РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017Справа №910/19919/16

За позовом Першої української міжрегіональної товарної біржі

До Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Смірнов Ю.М. - керівник

від відповідача: Фурман Р.В. - по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перша українська міжрегіональна товарна біржа звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання включити Першу українську міжрегіональну товарну біржу до переліку осіб, відібраних Фондом, за напрямом «Організація відкритих торгів (аукціонів)» за результатами перевірки кваліфікаційних пропозицій учасників на відповідність вимогам, встановленим у документації кваліфікаційного відбору за напрямом «Організація відкритих торгів (аукціонів)», що затверджена протоколом комітету з конкурсних торгів №132 від 22.07.2016р., із змінами, що затверджені протоколами комітету з конкурсних торгів №149 від 02.08.2016р., тендерного комітету №20 від 18.08.2016р., №50 від 06.09.2016р. та №62 від 13.09.2016р.

Ухвалою від 02.11.2016р. було порушено провадження по справі №910/19919/16 та призначено її розгляд на 14.11.2016р.

Представником позивача 14.11.2016р. було подано письмове підтвердження відсутності аналогічного спору на виконання вимог суду.

Представником відповідача 14.11.2016р. через відділ діловодства суду було подано відзив на позовну заяву та клопотання про припинення провадження у справі, а в судовому засіданні надано усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримано подане клопотання.

Представник позивача вирішення означеного клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишив на розсуд суду.

Розгляд клопотання про припинення провадження по справі судом було відкладено до наступного судового засідання.

Враховуючи, що учасниками судового процесу не надано всі витребувані судом документи та виникла необхідність витребування нових доказів, ухвалою від 14.11.2016р. розгляд справи відкладено на 19.12.2016р.

Представником позивача 16.12.2016р. через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по суті спору.

Представник відповідача в судове засідання 19.12.2016р. не з'явився, проте, 28.11.2016р. через відділ діловодства суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог суду, крім того, 19.12.2016р. вказаним учасником судового процесу було подано клопотання про відкладення розгляду справи. Представники позивача проти задоволення означеного клопотання надали заперечення.

Розглянувши клопотання відповідача, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для його задоволення.

Одночасно, враховуючи предмет та підстави позовних вимог, приймаючи до уваги підстави, з яких відповідачем було відхилено конкурсну пропозицію Першої української міжрегіональної товарної біржі, суд дійшов висновку щодо необхідності з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи звернутись до Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України з проханням надати відомості щодо проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000953 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.239-1, ч.2 ст.364, ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України за фактом злочинної змови посадових осіб Першої української міжрегіональної товарної біржі із Товариством з обмеженою відповідальністю «Будмаркетгрупп» та службовими особами ДП МВС України «Спецсервіс» МВС України під час реалізації майна на біржових торгах.

Ухвалою від 19.12.2016р. розгляд справи було відкладено на 16.01.2017р. та направлено звернення до Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України з проханням надати відомості щодо проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000953 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.239-1, ч.2 ст.364, ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України за фактом злочинної змови посадових осіб Першої української міжрегіональної товарної біржі із Товариством з обмеженою відповідальністю «Будмаркетгрупп» та службовими особами ДП МВС України «Спецсервіс» МВС України під час реалізації майна на біржових торгах.

12.01.2017р. на виконання ухвали суду від 19.12.2016р. до Господарського суду міста Києва надійшов лист №04/2/4-33019-14 від 10.01.2017р. Генеральної прокуратури України.

У судовому засіданні 16.01.2017р. судом було розглянуто та відмовлено в задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про припинення провадження. При цьому, суд виходив з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи (п.4.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

В обґрунтування означеного клопотання відповідач посилався на те, що означеній спір підвідомчий адміністративним судам.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто, предмет спору не охоплюється ст.12 Господарського процесуального кодексу України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

За приписами ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Предметом позову у межах справи №910/19919/169 є вимога про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити Першу українську міжрегіональну товарну біржу до переліку осіб, відібраних Фондом, за напрямом «Організація відкритих торгів (аукціонів)» за результатами перевірки кваліфікаційних пропозицій учасників на відповідність вимогам, встановленим у документації кваліфікаційного відбору за напрямом «Організація відкритих торгів (аукціонів)», що затверджена протоколом комітету з конкурсних торгів №132 від 22.07.2016р., із змінами, що затверджені протоколами комітету з конкурсних торгів №149 від 02.08.2016р., тендерного комітету №20 від 18.08.2016р., №50 від 06.09.2016р. та №62 від 13.09.2016р.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В силу вимог ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України ).

