ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2017 р.Справа № 916/36/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Головей В.М.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України":

- Гуйван Т.П. (довіреність № 010-01/5434 від 10.08.2015)

- Бондар К.І (довіреність № 010-01/1875 від 27.04.2016)

- Беседін В.І. (довіреність № 010-01/4532 від 24.10.2016)

ТОВ "Регіонпродукт-Україна": не з'явився

ПАТ "Креатив": не з'явився

ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод": Куликовський В.В. (довіреність № б/н від 03.01.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

на рішення господарського суду Одеської області від 01.11.2016 року

по справі № 916/36/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства "Креатив"

про стягнення 123 771 979,48 доларів США та 576 828 782,87 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод"

до відповідачів:

- Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України",

- Приватне акціонерне товариство "Креатив" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна"

про визнання недійсним договору,

В С Т А Н О В И В :

05.01.2016 року Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" (далі - відповідач), в якому просило суд стягнути з відповідача на його користь прострочену станом на 16.12.2015р. заборгованість за Кредитними договорами №151213К17 від 21.08.2013р., №151214К12 від 10.06.2014р. та №151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 19.09.2014р., укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди №151308N2 від 17.11.2008р., у розмірі 7839205,56дол. США та 57705458,87грн.

02.02.2016 року позивачем до суду надано клопотання в якому було змінено назву відповідача, а саме - Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.01.2016 року залучено Приватне акціонерне товариство "Креатив" до участі у справі №916/36/16 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

01.02.2016 року ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" в порядку ст. 22 ГПК України подало зустрічний позов до ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсним договору про внесення змін №151214Р24-1 від 30.06.2015р. до Договору поруки №151214Р24 від 30.07.2014р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 16.02.2016р. (суддя Цісельський О.В.) у позові Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" відмовлено повністю; зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський Олійноекстракційний завод" задоволено повністю; визнано недійсним договір від 30.06.2015р. №151214Р24-1 про внесення змін до Договору поруки №151214Р24 від 30.07.14р.; стягнуто з ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" на користь ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" 1378грн. витрат на оплату судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням ПАТ "Державний експортно-імпортний банк" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати це рішення суду і прийняти нове, яким задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 до участі у справі за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсним договору було залучено в якості інших відповідачів Приватне акціонерне товариство "Креатив" (далі - Відповідач 2 за зустрічним позовом) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна" (далі - Відповідач 3 за зустрічним позовом).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду 26.04.2016 апеляційну скаргу позивача було задоволено частково, рішення господарського суду Одеської області від 16.02.2016 року скасовано в частині задоволення зустрічного позову, прийнято нове рішення за зустрічним позовом, задоволено зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод", визнано недійсним договір від 30.06.2015р. про внесення змін №151214Р24-1 до Договору поруки №151214Р24 від 30.07.14р., стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" 1378 грн. витрат на оплату судового збору за подання позовної заяви, в іншій частині рішення господарського суду Одеської області від 16.02.2016р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016р. вищевказані рішення господарського суду Одеської області від 16.02.2016р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.04.2016р. по цій справі було скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

10.08.2016 року позивачем до господарського суду Одеської області надано заяву про збільшення позовних вимог в якій ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" просить стягнути з ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод": 123771979,48 доларів США та 576828782,87грн., з яких заборгованість :

1) За Кредитним договором №151214К12 від 10.06.2014 р. в розмірі 22 376 885,07доларів США та 20 477 699,97 грн. і складається із:

- 20 000 000,00 доларів США - простроченої заборгованості за кредитом;

- 2 352 589,43 доларів США - прострочених процентів;

- 11 110 300,82 грн. - простроченої комісії за управління кредитом;

- 8 106 795,62 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів;

- 907 479,03 грн. - пені за несвоєчасну сплату комісії за управління;

- 1 169,36 грн. - пені за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов;

- 24 295,64 доларів США - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів;

- 69 342,87 грн. - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 59,18 грн. - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов;

- 282 725,18 грн. - витрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 172,09 грн. - витрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов.

2) За Кредитним договором №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014 р. в розмірі 1023733,22 доларів США та 4 677 538,13 грн. і складається із:

- 910 000,00 доларів США - простроченої заборгованості за кредитом;

- 112 572,21 доларів США - прострочених процентів;

- 2 832 098,43 грн. - простроченої комісії за управління кредитом;

- 980 007,92 грн. - простроченої комісія за зобов'язання;

- 392 600,65 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів;

- 226 439,37 грн. - пені за несвоєчасну сплату комісії за управління;

-116 529,74 грн. - пені за несвоєчасну сплату комісії за зобов'язання;

- 801, 60 грн. - пені за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов;

- 1161,01 доларів США - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів;

- 16 567,34 грн. - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 8 664,06 грн. - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зобов'язання;

- 40, 24 грн. - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов;

- 69 346,54 грн. - витрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 34 540,02 грн. - витрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зобов'язання;

- 97,77 грн. - витрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов.

