ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.01.2017 Справа № 905/3597/16

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ, в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Дніпро

до відповідача: Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, Донецька область, м. Маріуполь

про: стягнення заборгованості у розмірі 306342,62 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Укртелеком», м. Київ, в особі Дніпропетровської Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Дніпро, звернувся до господарського суду Донецької області із позовом до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, Донецька область, м. Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 306342,62 грн. основного боргу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору №719/12І200 від 24.03.2015р. про відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2015 році, , актів звіряння заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не зявився. Через канцелярію суду надав письмові пояснення №12С000-89 від 23.01.2017р., в яких підтримують позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився. Через електронну пошту суду надіслав клопотання №01/02вх. від 24.01.2017р., в якому заперечує проти задоволення позовної заяви та просить суд проводити судове засідання без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

24.03.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком», в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (надалі Постачальник) та Управлінням соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради (надалі Платник) був укладений договір №719/12І200 про відшкодування витрат по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у 2015 році (надалі Договір), відповідно до якого Постачальник здійснює надання телекомунікаційних послуг (абонплата, встановлення телефонів, проведення додаткових робіт при за черговому та пільговому встановлені квартирних телефонів) громадянам, які мають відповідні пільги, а Платник здійснює фінансування пільг, відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», проводить розрахунки за надані пільги в межах своїх кошторисних призначень (п.1.2. Договору).

Умовами п.6.1. Договору, він набуває чинності з моменту підписання його Сторонами та діє по 31.12.2015р., а в частині розрахунків за надані пільги до повного виконання зобовязань за цим Договором.

За умов п.2.1., п.2.1.1. визначено, що Постачальник зобовязаний надавати населенню обумовлені законодавством України пільги на оплату телекомунікаційних послуг (абонплата, встановлення телефонів, проведення додаткових робіт при за черговому та пільговому встановлені квартирних телефонів) відповідно до затверджених тарифів і в обсягі, передбаченому Платником у кошторисі доходів і видатків на фінансування цих пільг.

Згідно п.2.1., п.2.1.2. Договору, Постачальник зобовязаний щомісяця надавати у відділ персоніфікованого обліку пільговиків Платника:

- до 10 числа місяця, що настає за звітним, надавати на електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих громадянам пільгових категорій у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга» встановленого п.10. Постанови КМУ №117 від 29.01.2003р. «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» (зі змінами) (надалі Єдиний реєстр);

- до 20 числа місяця, що йде за звітним, надавати відомості про фактично надані послуги на паперових носіях;

- до 06-го числа місяця, другого за звітним, складати акти звіряння сум заборгованості по наданим телекомунікаційним послугам станом на 1 число місяця, що передує звітному.

Умовами п.2.2., п.2.2.2. Договору, Платник зобовязується проводити розрахунки за надані телекомунікаційні послуги пільговій категорії населення, внесені до Єдиного реєстру.

Відповідно п.2.2., п.2.2.3. Договору визначено, що щомісяця здійснювати перерахування коштів, передбачених на проведення розрахунків за надані пільги згідно з кошторисом доходів та видатків в межах запланованих призначень на наступні реквізити Постачальника.

Сторонами підписані акти звіряння заборгованості, відповідно до яких узгодили найменування, ціну послуг.

На виконання умов зазначеного договору позивач надав відповідачу послуги звязку пільговим категоріям населення, що підтверджується актами звіряння заборгованості, належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи.

Факт надання послуг та, відповідно, факт її прийняття з боку відповідача, Управлінням соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, підтверджуються актами звіряння заборгованості на загальну суму 306342,62 грн., належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи.

Означені послуги підписані сторонами без заперечень.

Господарський суд приймає до уваги, що замовником при отриманні послуг не подавалося жодних заперечень щодо неналежності виконання виконавцем прийнятих за Договором зобовязань з надання послуг.

Оскільки суду не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно Договору зобовязань, не надано доказів відмови від цих послуг та прийняття їх у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що свої зобовязання позивач виконав у відповідності з умовами Договору.

Згідно з п.1. ч.2. ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних заходів щодо належного виконання зобовязання.

Згідно ч.ч. 1,3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації», телекомунікаційні послуги мають надаватися відповідно до законодавства. Телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Статтями ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України (надалі БК України) передбачено, що видатки на державні програми соціального захисту (пільги окремим категоріям громадян) здійснюються з місцевих бюджетів та проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному КМУ.

Частиною 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно п.5. Оглядового листа Вищого господарського суду України (надалі ВГСУ) №01-06/374/2013 від 18.02.2013р., відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005р. та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Аналогічна правова позиція також дотримується Вищий господарський суд України у постановах: від 15.05.2012р. у справі №11/446, від 15.05.2012р. у справі №3-28гс12, від 23.08.2012р. у справі №15/5027/715/2011.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.902 Цивільного кодексу України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Згідно з ч.1. ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки продукції.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно до ч.1. ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України (надалі ГК України) та ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 6 ст. 48 БК України, зобовязання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1 4 ст. 48 БК України.

Таким чином, зобовязання щодо сплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг звязку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень

Замовник зобов'язаний сплатити Виконавцю повну ціну з надання послуг.

В порушення умов договору, вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України відповідач отримані послуги не оплатив.

Загальна сума заборгованості становить 306342,62 грн.

Відповідач існуючий борг в сумі 306342,62 грн. не погасив, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Заперечення відповідача до уваги судом не приймається так, як вони спростовуються матеріалами справи.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 11, 525, 526, 530, 599, 610, 625, 655, 901, 902, 903, 905 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 202 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ, в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Дніпро до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, Донецька область, м. Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 306342,62 грн. основного боргу задовольнити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, буд. 35; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, б-р. ОСОБА_1, буд. 18; ) в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (49600, м. Дніпро, вул. Херсонська, буд. 26; ) заборгованість у розмірі 306342,62 грн. основного боргу, судовий збір у розмірі 4595,14 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99