в особі директора ОСОБА_9, передано під охорону та дотримання встановленого режиму території (частина територій, обєкт) лісовий заказник місцевого значення «Олишівська дача» загальною площею 535,0 га, який розташований у кв.2,3,6,8,9,10,11,12,13,14,15 Олишівського лісництва, у межах Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

Суд бере до уваги, що це Охоронне зобовязання у встановленому порядку не скасовано і не визнано недійсним.

Незаконна рубка дерев 23.03.2015 була виявлена саме у кв.8 Олишівського лісництва, на території лісового заказника місцевого значення «Олишівська дача», який, на підставі ОСОБА_4 зобовязання від 06.03.2015 № 21/51-578, передано під охорону ДП «Остерський лісгосп».

Фіксація факту порушення лісового законодавства невстановленими особами та складання ОСОБА_2 огляду місця вчинення порушення лісового законодавства не протирічить Статуту підприємства (п.п.2.2.6) та посадовій інструкції майстра лісу (п.3.11) та є обовязком посадових осіб ДП «Остерський лісгосп», що передбачено п.2.5 Інструкції з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.3 ст.26 Закону № 2456 власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об'єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов'язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Відповідно до ч.1 ст.64 Закону № 2456, порушення законодавства України про природно-заповідний фонд тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну або кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.ст.68,69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. ОСОБА_8, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушеннями природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди міститься у ст.1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно встановити в діях відповідача наявність складу цивільного правопорушення, а саме: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою; вину заподіювача шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, у вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог природоохоронного законодавства, слід виходити з того, що обов'язки із забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які й повинні нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання згаданих обов'язків, зокрема за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок та пошкодження дерев невстановленими особами.

У п.п.6.1.2 п.6 розяснення Вищого арбітражного суду України N 02-5/744 від 27.06.2001 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» звернуто увагу (розяснено), що обов'язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до статті 19 Лісового кодексу України, покладено на постійних лісокористувачів.

Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення природоохоронного законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів, а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні їх працівниками та не перешкоджанні незаконному вирубуванню лісових насаджень, внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов'язків. Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев невстановленими особами.

Враховуючи вимоги статей 1166, 1172 Цивільного кодексу України у вирішенні спору про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Суд вважає, що відповідач не довів, що в його діях, а в даному випадку у бездіяльності його працівників, відсутня вина у заподіянні шкоди. Відповідачем не надано суду доказів вчинення ним дій, створення сприятливих умов щодо охорони лісу та недопущення самовільної (незаконної) рубки невідомими особами на наданих ДП «Остерський лісгосп» під охорону, відповідно до виданого відповідачу ОСОБА_4 зобовязання від 06.03.2015 № 21/51-578, землях природно-заповідного фонду лісового заказника місцевого значення «Олишівська дача» Олишівського лісництва, у кв.8 вид.3,8, 10 дерев дуба сироростучого.

За вищенаведених обставин, суд вважає, що ДП «Остерський лісгосп» порушено вимоги Лісового кодексу України, Законів України «Про охорону навколишнього природного середовища» та «Про природно-заповідний фонд України», Положення про лісовий заказник місцевого значення «Олишівська дача» і вважає, що в діях (бездіяльності) відповідача наявний склад цивільного правопорушення.

Відповідно до ст.65 Закону № 2456, розміри шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд, визначаються на основі кадастрової еколого-економічної оцінки включених до його складу територій та об'єктів, що проводиться відповідно до цього Закону, та спеціальних такс, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У п.16 постанови Верховного Суду України від 10.12.2004 № 7 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» звернуто увагу судів на те, що розміри відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд, визначаються на основі кадастрової еколого-економічної оцінки включених до його складу територій та об'єктів, що провадиться відповідно до ст. 65 Закону України від 16.06.1992 № 2456-ХII «Про природно-заповідний фонд України», і спеціальних такс.

На час вчинення лісопорушення, і на даний час, чинною є прийнята відповідно до ст..65 Закону № 2456 постанова Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 № 541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд». Розрахунок розміру шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного знесення дерев дуба в кв.8 вид.3,8 Олишівського лісництва ДП «Остерське лісове господарство» біля с. Драчівщина Чернігівського району Чернігівської області в межах обєкту природно-заповідного фонду лісового заказника місцевого значення «Олишівська дача», скоєного в ніч з 23 на 24 березня 2015 року (а.с.15), виконаний держінспектором з ОНПС Чернігівської області (спеціалістом), саме за таксами для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 № 541, додаток № 1.

Отже, цей розрахунок, згідно якого сума шкоди складає 69384,00 грн, суд вважає вірним.