3) За Кредитним договором №151213К17 від 21.08.2013 р. в розмірі 100 371 361,19 доларів США та 551 673 544,77 грн. і складається із:

- 87 555 000,00 доларів США - простроченої заборгованості за кредитом;

- 12 554551,84 доларів США - прострочених процентів;

- 422 013 544,04 грн. - простроченої комісії за управління кредитом;

- 41 934 949,52 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту;

- 44 176 786,79 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів;

- 31 327 329,68 грн. - пені за несвоєчасну сплату комісії за управління;

- 1 754, 04 грн. - пені за несвоєчасну сплату комісії за зміну умов;

- 127 983,40 доларів США - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасним погашенням кредиту;

- 133 825,95 доларів США - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів;

- 2 349 597,06 грн. - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 88, 77 грн. - 3 % річних у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов;

- 9 869 753,00 грн. - витрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за управління кредитом;

- 258,13 грн. - витрати від інфляції у зв'язку із несвоєчасною сплатою комісії за зміну умов.

Під час нового розгляду даної справи, рішенням господарського суду Одеської області від 01.11.2016 року по справі № 916/36/16 (суддя О.А. Демешин) зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" - задоволений. Визнано недійсним договір від 30.06.2015р. про внесення змін №151214Р24-1 до Договору поруки №151214Р24 від 30.07.14р. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, вул. Горького, 127, ідентифікаційний код 32394598) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" (65007 м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 132, ідентифікаційний код: 32394598): 1378 гривень судового збору. У задоволені позову Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" - відмовлено повністю.

Такий висновок суду мотивований щодо задоволення зустрічного позову тим, що директор ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" при укладенні спірного Договору про внесення змін №151214Р24-1 від 30.06.2015р. до Договору поруки №151214Р24 від 30.07.2014р. перевищив надані йому повноваження і будь-яких дій, що свідчили б про подальше погодження товариством цього правочину, не проводилось. Висновок суду щодо відмови у задоволенні первісного позову мотивований тим, що в результаті укладання додаткових договорів до Кредитних договорів від 21.08.2013р., 10.06.2014р. в частині збільшення обсягів фінансових зобов'язань та укладання нового кредитного договору від 19.09.2014р. без погодження ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" як поручителя Банком в односторонньому порядку збільшено відповідальність поручителя ще до укладання договору від 30.06.2015р. №151214Р24-1 про внесення змін до договору поруки №151214Р24 від 30.07.2014р.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та прийняти нове, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальності "Одеський олійноекстракційний завод" у задоволенні зустрічного позову до Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсного Договору про внесення змін № 151214З24-1 від 30.03.2015 до Договору поруки № 151214З24 від 30.07.2014; стягнути з ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" прострочену станом на 10.08.2016 заборгованість у розмірі 123 771 979,48 дол. США та 526 828 782,87 грн., судові витрати покласти на товариство.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, в зв'язку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Апелянт зазначає, що Поручитель під час укладання Договору поруки погодився з умовами Генеральної угоди, Договору поруки та надав беззаперечну згоду на встановлення у майбутньому окремими кредитними договорами зокрема, розміру процентів, комісій, неустойки та інших платежів, тим самим взяв на себе відповідальність за невиконання Боржником визначених кредитними договорами зобов'язань, в тому числі у разі їх збільшення чи зменшення.

Крім того скаржник зазначає, що позивач за зустрічним позовом не надав жодного належного доказу відносно того, що особи, які підписували Додаткову угоду до Договору поруки не мали на те повноважень. Також скаржник зазначив, що Додаткову угоду до Договору поруки підписано від імені Поручителя директором Поручителя ОСОБА_10 Директор, підписуючи від імені Поручителя Додаткову угоду до Договору поруки, діяв на підставі Статуту.

Водночас в апеляційній скарзі апелянт зазначив, що відповідно до Протоколу №1 від 26.06.2014р. позачергових загальних зборів ТОВ "Одеський Олійноекстракційний завод" по вісімнадцятому питанню порядку денного вирішили одноголосно (100% голосів учасників ТОВ "Одеський Олійноекстракційний завод" від загальної кількості голосів учасників, що зареєструвались для участі у позачергових загальних зборах Товариства) надати Товариству згоду на укладання договору поруки перед ЛТ "Укрексімбанк" для забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною угодою; надати директору Товариства повноваження на остаточне погодження умов, укладання та підписання від імені ТОВ "Одеський Олійноекстракційний завод" договору, рішення про укладання якого прийнято згідно цього питання та інших пов'язаних із ним документів, та вчинення інших дій пов'язаних із таким укладенням, що свідчить про належний обсяг дієздатності особи, яка укладала спірний Договір.

