ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.01.2017 Справа № 904/11648/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Дніпро

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради, м. Марганець Дніпропетровської області

про стягнення 19423,26 грн.

Суддя: Крижний О.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1018 від 12.12.2016 року, представник

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом в якому просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради заборгованість у розмірі 19423,26 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №61/15 від 16.02.2015 року про надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення та проведення розрахунків за надані пільги.

Відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково у розмірі 13427,68 грн., що підтверджується актом звірки. В задоволенні решти позову, а саме заборгованості за грудень 2015 року у розмірі 5995,58 грн., відповідач просить відмовити, оскільки кошторисом на 2016 рік не враховано даної кредиторської заборгованості, а тому у відповідача відсутні законні підстави взяти на облік дану заборгованість.

У судове засідання, яке відбулося 25.01.2017 року представник відповідача не з'явився. подав клопотання про розгляд справи без його участі та прийняти рішення на розсуд суду.

Розгляд справи був відкладений з 27.12.2016 року на 12.01.2017 року, з 12.01.2017 року на 25.01.2017 року.

В судовому засіданні 25.01.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (постачальник) та Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради (платник) було укладено договір №61/15 про надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення та проведення розрахунків за надані пільги, відповідно до п.1.1 якого, предметом цього договору є відносини сторін щодо фінансування пільг, пов'язаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговим категорії населення.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що постачальник здійснює надані телекомунікаційних (в т.ч. абонентна плата, встановлення телефонів, проведення додаткові робіт при позачерговому та пільговому встановленні квартирних телефонів) послуг громадянам, які мають відповідні пільги, а платник здійснює фінансування пільг.

Сума вказаного договору в редакції додаткової угоди №1 від 23.12.2015 року складає 129807,83 грн.

Відповідно до п.п. 2.2.2 та 2.2.3 договору платник зобов'язаний проводити розрахунки за надані телекомунікаційні послуги пільговій категорії населення і здійснювати перерахування коштів.

Договір набуває чинності з 01.01.2015 року та діє до 31.12.2015 року, а в частині розрахунків за надані пільги до повного виконання зобов'язань за цим договором.

Позивач вказує, що відповідач має непогашену заборгованість за договором про надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення та проведення розрахунків за надані пільги у 2015 році, що і є причиною виникнення спору.

Відповідач позовні вимоги визнає частково у розмірі 13427,68 грн. Щодо рахунку за грудень 2015 року на суму 59958,58 грн. відповідач зазначає, що у нього відсутні законні підстави взяти його на облік, оскільки кошторисом на 2016 рік не передбачено кредиторської заборгованості за 2015 рік.

Заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши пояснення представника відповідача, дані на попередньому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання йог обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Водночас, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу, Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та про державні соціальні гарантії".

Так, ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та про державні соціальні гарантії" встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг і зв'язку та критерії їх надання.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг ряду категорій громадян встановлено Законами України: "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства".

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікаційні послуги", телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Загальні засади фінансування витрат пов'язаних з наданням пільг на підставі вищезазначених законів визначено безпосередньо у даних законах, зокрема, ст. 17 "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст. 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 9 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ст. 23 Закону України "Про соціальний і правовий захист військослужбовців та членів їх сімей".

Вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодовувати такі пільги.

При цьому ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України передбачено, що видатки на державні програми соціального захисту (пільги окремим категоріям громадян) здійснюються з місцевих бюджетів та проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв'язку за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 року "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету". Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету" фінансування видатків на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення проводиться за рахунок субвенції з державного бюджету.

У пункті 2 даної постанови Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 року передбачено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Згідно кошторису на 2015 рік на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення було передбачено 238 300,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що фактичні нарахування за січень - листопад 2015 року склали 129 807,83 грн., що підтверджено актом звіряння розрахунків від 31.12.2015 року.

Відповідач в цій частині позовні вимоги визнав.

Право відповідача визнати позов повністю або частково передбачено ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України визнання позову відповідачем викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучається до справи.

Згідно ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Дії відповідача не суперечать законодавству, не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, з огляду на що господарський суд приймає визнання відповідачем позову в частині заборгованості на суму 13427,68 грн.

Позивач зазначає, що нарахування за грудень 2015 року у сумі 5995,58 грн. (рахунок та розрахунок) були надані відповідачу відповідно до умов договору в наступному за звітним місяці, а саме у січні 2016 року, а тому не могли бути визначені на 31.12.2015 року. Позивач надав реєстри поштових відправлень.

Відповідач, заперечуючи проти позову в цій частині, зазначає, що вказаний рахунок не включено до кредиторської заборгованості у кошторисі на 2016 рік, а тому прийняти даний рахунок не має законних підстав.

Разом з цим, відповідно до п. 12 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету від 04.03.02 р. №256 передбачено першочергове погашення кредиторської заборгованості за державними програмами соціального захисту населення, яка утворилася станом на початок року.

З матеріалів справи вбачається, що у 2015 році відповідачем було погашено залишок заборгованості за 2014 рік у розмірі 124923,36 грн.

Також матеріалами справи підтверджується, що відповідачем сплачені рахунки з січня по серпень 2015 року у повному обсязі (копії платіжних доручень із призначенням платежу містяться в матеріалах справи) та частково оплачено рахунок за вересень 2015 року у розмірі 7806,39 грн.

Таким чином залишились неоплаченими частково рахунок за вересень 2015 року у розмірі 270,00 грн., рахунок за жовтень 2015 року на суму 6626,86 грн., рахунок за листопад 2015 року на суму 6530,82 грн. та рахунок за грудень 2015 року на суму 5995,58 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення та проведення розрахунків за надані пільги за 2015 рік складає 19423,26 грн.

Як зазначено вище, кошторисом на 2015 рік на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення було передбачено 238 300,00 грн. У додатковій угоді №1 від 23.12.2015 року до договору №61/15 від 08.01.2015 року про надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення та проведення розрахунків за надані пільги зазначено, що загальна сума договору на фінансування пільг населенню, відшкодування яких проводиться за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на 2015 рік складає 129807,83 грн.

Фактично нарахування за січень - листопад 2015 року склали 129 807,83 грн., за грудень виставлено рахунок на суму 5995,58 грн. Відповідачем сплачено на відшкодування витрат, пов'язаних із наданням пільг за 2015 рік 116380,15 грн.

Таким чином, непогашеними залишились витрати у розмірі 19423,26 грн.

Оскільки розмір субвенцій, передбачених кошторисом на 2015 рік, є більшим, ніж фактично використано, та достатнім для погашення заборгованості і за грудень 2015 року, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 1378,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради (53407, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул.. Єдності, 66, ідентифікаційний код 03192193) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, ідентифікаційний код 21560766) в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (49600, м. Дніпро, вул. Херсонська, 26, ідентифікаційний код 21560766) заборгованість у розмірі 19423,26 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 26.01.2017 року.

Суддя О.М. Крижний