З аналізу вказаних норм полягає, що компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, які виникають із правовідносин публічного характеру, а однією із сторін такого спору повинен бути суб'єкт владних повноважень який виконує владні управлінські функції саме у спірних правовідносинах.

Отже, критеріями для віднесення спорів до юрисдикції адміністративних судів є сукупність двох ознак: суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відтак, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, якій можуть бути притаманні ознаки суб'єкта владних повноважень, але лише у правовідносинах, що за своїм характером є публічно - правовими.

Разом з тим, аналізуючи характер спірних правовідносин, слід звернути увагу на відсутність у них ознак публічно - правового спору виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

В свою чергу, статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Нормою ч. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У пункті 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство.

Порядок проведення кваліфікаційного відбору регламентовано Положенням про порядок відбору осіб, які можуть виконувати роботи (надавати послуги) неплатоспроможним банкам або банкам, що ліквідуються, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, затвердженим рішенням №434 від 28.03.2016р. виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, виходячи із системного аналізу вказаних вище норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, оскільки такі за своїм характером не є публічно правовими.

За таких обставин, даний спір не носить характеру публічно-правового, а отже не належить до юрисдикції адміністративних судів та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.06.2016 року у справі № 21-286а16. Вказаним вище спростовуються твердження відповідача, що розглядуваний в межах справи спір підвідомчий судам адміністративної юрисдикції.

Одночасно, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, Перша українська міжрегіональна товарна біржа зверталась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відхилення конкурсної пропозиції Першої української міжрегіональної товарної біржі у плановому кваліфікаційному відборі за напрямком «організація відкритих торгів (аукціонів)», а також зобов'язати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити Першу українську міжрегіональну товарну біржу до Переліку осіб, відібраних за напрямом «організація відкритих торгів (аукціонів)» за результатами перевірки кваліфікаційних пропозицій учасників на відповідність вимогам, встановленим у документації кваліфікаційного відбору за напрямом «організація відкритих торгів (аукціонів)», що затверджена протоколом комітету з конкурсних торгів від 22.07.2016 року №132 зі змінами, що затверджені протоколами: комітету з конкурсних торгів від 02.08.16 року №149, тендерного комітету від 18.08.2016 року №20, 06.09.2016 року №50 та 13.09.2016 року №62.

Ухвалою від 19.10.2016р. Вінницького окружного адміністративного суду відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Першої української міжрегіональної товарної біржі до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії з підстав того, що спір не підвідомчий адміністративним судам.

Наразі, слід зауважити, що відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Також відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, у статті 6 § 1 представлено право на суд, разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Голдер проти Сполученого Королівства). Право на суд та право на доступ не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (Філіс проти Грецїї, Де Жуфр де ла Прадель проти Франції, Станєв проти Болгарії.

Право на доступ до суду має застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Нунєш Діаш проти Португалії).

Таким чином, фактичне припинення у даному випадку провадження по справі може призвести до порушення права позивача на доступ до суду і захисту своїх прав.

За таких обставин, з огляду на наведе вище у сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про припинення провадження по справі.

Представник позивача під час розгляду справи 16.01.2017р. надав усні пояснення по справі, відповідно до яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог надав заперечення.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 16.01.2017р.

В судовому засіданні 16.01.2017р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2016р. Комітетом з конкурсних торгів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про: проведення планового кваліфікаційного відбору за напрямком «Організація відкритих торгів (аукціонів)» із застосуванням процедури кваліфікаційного відбору; затвердження оголошення про проведення кваліфікаційного відбору та документації кваліфікаційного відбору на проведення планового кваліфікаційного відбору за напрямом «Організація відкритих торгів (аукціонів)». Вказане рішення оформлене протоколом №132 від 22.07.2016р. комітету з конкурсних торгів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням комітету з конкурсних торгів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яке оформлене протоколом №132 від 22.07.2016р., затверджено документацію кваліфікаційного відбору за напрямом «Організація відкритих торгів (аукціонів)».