11.01.2017 від представника ТОВ "Одеський Олійноекстракційний завод" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник в судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 01.11.2016 року без змін.

26.01.2017 до початку розгляду апеляційної скарги від представника Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" надійшло клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, яке колегією суддів задоволено.

26.01.2017 року через електронну адресу суду надійшло клопотання від представника Приватного акціонерного товариства "Креатив" про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що представник - ОСОБА_11 у цей день перебуватиме в судовому процесі Господарського суду Кіровоградської області, а направити іншого повноважного представника у товариства не має можливості.

Вказане клопотання судовою колегією залишено без задоволення з огляду на те, що відповідно із ст.77 ГПК України розгляд справи відкладається за обставин, зазначених в цій статті, якщо спір при цих обставинах не може бути вирішено в даному засіданні. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, судова колегія вважає, що апеляційна скарга може бути розглянута в даному судовому засіданні без участі представника Приватного акціонерного товариства "Креатив". До того ж судова колегія вважає, що скаржник не довів належними доказами неможливість прибуття його представника в судове засідання, а тому не доведено належними доказами поважність причини неявки в судове засідання. Водночас як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду позовної заяви в місцевому господарському суді та під час прийняття рішення, інтереси підприємства представляв інший представник, про що свідчить відповідна довіреність, яка є в матеріалах справи. Тому, твердження про не можливість забезпечити іншого представника в судове засідання є хибним. Більш того, представник товариства в судові засідання при розгляді справи в суді першої інстанції не з'являвся без поважних причин та будь яких клопотань про відкладання розгляду справи не заявляв.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Як було зазначено вище, постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016 рішення господарського суду Одеської області від 16.02.2016 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.04.2016по цій справі було скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

З мотивувальної частини постанови Вищого господарського суду вбачається, що судами попередніх інстанцій залишено поза увагою, що рішення про не надання згоди на затвердження/схвалення договору про внесення змін №151214Р24-1 до договору поруки від 30.07.2014 №151214Р24 прийнято позачерговими загальними зборами учасників ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" після укладення спірного договору від 30.06.2015 внесення змін №151214Р24-1 до договору поруки від 30.07.2014 №151214Р24, що є суттєвим при вирішенні спору за зустрічними позовними вимогами. До того ж, суди не дали належної оцінки рішенню позачергових загальних зборів учасників товариства від 26.06.2014 (протокол № 1), яким (питання № 18) вирішено надати директору товариства повноваження на остаточне погодження умов, укладення та підписання від імені ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" договору, рішення про укладення якого прийнято згідно цього питання, та інших, пов'язаних із ним документів та вчинення інших дій, пов'язаних із таким укладенням. Згідно вказівок Вищого господарського суду України, які містяться у постанові, зазначено, що результати розгляду справи за зустрічним позовом, впливають на права та обов'язки всіх сторін даного спору.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як вже було встановлено судами під час розгляду даної справи та під час нового розгляду справи господарським судом першої інстанції, 30.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (Кредитор) з однієї сторони, Приватним акціонерним товариством "Креатив" (Позичальник 1), Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна" (Позичальник 2) з другої сторони (разом та окремо Позичальник), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" (Поручитель) з третьої сторони укладено Договір поруки № за умовами пункту 3 якого Поручитель зобов'язується перед Кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Позичальником основного зобов'язання за Генеральною угодою №151308N2 від 17.11.2008р. У випадку невиконання Позичальником Основного зобов'язання Кредитор має право вимагати виконання цього зобов'язання у Поручителя та/або Позичальника, як у солідарних боржників.

15.06.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (Кредитор) з однієї сторони, Приватним акціонерним товариством "Креатив" (Позичальник 1), Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна" (Позичальник 2) з другої сторони (разом та окремо Позичальник), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" (Поручитель) з третьої сторони укладено Договір про внесення змін №151214Р24-1до Договору поруки №151214Р24 від 30.07.2014р.

За змістом підпунктів 2.1.6. пункту 2.1. статті 2 Договору поруки №151214Р24 від 30.07.2014 - поручитель (ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод") підтвердив, що він ознайомився з умовами Кредитної угоди (включаючи всі додатки до Кредитної угоди, що є чинними на дату укладення цього договору), укладеної між Кредитором і Позичальником, проінформований про фінансовий стан Позичальника і повністю розуміє свої обов'язки згідно з цим договором.