При стягненні шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, слід врахувати приписи статті 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та вимоги пункту 7 частини третьої статті 29, пункту 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України, які визначають, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Суд вважає, що заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури правомірно здійснено розподіл стягнення грошових коштів за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у відповідності до вимог наведеного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відхиляючи клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.2 ст.79 ГПК України (а.с.32), суд виходив з наступного.

Згідно приписів п.2 ч.2 ст.79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони у випадку, зокрема надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування.

Отже, зупинення провадження з цієї підстави має місце, якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки дій, переслідуємих у кримінальному порядку, і матеріали господарської справи надсилаються для вирішення питання щодо порушення кримінальної справи.

Про ці факти суд також може надсилати повідомлення прокурору або органу досудового розслідування (ч.4 ст.90 ГПК України).

Матеріали справи надсилаються за межі суду до органу досудового розслідування в оригіналі (п.2.7 Інструкції з діловодства в господарських судах України), що, фактично, і зумовлює зупинення провадження у справі.

Проте, як свідчать матеріали справи, слідчим відділенням кримінальне провадження № 0000480 розпочато на підставі матеріалів, які містяться у розглядаємій господарській справі.

Крім того, кримінальна справи не завжди закінчується винесенням вироку, а преюдиціальне значення для господарського суду (ч.4 ст.35 ГПК України), має саме вирок суду у кримінальному провадженні.

І, взагалі, дана господарська справа порушена саме за позовом прокурора.

Відхиляючи клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державне агентство лісових ресурсів України (а.с.65), суд звертає увагу на наступне.

Згідно вищезгаданого Статуту ДП «Остерське лісове господарство» (а.с.112) Державне підприємство «Остерське лісове господарство» створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 31.10.1991 р. № 133 «Про організаційну структуру управління лісовим господарством України», засноване на державній власності, належить до сфери управління Державного комітету лісового господарства України (надалі Орган управління майном) та входить до сфери управління Чернігівського обласного управління лісового та мисливського господарства (надалі Управління).

ОСОБА_8 є юридичною особою (п.3.1).

ОСОБА_8 веде самостійний баланс, має розрахунковий, валютний та інші рахунки в установах банків поточні рахунки, печатку зі своїм найменуванням. ОСОБА_8 може мати товарний знак, який реєструється згідно з чинним законодавством (п.3.4).

ОСОБА_8 несе відповідальність за своїми зобовязаннями усім належним йому майном, згідно з чинним законодавством. ОСОБА_8 не несе відповідальність за зобовязання держави та Органу управління майном (п.3.5).

ОСОБА_8 має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, нести обовязки, бути позивачем та відповідачем в загальному, господарському та третейському судах (п.3.6).

ОСОБА_8 становлять основні фонд та оборотні коти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі ОСОБА_8 (п.4.1).

ОСОБА_8 є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Здійснюючи право господарського відання, ОСОБА_8 володіє, користується і розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту (п. 4.2).

Згідно з ст.1 Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15.06.1993 № 210/93 корпоратизацією є перетворення державних підприємств, закритих акціонерних товариств, більш як 75 відсотків статутного фонду яких перебуває у державній власності, а також виробничих і науково-виробничих об'єднань, правовий статус яких раніше не був приведений у відповідність з чинним законодавством, у відкриті акціонерні товариства.

У матеріалах справи відсутні докази перетворення ДП «Остерське лісове господарство» у відкрите акціонерне товариство, тому твердження відповідача про те, що Державне агентство лісових ресурсів України здійснює управління корпоративними правами відповідача, суд вважає помилковим.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Остерське лісове господарство (вул. 1 Травня, 8, м.Остер, Козелецький район, Чернігівська область, 17044, р/р 2124 в ПАТ ОСОБА_10 ОСОБА_2 м.Київ, МФО 380805, код 00993544) 69384,00 грн шкоди, завданої навколишньому природному середовищу шляхом її перерахування одержувачам: 20815,20 грн до спеціального фонду Державного бюджет України; 13876,80 грн до спеціального фонду Чернігівського обласного бюджету; 34692,00 грн на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

3. Стягнути з Державного підприємства Остерське лісове господарство (вул. 1 Травня, 8, м.Остер, Козелецький район, Чернігівська область, 17044, р/р 2124 в ПАТ ОСОБА_10 ОСОБА_2 м. Київ, МФО 380805, код 00993544) на користь Прокуратури Чернігівської області (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, р/р 6008 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код 02910114) 1378,00 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 23.01.2017, на підставі ст.85 ГПК України, оголошено тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 27.01.2017.

Суддя Ю.М. Бобров