У подальшому до документації кваліфікаційного відбору за напрямом «Організація відкритих торгів (аукціонів)» протоколами комітету з конкурсних торгів №149 від 02.08.2016р., тендерного комітету №20 від 18.08.2016р., №50 від 06.09.2016р. та №62 від 13.09.2016р. вносились зміни.

Згідно п.1 додатку №4 до документації кваліфікаційного відбору одним з кваліфікаційних критеріїв є наявність бездоганної ділової репутації за останні п'ять років (відомості, зібрані замовником, про відповідність діяльності юридичної особи, фізичної особи-підприємця або фізичної особи, в тому числі, керівників юридичної особи, вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», діловій практиці, професійній етиці, а також відомості про порядність, професійні та управлінські здібності фізичної особи).

У відповідності до означеного пункту документом, який підтверджує вказаний критерій є рекомендації не менше ніж від трьох юридичних осіб, яким учасник надавав послуги з організації торгів стосовно купівлі або продажу активів (майна), протягом останнього року.

Як свідчать наявні в матеріалах справи документи, на кваліфікаційний відбір за напрямом «Організація відкритих торгів (аукціонів)» було подано пропозиції п'ятдесяти учасниками, серед яких, в тому числі, Перша українська міжрегіональна товарна біржа.

Процедурою встановлено, що кваліфікаційні пропозиції двадцяти чотирьох учасників мали неповний пакет документів.

На етапі розгляду та перевірки відповідності кваліфікаційних пропозицій учасників вимогам, визначеним в кваліфікаційній документації здійснюється перевірка за трьома напрямками: кваліфікаційним вимогам; технічним вимогам відповідно до п.4 Додатку №3 до документації кваліфікаційного відбору, п.2.2 документації кваліфікаційного відбору з урахуванням додатку №2 до документації кваліфікаційного відбору; вимогам, встановленим абз.7, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17 частини 1 та абз.3, 4, 5, 6, 7 частини 2 Розділу ІІ Положення про порядок відбору осіб, які можуть виконувати роботи (надавати послуги) неплатоспроможним банкам або банкам, що ліквідуються, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, затвердженим рішенням №434 від 28.03.2016р. виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тендерним комітетом встановлено, що кваліфікаційні пропозиції відповідають всім критеріям, встановленим документації кваліфікаційного відбору у тридцяти трьох учасників. Невідповідність кваліфікаційних пропозицій критеріям документації кваліфікаційного відбору встановлено у 17 учасників, в тому числі, Першої української міжрегіональної товарної біржі.

Зокрема, у відповідності до змісту протоколу №101 від 05.10.2016р. тендерного комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пропозиція Першої української міжрегіональної товарної біржі не відповідає критерію щодо бездоганної ділової репутації з підстав того, що Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000953 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.239-1, ч.2 ст.364, ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України, за фактом злочинної змови посадових осіб Першої української міжрегіональної товарної біржі з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будмаркетгрупп» та службовими особами ДП МВС України «Спецсервіс» МВС України під час реалізації майна на біржових торгах.

За наслідками проведення кваліфікаційного відбору тендерним комітетом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було відхилено пропозицію Першої української міжрегіональної товарної біржі.

Проте, за твердженнями заявника, відхилення пропозиції Першої української міжрегіональної товарної біржі є безпідставним, що на думку, вказаного учасника судового процесу, свідчить про наявність достатніх підстав для включення останнього до переліку осіб, відібраних Фондом, за напрямом «Організація відкритих торгів (аукціонів)» за результатами перевірки кваліфікаційних пропозицій учасників на відповідність вимогам, встановленим у документації кваліфікаційного відбору за напрямом «Організація відкритих торгів (аукціонів)», що затверджена протоколом комітету з конкурсних торгів №132 від 22.07.2016р., із змінами, що затверджені протоколами комітету з конкурсних торгів №149 від 02.08.2016р., тендерного комітету №20 від 18.08.2016р., №50 від 06.09.2016р. та №62 від 13.09.2016р. Вказані обставини у сукупності і стали підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

За змістом положень вказаних норм суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Однак, наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