30.06.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (Кредитор) з однієї сторони, Приватним акціонерним товариством "Креатив" (Позичальник 1), Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна" (Позичальник 2) з другої сторони (Позичальник), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" (Поручитель) з третьої сторони укладено Договір про внесення змін №151214Р24-1до Договору поруки №151214Р24 від 30.07.2014р.

За змістом спірного договору про внесення змін №151214Р24-1 від 30.06.2015 року:

1. Поручитель підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з усіма змінами, що були внесені до Генеральної кредитної угоди №151308N2 від 17.11.2008р. (далі - Генеральна угода) після дати укладання Договору поруки, починаючи з додаткової угоди №151308№2-31 від 30.07.2014р. додаткової угоди №151308№2-32 від 22.08.2014р.

2. Поручитель підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з усіма умовами кредитних договорів, що були укладені між Кредитором та Позичальником в рамках Генеральної угоди, а саме:

- кредитного договору №151213К17 від 21.08.2013р.

- кредитного договору №151214К12 від 10.06.2014р.

- кредитного договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014

Поручитель підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з усіма змінами до:

- кредитного договору №151213К17 від 21.08.2013., починаючи з додаткового договору №151213К17-20 від 22.08.2014р. до додаткового договору №151213К17-25 від 30.06.2015р.;

- кредитного договору №151214К12 від 10.06.2014р., починаючи з додаткового договору №151214К17-20 від 22.08.2014р. до додаткового договору №151214К12-2 від 30.06.2015р.;

- кредитного договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014р, починаючи з додаткового договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ-1 від 02.12.2014р. до додаткового договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ-2 від 30.06.2015р.;

3. Поручитель підтверджує, що зміни, які були внесені після дати укладання договору поруки до Генеральної угоди та кредитних договорів, зазначених в п.1 та п. 2 цього договору про внесення змін, вносилися за його попередньою згодою.

4. Поручитель підтверджує, що після укладання кредитних договорів №151213К17 від 21.08.2013, №151214К12 від 10.06.2014, №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014 та внесення змін до них та до Генеральної угоди змін, за зазначених в п.1 та п. 2 цього договору про внесення змін до Договору поруки, порука надана згідно Договору поруки залишатиметься чинною.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.1 ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Згідно ч.3 ст.92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно із ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2014 відбулись позачергові загальні збори учасників ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод", на яких загальні збори учасників вирішили здійснити перехід Товариства на модельний статут, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011р. за №1182 та продовжувати діяльність Товариства на підставі модельного статуту; затвердили Положення про виконавчий орган ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" (протокол позачергових загальних зборів учасників ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" за №30 від 07.02.2014р., пункти 10-12 Порядку денного).

Згідно із пунктами 48-52 Модельного статуту товариства з обмеженою відповідальністю, затвердженого Постановою Кабміну України №1182 від 16.11.2011р. Виконавчим органом Товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є дирекція (колегіальний орган) або директор (одноособовий орган). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути особи, які не є учасниками Товариства. Дирекція (директор) здійснює свої повноваження відповідно до положення, затвердженого загальними зборами, у якому, зокрема, визначаються компетенція виконавчого органу, порядок прийняття ним рішень, порядок вчинення юридичних дій від імені Товариства. Дирекція (директор) вирішує всі питання діяльності Товариства, крім тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів. Загальні збори можуть прийняти рішення про передачу частини своїх повноважень (крім тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів) до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) підзвітна (підзвітний) загальним зборам і організовує виконання їх рішень. Директор (генеральний директор) не може бути одночасно головою загальних зборів. Директор (генеральний директор) має право без довіреності вчиняти юридичні дії від імені Товариства. Інші члени дирекції також можуть бути наділені таким правом.

Відповідно до п.1.1, 1.3 Положення про виконавчий орган ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" (надалі - Положення), затвердженого рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" від 07.02.2014р. (протокол №30), Положення про виконавчий орган ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" розроблено відповідно до чинного законодавства України, зокрема ЗУ "Про господарські товариства", модельного статуту товариства з обмеженою відповідальністю, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1182 від 16.11.2011р., в зв'язку з прийняттям ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" (далі - Товариство) рішення про продовження діяльності на підставі модельного статуту. Дане положення визначає правовий статус, склад, строк повноважень, порядок формування та організацію роботи Виконавчого органу Товариства, а також права, обов'язки, відповідальність, припинення повноважень членів Виконавчого органу Товариства.

