РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2017Справа №910/20532/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарен-Інвест»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медполіфарм»

про визнання пункту договору недійсним

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Книшов І.Г. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дарен-Інвест» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медполіфарм» про визнання недійсним пункту 15.1 Договору оренди №02/2016 від 01.12.2015.

Позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, обґрунтовуються тим, що 01.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дарен-Інвест» (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медполіфарм» (орендодавець) було укладено Договір оренди, відповідно до якого орендодавець передав орендарю в тимчасове користування (оренду) нежилі приміщення загальною площею 117,4 кв.м, що розташовані на другому поверсі в буд.№95 по просп. Відрадному у м. Києві, строком користування до 31.12.2016, а орендар зобов'язався сплачувати відповідачу орендну плату в розмірі 11974,80 грн. за місяць.

Проте, на думку позивача, укладений між сторонами договір не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки пунктом 15.1 Договору передбачено стягнення з орендодавця, в разі прострочення сплати орендних платежів пені в розмірі 1% від відповідної суми простроченого зобов'язання за кожний день прострочення, а також додатково передбачено стягнення штрафу в розмірі 10% від суми заборгованості за кожні 30 днів прострочення.

Відтак, за твердженнями позивача, зазначений пункт договору суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та Господарським кодексом України передбачено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Разом з тим, позивач стверджує, що передбачене в договорі одночасне стягнення пені та штрафу порушує вимоги ст.61 Конституції України, якою встановлено, що ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відтак, передбачене п.15.1 Договору нарахування штрафних санкцій та пені збільшують розмір відповідальності орендаря перед орендодавцем, чим порушують права позивача та його законні інтереси.

На підставі викладеного позивач просить суд на підставі ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України визнати недійсним з моменту укладення пункт15.1 Договору оренди нежитлового приміщення №02/2016 від 01.12.2015 року.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив, проте через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва подав відзив на позовну заяву в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зокрема зазначив, що твердження позивача є абсолютно безпідставними те необґрунтованими.

Так за умовами договору, а саме пунктом 15.1 передбачено, що в разі прострочення сплати орендних платежів пені в розмірі 1% від відповідної суми простроченого зобов'язання за кожний день прострочення, а також передбачено стягнення штрафу в розмірі 10% від суми заборгованості за кожні 30 днів прострочення.

Як на безпідставність доводів позивача, відповідач постилається на те, що п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/908-2012 від 13.07.2012 та п.п.5.7 п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» №12 від 29.05.2013 передбачено, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором штрафу та пені не суперечить ст.61 конституції України, оскільки вони є видами штрафних санкцій та є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, і у межах одного виду відповідальності може застосовуватись різний набір санкцій.

Також для учасників господарських правовідносин законодавством не встановлено обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із принципом свободи укладення договору.

Крім того, відповідач зазначив про наявність у позивача заборгованості зі сплати орендних платежів.

За таких обставин відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медполіфарм» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дарен-Інвест» (орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №02/2016, відповідно до умов якого орендодавець зобов'язується передати орендарю в тимчасове платне користування (оренду) нежиле приміщення, що розташоване за адресою: м. Київ, просп. Відрадний, буд. 95 (2-й поверх), загально. Площею 117.4 кв. м (п.п.1.1-1.3 Договору).

Пунктами 4.1, 4.2 Договору визначено, що строк оренди - строк користування приміщенням, зумовлений строком дії договору, з урахуванням дострокового розірвання чи припинення, відповідно до умов даного Договору.

Строк оренди починає спливати з дати підписання сторонами акту приймання-передачі приміщень і закінчується у відповідне число відповідного місяця.

Відповідно до п.8.1 Договору, вартість оренди 1 кв. м. становить 102 грн. на місяць в т.ч. ПДВ. Розмір орендної плати за місяць оренди 117,4 кв. м. площі приміщень складає 11974,80 грн. з урахуванням податку на додану вартість.

Згідно з п.8.2 Договору, оплата за користування приміщеннями сплачується орендарем один раз на місяць, не пізніше 7-го числа наступного місяці, за місяцем за який здійснюється оплата.

Відповідно до п.15.1 Договору, сторони домовились, що у випадку прострочення орендарем виконання зобов'язань, що передбачає здійснення платежів на користь орендодавця, і якщо будь-який платіж (його частина) за даним договором буде прострочений орендарем, орендар зобов'язаний сплатити орендодавцю пеню в розмірі 1% від відповідної суми простроченого зобов'язання за кожний день прострочення.

Крім того, за кожні 30 (тридцять) календарних днів існування заборгованості за договором, орендар додатково зобов'язаний буде сплачувати орендодавцю штраф в розмірі 10% від суми заборгованості, яка сталась на день нарахування такого штрафу (вказаний штраф нараховується в останній день кожного 30-тиденного періоду прострочення оплати заборгованості, тобто штраф нараховується на 30-тий день прострочення, 60-тий день прострочення, 90-тий день прострочення і так далі). Сторони домовились, що строк нарахування вказаних штрафних санкцій та строк позовної давності щодо них встановлюються та складають 3 роки.

Згідно з п.20.1 Договору, даний договір набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін, зазначеними в преамбулі на першій сторінці тексту договору, і діє до 31.12.2016.

Відповідно до Акту приймання-передачі приміщень від 01.12.2015 орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове платне користування нежилі приміщення, що розташовані в будівлі за адресою: м. Київ, просп. Відрадний, буд 95 (2-й поверх), загальною площею 117,4 кв. м.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором оренди наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Як на підставу визнання п.15.1 Договору оренди нежитлового приміщення №02/2016 від 01.12.2015 недійсним, позивач посилається на те, що у зазначеному пункті договору передбачено, за прострочення сплати орендних платежів, одночасне нарахування орендарю пені в розмірі 1% від суми простроченого зобов'язання за кожний день прострочення та штрафу в розмірі 10% від суми простроченого зобов'язання за кожні 30 днів прострочення, що на думку позивача суперечить чинному законодавству оскільки розмір нарахованої пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Крім того, за твердженнями позивача зазначений пункт договору суперечить ст.61 Конституції України, оскільки штраф та пеня відносяться до одного виду господарських санкцій.

Так відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.231 Господарського кодексу України за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Крім того, відповідно до п.5.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» №12 від 29.05.2013, застосовуючи у вирішенні спорів, пов'язаних з невиконанням або неналежним виконанням договорів оренди (найму) положення статті 549 ЦК України, господарським судам слід виходити з того, що:

- одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно із зазначеною статтею ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто вони не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, і у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій;

- можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення господарських зобов'язань передбачено абзацом другим частини другої статті 231 ГК України;

- для учасників господарських відносин законодавством не встановлено обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із принципом свободи укладення договору, встановленим статтею 627 ЦК України, за змістом якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, беручи до уваги норми наведеного вище чинного законодавства, одночасне нарахування пені та штрафу не суперечить Конституції України, господарському та цивільному законодавству.

Разом з тим, відповідно до ст.343 Цивільного кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вказаного Закону України визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За змістом ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема, визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, при укладенні договору сторони мають право на власний розсуд визначити розмір пені, проте нарахування пені у будь-якому випадку має здійснюватись у розмірі, що не перевищує розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня

Відповідно до п.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний пункт 15.1 Договору оренди нежитлового приміщення №02/2016 відповідає вимогам чинного законодавства та жодним чином не порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, у зв'язку з чим, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарен-Інвест» задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження викладених у позові обставин.

На підставі положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 24.01.2017

Суддя Я.В. Маринченко