Виходячи із змісту ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України визначено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Статтею 4 вказаного нормативно-правового акту визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; акумулює кошти, отримані з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснює контроль за повнотою і своєчасністю перерахування зборів кожним учасником Фонду; інвестує кошти Фонду в державні цінні папери України; здійснює розміщення облігацій у порядку та за напрямами залучення коштів, визначеними цим Законом, і видачу векселів у випадках, передбачених законом про Державний бюджет України на відповідний рік; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснює регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; бере участь в інспекційних перевірках проблемних банків за пропозицією Національного банку України; застосовує до банків та їх керівників відповідно фінансові санкції і накладає адміністративні штрафи; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку; здійснює перевірки банків відповідно до цього Закону; надає фінансову підтримку банку відповідно до цього Закону; здійснює аналіз фінансового стану банків з метою виявлення ризиків у їхній діяльності та прогнозування потенційних витрат Фонду на виведення неплатоспроможних банків з ринку та відшкодування коштів вкладникам; надає цільову позику банку для фінансування витрат для оплати роботи осіб відповідно до пункту 2 частини шостої статті 36, пунктів 7 і 8 частини другої статті 37 та частини четвертої статті 47 цього Закону, що здійснюються протягом дії тимчасової адміністрації; звертається з відповідними запитами до клієнтів, вкладників та інших кредиторів банку в порядку, встановленому Фондом; здійснює заходи щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону; вивчає та аналізує тенденції розвитку ринку ресурсів, залучених від вкладників учасниками Фонду. Фонд здійснює інші функції в межах своїх повноважень, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

Умови та порядок відбору осіб, які можуть виконувати роботи (надавати послуги) неплатоспроможним банкам або банкам, що ліквідуються, за такими напрямами: юридичні консультанти» (у тому числі робота з активами); фінансові консультанти (у тому числі, ведення бухгалтерського обліку та супровід ведення реєстру вимог кредиторів); організація торгів» (у тому числі організація кімнати даних; аудиторські послуги; архівування документації ліквідованих банків; організація зберігання майна; радник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; суб'єкти оціночної діяльності; інші напрями, що не передбачені у підпунктах 1 - 8 цього пункту, визначено Положенням про порядок відбору осіб, які можуть виконувати роботи (надавати послуги) неплатоспроможним банкам або банкам, що ліквідуються, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, затвердженим рішенням №434 від 28.03.2016р. виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Пунктами 3, 4 Положення про порядок відбору осіб, які можуть виконувати роботи (надавати послуги) неплатоспроможним банкам або банкам, що ліквідуються, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб передбачено, що відбір осіб для виконання робіт (надання послуг) неплатоспроможному банку або банку, що ліквідується, здійснюється в такому порядку: проводиться процедура кваліфікаційного відбору на право укладення з Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) як тимчасовим адміністратором/ліквідатором або уповноваженою особою Фонду (у разі делегування їй відповідних повноважень) договорів на виконання робіт (надання послуг); складається перелік осіб, відібраних Фондом за напрямами діяльності. Організатором проведення процедури кваліфікаційного відбору осіб, які можуть виконувати роботи (надавати послуги) неплатоспроможним банкам або банкам, що ліквідуються, є Фонд.

Кваліфікаційні відбори (планові та додаткові) проводяться з метою включення осіб до Переліку. Особи, відібрані за результатами кваліфікаційного відбору, затверджуються виконавчою дирекцією Фонду та вносяться до Переліку. Проведення процедури кваліфікаційного відбору здійснює комітет, визначений Фондом (п.6-8 Положення про порядок відбору осіб, які можуть виконувати роботи (надавати послуги) неплатоспроможним банкам або банкам, що ліквідуються, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, затвердженого рішенням №434 від 28.03.2016р. виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб).

Участь у плановому та додатковому кваліфікаційному відборі за певним(и) напрямом(ами) можуть брати усі особи. Відбір учасників проводиться, в тому числі, за критерієм наявність бездоганної ділової репутації. Фонд може прийняти рішення про відмову учаснику в участі у процедурі кваліфікаційного відбору у разі, якщо: учасник має заборгованість із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); учасник не провадить господарську діяльність відповідно до положень його установчих документів (для юридичних осіб публічного права - відповідно до документів, визначених статтею 87 Цивільного кодексу України); учасник зареєстрований в офшорних зонах. Перелік офшорних зон встановлюється Кабінетом Міністрів України; учасник на будь-яку дату був власником істотної участі в неплатоспроможному банку або банку, що ліквідується, або член органу управління юридичної особи - учасника обіймав посаду більше шести місяців в органах управління та контролю банку, який визнано неплатоспроможним або ліквідується, або обіймав посаду керівника підрозділу внутрішнього аудиту такого банку; учасник - фізична особа або посадові особи юридичної особи були звільнені за статтями 40 (пункти 2 - 4, 7, 8), 41 (крім пункту 5 частини першої цієї статті) Кодексу законів про працю України (протягом останніх п'яти років); учасник - фізична особа або посадові особи юридичної особи позбавлені прав обіймати певні посади або займатися певною діяльністю згідно з вироком суду.