Згідно із п.2.1 Положення виконавчим органом Товариства, який здійснює управління поточною діяльністю Товариства є одноособово Директор Товариства, який здійснює поточне керівництво діяльністю Товариства і є підзвітним Загальним зборам учасників Товариства, і організовує виконання їх рішень. До компетенції Директора Товариства належить вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю Товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства.

Відповідно до п.3.1 Положення директор Товариства є одноособовим виконавчим органом Товариства, який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним Загальним зборам.

Згідно із підпунктами 9, 19 пункту 4.1 Положення Директор Товариства розпоряджується майном та фінансовими засобами Товариства, укладає договори (контракти) на суму, що не перевищує 2000000грн., але в будь якому випадку не більше 25 (двадцяти п'яти) відсотків активів за даними останньої річної фінансової звітності Товариства; виносить у встановленому порядку на розгляд Загальним зборам учасників Товариства питання, пов'язані із діяльністю Товариства.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2015 відбулись позачергові Загальні збори учасників ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод".

Рішенням, прийнятим на позачергових загальних зборах Товариства, учасники, які були присутні на зборах по пункту третьому Порядку денного "Про схвалення/затвердження договору про внесення змін №151214Р24-1 до договору поруки №151214Р24 від 30.07.2014р., укладеного між АТ "Укрексімбанк", ПрАТ "Креатив" та ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" в зв'язку із внесенням змін до кредитних договорів №151213К17 від 21.08.2013р., №151214К12 від 10.06.2014р., №151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 19.09.2014р., укладених між АТ "Укрексімбанк" та ПрАТ "Креатив" в рамках генеральної кредитної угоди №151308N2 від 17.11.2008р." вирішили: не надавати згоду на затвердження/схвалення договору про внесення змін №151214Р24-1 до договору поруки №151214Р24 від 30.07.2014р., укладеного між АТ "Укрексімбанк", ПрАТ "Креатив" та ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" в якості поручителя, оскільки зазначений правочин не відповідає інтересам Товариства та порука є припиненою відповідно до ст.559 ЦК України.

Договір про внесення змін №151214Р24-1 від 30.06.2015 до Договору поруки №151214Р24 від 30.07.2014р. підписаний:

- з боку Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (Кредитор) - ОСОБА_13, який діє на підставі довіреності, посвідченої 26.06.2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С.І., за реєстровим №7224;

- з боку Приватного акціонерного товариства "Креатив" (Позичальник 1) - ОСОБА_15, яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П. та зареєстрованої в реєстрі за №1456;

- з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна" (Позичальник 2) директором ОСОБА_17 та головним бухгалтером ОСОБА_18, які діяли на підставі статуту;

- з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" (Поручитель) - директором ОСОБА_10, діючого на підставі статуту.

Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно до ч.3 ст.92 ЦК органи чи інші особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов'язані діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

Як вбачається з Договору про внесення змін №151214Р24-1 від 30.06.2015р. до Договору поруки №151214Р24 від 30.07.2014р., він з боку ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" підписаний директором ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" директором ОСОБА_10, діючим на підставі статуту.

Отже ПАТ "Державний експортно-імпортний банк" не могло не знати про наявність обмежень повноважень директора ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" на укладення договорів, визначених Статутом Заводу.

Директор ТОВ Одеський олійноекстракційний завод", вчиняючи від імені Заводу оспорюваний правочин, не мав необхідного обсягу дієздатності на підписання договору про внесення змін №151214Р24-1 до Договору поруки №151214Р24 від 30.07.2014р., перевищив повноваження, надані йому Статутом, що випливає із наступного.

Згідно із ст.241 ГПК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Верховний суд України, у своїй постанові від 19.08.2014р. №5013/492/12 (№3-59гс14) вказав, що правові наслідки вчинення правочинів з перевищенням повноважень визначено частиною першою статті 241 ЦК України: правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Таким чином, із змісту норми частини першої статті 241 ЦК України випливає, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу).

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" вчинялись будь-які дії, які б свідчили про подальше схвалення договору від 30.06.2015р. про внесення змін №151214Р24-1 до Договору поруки №151214Р24 від 30.07.2014р., натомість, рішенням позачергових загальних зборів цей договір не був схвалений загальними зборами учасників.