Відповідно до цілей регулювання цього Положення діловою репутацією є відомості, зібрані Фондом, про відповідність діяльності юридичної, фізичної особи - підприємця або фізичної особи, у тому числі керівників юридичної особи, вимогам закону, діловій практиці та професійній етиці, а також відомості про порядність, професійні та управлінські здібності фізичної особи (п.2 розділу ІІ Положення про порядок відбору осіб, які можуть виконувати роботи (надавати послуги) неплатоспроможним банкам або банкам, що ліквідуються, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб).

Як зазначалось вище, згідно п.1 додатку №4 до документації кваліфікаційного відбору одним з кваліфікаційних критеріїв є наявність бездоганної ділової репутації за останні п'ять років (відомості, зібрані замовником, про відповідність діяльності юридичної особи, фізичної особи-підприємця або фізичної особи, в тому числі, керівників юридичної особи, вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», діловій практиці, професійній етиці, а також відомості про порядність, професійні та управлінські здібності фізичної особи).

У відповідності до означеного пункту документом, який підтверджує вказаний критерій є рекомендації не менше ніж від трьох юридичних осіб, яким учасник надавав послуги з організації торгів стосовно купівлі або продажу активів (майна), протягом останнього року.

Як свідчать матеріали справи, з метою доведення відповідності означеному критерію документації кваліфікаційного відбору позивачем було подано рекомендаційні листи №393 від 09.09.2016р. Публічного акціонерного товариства «Ерде Банк», №180 від 22.08.2016р. Публічного акціонерного товариства «ГРІН БАНК» та №05.1-02/2958 від 12.09.2016р. Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит».

Відповідно до змісту протоколу №101 від 05.10.2016р. тендерного комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пропозиція Першої української міжрегіональної товарної біржі не відповідає критерію щодо бездоганної ділової репутації з підстав того, що Головною військовою прокуратурою Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000953 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.239-1, ч.2 ст.364, ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України, за фактом злочинної змови посадових осіб Першої української міжрегіональної товарної біржі із Товариством з обмеженою відповідальністю «Будмаркетгрупп» та службовими особами ДП МВС України «Спецсервіс» МВС України під час реалізації майна на біржових торгах, внаслідок чого остання була відхилена.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, ухвалою від 19.12.2016р. судом направлено звернення до Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України з проханням надати відомості щодо проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000953 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.239-1, ч.2 ст.364, ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України за фактом злочинної змови посадових осіб Першої української міжрегіональної товарної біржі із Товариством з обмеженою відповідальністю «Будмаркетгрупп» та службовими особами ДП МВС України «Спецсервіс» МВС України під час реалізації майна на біржових торгах.

12.01.2017р. Господарського суду міста Києва надійшов лист №04/2/4-33019-14 від 10.01.2017р. Генеральної прокуратури України.

У вказаному листі Генеральною прокуратурою України повідомлено, що на теперішній час здійснюється досудове розслідування за кримінальним провадженням №0000953. У кримінальному провадженні повідомлено про підозру: генеральному директору ДП МВС України «Спецсервіс» МВС України ОСОБА_5, його заступникам - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України, а також перевіряються факти вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.239-1, ч.2 ст.364, ч.ч.2, 4 ст.190 Кримінального кодексу України. Генеральною прокуратурою України наголошено, що посадовим особам Першої української міжрегіональної товарної біржі або Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмаркертгруп» про підозру не повідомлялось.

Наразі, суд зазначає, що відомості стосовно фігурування Першої української міжрегіональної товарної біржі у кримінальному провадженні №0000953 відсутні у витягу з кримінального провадження, наданому Генеральною прокуратурою України.

Тобто, з огляду на наведене, суд зауважує, що відомості, які зазначено тендерним комітетом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якості підстави для відхилення пропозиції Першої української міжрегіональної товарної біржі є такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

Проте, вказані обставини не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Пунктами 10-12 розділу ІІ Положення про порядок відбору осіб, які можуть виконувати роботи (надавати послуги) неплатоспроможним банкам або банкам, що ліквідуються, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, передбачено, що після розкриття кваліфікаційних пропозицій Комітет перевіряє відповідність кваліфікаційних пропозицій учасників вимогам, встановленим в кваліфікаційній документації. Комітет має право звернутися до учасників за роз'ясненнями змісту поданих ними документів з метою спрощення розгляду. Кваліфікаційні пропозиції учасників, що не відповідають критеріям, встановленим документацією кваліфікаційного відбору, відхиляються, про що учасник письмово повідомляється протягом 3 робочих днів з дати прийняття такого рішення. За результатами перевірки Комітет складає проект Переліку за формою, наведеною у додатку до цього Положення, для подання на затвердження виконавчій дирекції Фонду.

Виконавча дирекція Фонду розглядає та затверджує Перелік, поданий Комітетом. Відповідальний структурний підрозділ оприлюднює на офіційному веб-сайті Фонду затверджений Перелік (у тому числі зміни до Переліку за результатами додаткового конкурсного відбору) протягом 3 робочих днів з дати прийняття відповідного рішення (п.п.16, 17 розділу ІІ Положення про порядок відбору осіб, які можуть виконувати роботи (надавати послуги) неплатоспроможним банкам або банкам, що ліквідуються, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб).

Таким чином, визначений вище порядок складення та ведення переліку осіб, відібраних Фондом, які можуть виконувати роботи (надавати послуги) неплатоспроможним банкам або банкам, що ліквідуються, передбачає внесення до нього певного суб'єкта господарювання саме на підставі рішення відповідного тендерного комітету (проект переліку), який у подальшому повинен бути розглянутий та затверджений фондом.

Проте, на теперішній час рішення тендерного комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яке оформлено протоколом №101 від 05.10.2016р. є чинним, доказів його оскарження та скасування у передбаченому чинним законодавством України позивачем до матеріалів справи не представлено.

Вказане свідчить, що у суду відсутні підстави для зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити Першу українську міжрегіональну товарну біржу до переліку осіб, відібраних Фондом, за напрямом «Організація відкритих торгів (аукціонів)» за результатами перевірки кваліфікаційних пропозицій учасників на відповідність вимогам, встановленим у документації кваліфікаційного відбору за напрямом «Організація відкритих торгів (аукціонів)», що затверджена протоколом комітету з конкурсних торгів №132 від 22.07.2016р., із змінами, що затверджені протоколами комітету з конкурсних торгів №149 від 02.08.2016р., тендерного комітету №20 від 18.08.2016р., №50 від 06.09.2016р. та №62 від 13.09.2016р.

Пунктом 4 ч.1 ст.84 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що резолютивна частина рішення суду має містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог.

Господарський суд, маючи на меті захист прав, свобод та законних інтересів позивача на засадах верховенства права, не вправі змінювати заявлені позовні вимоги та визначати їх зміст іншим чином, ніж їх викладено в позовній заяві. Спір між сторонами вирішується в межах позовних вимог з урахуванням способу захисту, що обраний позивачем.

Статтею 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. Проте, в межах розгляду спору учасниками судового процесу відповідного клопотання не подавалось.

Тобто, у відповідності до положень господарського процесуального законодавства суд розглядає спір у межах позовних вимог, тобто виключно з визначених позивачем предмета та підстав позову. При цьому, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, а підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, виходячи з того, що суд не може на власний розсуд змінювати позовні вимоги чи спонукати позивача до їх уточнення, а також враховуючи, що позивачем клопотань про вихід за межі позовних вимог на підставі приписів ст.83 Господарського процесуального кодексу України не заявлялось, судом розглянуто позовні вимоги Першої української міжрегіональної товарної біржі до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії в межах та з підстав, наведених у позовній заяві.

Отже, виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову Першої української міжрегіональної товарної біржі до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії.

Всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судовий збір згідно з приписами ст.49 Господарського процесуального кодексу України залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

23.01.2017р.

Суддя О.М. Спичак