Як убачається з протоколу №1 позачергових загальних зборів учасників ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" від 26.06.2014р. (питання 18 порядку денного) голова зборів оголосив питання порядку денного та запропонував Товариству надати згоду на укладання договору поруки перед АТ "Укрексімбанк" для забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною кредитною угодою №151308N2 від 17.11.2008р. з лімітом до НОМЕР_1 грн. строком дії до 25.07.2021р., яка укладена між АТ "Укрексімбанк" та ПрАТ "Креатив", ТОВ "Завод модифікованих жирів", ПП "Еллада", ТОВ " Креатив Постач", ТОВ "Креатив Трейд", ПАТ "Яготинське ХПП", ТОВ "Протеїн-Продакшн", ТОВ "Регіонпродукт-Україна". Надати директору Товариства повноваження на остаточне погодження умов, укладання та підписання від імені ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" договору, рішення про укладення якого прийняте згідно цього питання, та інших пов'язаних із ним документів, та вчинення інших дій, пов'язаних із таким укладенням.

З наведеного випливає, що згода надавалась Заводом виключно на визначення умов договору поруки, його укладення та підписання, без застереження щодо наявності повноважень на внесення змін до договору поруки будь-якого характеру, оскільки згода на такі дії, що можуть бути вчинені в подальшому, повинна бути викладеною однозначно, а не шляхом вказівки на підписання пов'язаних з Договором поруки документів та вчинення інших дій, тобто має бути очевидною.

Отже директор ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" всупереч положенням пунктів 48-52 Статуту, пунктів 9,19 п.4.1 Положення про виконавчий орган ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" уклав 30.06.2015р. Договір про внесення змін до договору поруки (надалі - Спірний договір), адже за його умовами Завод поручився за виконання ПрАТ "Креатив" кредитних зобов'язань за Кредитними договорами№151213К17 від 21.08.2013р., №151214К12 від 10.06.2014р. та №151214К16/ЕЕР-17-EXIM від 19.09.2014р., надавши своїй згоді на це зворотню дію в часі.

Разом з цим, як убачається із кредитних договорів, забезпечених порукою Заводу за договором поруки в редакції спірного договору від 30.06.2015р., за цими кредитними договорами ПрАТ "Креатив" позичає кредитні кошти з лімітом кредитної лінії 87555000дол.США (кредитний договір від 21.08.2013р.); лімітом кредитної лінії 20млн.дол.США (кредитний договір від 10.06.2014р.); 5266437дол.США (кредитний договір від 19.09.2014р.).

Відтак, враховуючи солідарний обов'язок Заводу з ПрАТ "Креатив", що випливає з договору поруки від 30.07.2014р., з погашення усіх боргових зобов'язань ПрАТ "Креатив" як Позичальника, та зважаючи на обмеження укладення договорів без погодження ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" на суму, що не перевищує 2млн.грн. відповідно до пунктів 9,19 Положення про виконавчий орган ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод", директор Заводу перевищив свої повноваження при укладанні спірного Договору від 30.06.2015р.

При цьому зміни до договору поруки стосувалися не існуючих станом на 30.07.2014р. зобов'язань ПрАТ "Креатив" перед Банком за кредитним договором від 19.09.2014р., отже уклавши спірний правочин, директор ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" значно збільшив обсяг відповідальності Заводу як Поручителя шляхом поручительства за виконання Позичальником, у тому числі, зобов'язань за кредитним договором від 19.09.2014р. без згоди на це вищого органу управління ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" - загальних зборів учасників.

Враховуючи ту обставину, що на момент укладення спірного правочину у директора ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" був відсутній необхідний обсяг повноважень для укладення договору про внесення змін №151214Р24-1 від 30.06.2015р., позовна вимога за зустрічним позовом ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" про визнання його недійсним, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню на підставі ст.ст.241, 203, 215 ЦК України, у зв'язку із порушенням вимог ч.3 ст.92 ЦК України при його укладенні.

Щодо вимог за первісним позовом ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла наступного.

В обґрунтування своїх позовних вимог Банк посилався на неналежне виконання ПрАТ "Креатив" умов кредитних договорів №151213К17 від 21.08.2013р., №151214К12 від 10.06.2014р., №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014р., внаслідок чого виникла заборгованість у заявленій до стягнення сумі, яка підлягає стягненню з ТОВ "Одеський олійноекстракційний завод" як поручителя ПрАТ "Креатив" за Договором поруки №151214Р24 від 30.07.2014р. зі змінами, внесеними Договором про внесення змін №151214Р24-1 до від 30.06.2015р. до даного договору поруки, як солідарного боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2008 між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та Закритим акціонерним товариством "Креатив" (наразі - ПрАТ "Креатив") (Позичальник) укладено Генеральну кредитну угоду №151308N2.

Відповідно до умов п.1.1 ст.1 Генеральної кредитної угоди, зазначена угода регулює загальні засади співпраці між Банком та Позичальником щодо фінансування довгострокової програми по розвитку діяльності Позичальника. Метою Генеральної угоди є визначення загальних умов фінансування інвестиційного торгово-закупівельної програми по розвитку діяльності Позичальника, яке здійснюється відповідно до Генеральної угоди шляхом укладання Кредитних договорів (п.1.2 ст.1 Генеральної угоди).

Згідно зі ст.2 Генеральної кредитної угоди кредит - означає грошові кошти, які Банк надає на фінансування діяльності Позичальника на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру використання та відкличності.

Відповідно до положень та умов Генеральної кредитної угоди Банк проводить кредитні операції в межах лімітів, визначених в п.4.5 ст.4 Генеральної угоди, на підставі та з урахуванням умов Кредитних договорів, укладених в рамках зазначеної вище Генеральної угоди та які є додатками до Генеральної угоди. Згідно з умовами Генеральної угоди Позичальник взяв на себе обов'язок своєчасно та у повному обсязі погашати Банку заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі за Кредитними договорами (пп.5.2.7 п.5.2 ст.5 Генеральної угоди).

В подальшому до Генеральної кредитної угоди №151308N2 від 17.11.2008р. вносилися зміни та доповнення, у тому числі до преамбули угоди стосовно збільшення кола позичальників.

В рамках Генеральної кредитної угоди між АТ "Укрексімбанк" та Позичальником були укладені у тому числі кредитні договори, на підставі яких виникла заборгованість, що є предметом спору, а саме: кредитний договір №151213К17 від 21.08.2013р., кредитний договір №151214К12 від 10.06.2014р., кредитний договір №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014р.

На виконання п.3.1, пп.пп.3.2.1, 3.2.2 п.3.2 ст.3 Кредитного договору №151213К17 від 21.08.2013р. Банк відкрив Позичальникові відновлювану кредитну лінію в розмірі 87 555 000,00 (вісімдесят сім мільйонів п'ятсот п'ятдесят п'ять тисяч, 00) дол. США (надалі за текстом - Кредит - 1), з кінцевим терміном погашення Кредиту - 1 - 20.08.2016, зі сплатою процентів за користування Кредитом-1 в порядку та в розмірі, встановлених пп.3.2.4 п.п.3.2, 3.5 ст.3 Кредитного договору №151213К17, а також зі сплатою комісії за управління кредитною лінією в розмірі та порядку, встановленому пп.3.2.5 п.3.2 ст.3 та ст. 4 Кредитного договору №15121ЗК17.

Відповідно до умов Кредитного договору №151213К17 Позичальник взяв на себе зобов'язання погашати Кредит - 1, сплачувати проценти за користування Кредитом - 1, комісію за управління кредитною лінією, а також виконувати інші зобов'язання за Кредитним договором №151213К17 (п.п.3.1, 3.2, 3.4, 3.5 ст.3, ст.4 Кредитного договору №151213К17).

На виконання п.3.1, п.3.2 ст.3 Кредитного договору №151214К12 від 10.06.2014р. Банк відкрив Позичальникові невідновлювану кредитну лінію в розмірі 20 000 000,00 (двадцять мільйонів, 00) дол. США (надалі за текстом - Кредит - 2), з кінцевим терміном погашення Кредиту - 2 - 09.06.2017, зі сплатою процентів за користування Кредитом - 2 в порядку та в розмірі, встановлених пп.3.2.4 п.п.3.2, 3.5 ст.3 Кредитного договору №151214К12, а також зі сплатою комісії за управління кредитною лінією в розмірі та порядку, встановленому пп. 3.2.5 п. 3.2 ст. З та ст. 4 Кредитного договору №151214К12.

Відповідно до умов Кредитного договору №151214К12 Позичальник взяв на себе зобов'язання погашати Кредит - 2, сплачувати проценти за користування Кредитом - 2, комісію за управління кредитною лінією, а також виконувати інші зобов'язання за Кредитним договором №151214К12 (п.п. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 ст. 3, ст. 4 Кредитного договору № 151214К12).

До Кредитного договору №151214К12 від 10.06.2014р. вносились зміни наступними додатковими договорами: №151214К12-1 від 22.08.2014р.; №151214К12-2 від 30.06.2015р.

На виконання п.2.1 ст.2 Кредитного договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014р. Банк відкрив Позичальникові невідновлювану кредитну лінію в розмірі 5 266 437,00 (п'ять мільйонів двісті шістдесят шість тисяч чотириста тридцять сім, 00) дол. США (надалі за текстом - Кредит - 3), з кінцевим терміном погашення Кредиту - 3 - 18.09.2019, зі сплатою процентів за користування Кредитом - 3 в порядку та в розмірі, встановлених п. 3.1 ст.3 Кредитного договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ, а також зі сплатою комісії за управління кредитною лінією в розмірі та порядку, встановленому п. 3.2 ст. 3 Кредитного договору № 151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ.

Відповідно до умов Кредитного договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ Позичальник взяв на себе зобов'язання погашати Кредит-3, сплачувати проценти за користування Кредитом - 3, комісію за управління кредитною лінією, а також виконувати інші зобов'язання за Кредитним договором №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ (п. 2.6 ст. 2, п.п.3.1, 3.2, ст.3та ст. 6 Кредитного договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ).

До Кредитного договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014р. вносились зміни наступними додатковими договорами: №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ-1 від 02.12.2014р.; №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ -2 від 30.06.2015р.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки із сукупністю двох умов, а саме - внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

Верховний Суд України у постанові від 21.12.2012р. у справі №6-134цс12 висловив правову позицію про те, що у разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч.1 ст.559 ЦК України, на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. При цьому звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. Внесення без згоди поручителя змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності як боржника, так і поручителя, є підставою для визнання поруки такою, що припинена.

Враховуючи вищевикладене, зміна умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності збільшується без згоди поручителя, є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України.

Зі змісту ч.1 ст.559 ЦК України вбачається, що до припинення поруки призводять не будь-які зміни основного зобов'язання, а лише ті, які призвели чи можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Саме такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у своїй правовій позиції, викладеній в постанові від 05.02.2014р. у справі №6-160цс13, де зазначив про те, що закон (ч.1 ст.559 ЦК України) пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

З матеріалів справи вбачається, що додатковим договором №151213К17-20 від 22.08.2014р. до кредитного договору №151213К17 від 21.08.2013р., у тому числі додатково встановлений розмір та порядок нарахування комісії банку за управління. Додатковими договорами №151213К17-21 від 26.08.2014р., №151213К17-22 від 10.09.2014р., №151213К17-23 від 16.10.2014р. до кредитного договору від 21.08.2013р., збільшено суму кредиту. Додатковими договорами №151213К17-24 від 02.12.2014р., №151213К17-25 від 30.06.2015р., до кредитного договору від 21.08.2013р., встановлені комісія за зміну умов договору та змінено строки виплати нарахованих за кредитним договором процентів.

Додатковим договором №151214К12-1 від 22.08.2014р. до кредитного договору№151214К12 від 10.06.2014р., зокрема, додатково встановлений розмір та порядок нарахування комісії банку за управління. Додатковим договором №151214К12-2 від 30.06.2015р. до кредитного договору№151214К12 від 10.06.2014р., змінені строки виплати та розмір нарахованих за кредитним договором процентів.

Кредитний договір №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014 був укладений після підписання договору поруки №151214Р24 від 30.07.2014. Крім того, додатковим договором №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ-1 від 02.12.2014р. до кредитного договору №151214К16/ЕЕР-17-ЕХІМ від 19.09.2014 був встановлений новий графік ліміту заборгованості за кредитним договором, який суттєво збільшив обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання якого здійснює поручитель.

Таким чином, як вірно було зазначено місцевим господарським судом, в результаті укладання додаткових договорів до кредитних договорів від 21.08.2013 року 10.06.2014 року в частині збільшення обсягів фінансових зобов'язань та укладання нового кредитного договору від 19.09.2014 року без погодження ТОВ "Одеський олійноекстракційний договір" як поручителя Банком в односторонньому порядку збільшено відповідальність поручителя ще до укладання договору від 30.06.2015 року №151214Р24-1 про внесення змін до договору поруки №151214Р24 від 30.07.2014 року.

Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 по справі №6-1161цс15 вказав, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності останнього. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. Внесення додатковою угодою змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентної ставки без згоди поручителя на такі зміни призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього і зумовлює припинення поруки.

В постанові Верховного Суду України №6-70цс14 від 10.09.2014р. вказано про те, що збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру відсоткової ставки за користування кредитом; встановлення нових умов щодо порядку зміни відсоткової ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами; встановлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Отже будь-яке збільшення обсягу відповідальності поручителя незалежно від того, яких саме зобов'язань, за виконання яких відповідає поручитель, може бути підставою для припинення поруки за ч.1 ст.559 ЦК України.

Будь-які зміни кредитного договору, які стосуються збільшення відповідальності поручителя, повинні бути узгоджені з ним шляхом підписання додаткових угод до раніше укладеного договору поруки.

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надало, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог, доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 01.11.2016 року у справі № 916/36/16 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" - без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від 01 листопада 2016 року у справі № 916/36/16 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „27" січня 2017 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя В.М. Головей