КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р. Справа№ 910/15485/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Пашкіної С.А.

при секретарі Матюхін І.В.

за участі представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Масляний О.В.;

розглянувши

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія

Глобалпроект"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 09.11.2016 року

у справі № 910/15485/16 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська

залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська

залізниця" Публічного акціонерного товариства

"Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія

Глобалпроект"

про стягнення 29270,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Глобалпроект" (01011, м.Київ, вул. Рибальська, будинок 2, офіс 318, ідентифікаційний код 39218129) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, Кіровський район, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237) штраф у розмірі 29270 (двадцять дев'ять тисяч двісті сімдесят) грн. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 р. у справі №910/15485/16 та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 р. апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від від 09.11.2016р. у справі №910/15485/16 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 31.01.2017 р.

В судове засідання 31.01.2017 року представник позивача не з'явився та подав клопотання про відкладення розгляду справи. Дане клопотання відхилено колегією суддів, оскільки позивач не обмежений наділяти правом на представництво своїх інтересів будь-якого іншого представника.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника позивача, враховуючи що останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалав даної справи, у лютому 2016 року зі станції Кременчук Південної залізниці до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Глобалпроект" (вантажовідправник, відповідач) згідно накладної №44162428 від 18.02.2016 здійснено відправлення вагону №52877909 із вантажем (лом чорних металів) навалом, не поіменований в алфавіті, вид 510.

При цьому, вантажовідправником на станції відправлення у вищевказаній залізничній накладній зазначено, що маса вантажу (лому чорних металів) у вагоні № 52877909 складає 60800 кг, спосіб визначення маси - на вагонних вагах (200т) заводський №77, вантаж завантажено вантажовідправником.

На станції П'ятихатки Придніпровської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізниць України було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що фактична маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній № 44162428.

За даних обставин залізницею було складено акт загальної форми від 19.02.2016 № 0992 та комерційний акт від 20.02.2016 серії АА № 010570/9/15.

В ході перевірки виявлено, що в перевізних документах вантажовідправником зазначено: тара вагону складає 23200 кг, нетто - 60800 кг, однак при комісійному зважуванні вагону на справних 150т. вагонних вагах ст. П'ятихатки №12, держповірка 22.01.2016 виявилось, що брутто складає 80700 кг, тара документу 23200 кг, нетто - 57500 кг, тобто фактична маса нетто менша від маси нетто, вказаної в документі на 3300 кг, навантаження у вагоні нерівномірне, нижче бортів на 10-30 см, вантаж вкритий листами заліза, листи марковані, маркування не порушене. Зважування вагону №52877909 проводила приймальник поїздів ОСОБА_3 двічі при повній зупинці вагону в присутності Зам.ДС ОСОБА_4, ВОХР Саламаха, недостача 3300 кг підтвердилась, недостатня кількість вантажу у вагоні поміститись могла, вагон у технічному відношенні справний, ЗавВД відсутній.

Вказаний акт підписано зам.начальником станції ДСЗМ ОСОБА_4, прийомоздавальником пр.п. ОСОБА_3, АРВ ОСОБА_6.

Позивач на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, у зв'язку із неправильним зазначенням відповідачем маси нетто вантажу у залізничній накладній №44162428, вагон №52877909, нарахував відповідачу штраф у розмірі 29270,00 грн.

Відмова відповідача від сплати штрафу і зумовила звернення позивача до суду з указаним позовом.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 3 ст. 909 Цивільного кодексу України визначено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

У разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (Статутами) (ст. 920 Цивільного кодексу України).

Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України "Про транспорт", Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, далі Статут, Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, далі Правила, Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за № 334, Правилами приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 861/5082, Правилами видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 862/5083.

Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Відповідно до ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Пунктом 2.3. Правил визначено, що представник відправника у графі 55 накладної "Правильність внесених відомостей підтверджую" вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреністю на оформлення перевезення.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Статуту вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Частиною 2 ст. 24 Статуту передбачено, право Залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

У відповідності до норм ст. 37 Статуту та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, маса вантажів визначається відправником.

Приписами ст. 37 Статуту визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

Відповідно до пункту 5.5 розділу 5 Правил якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми та комерційним актом.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно з ст. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Штраф відповідно до ст. 118 Статуту стягується у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

З матеріалів справи вбачається, що комерційний акт від 20.02.2016 серії АА № 010570/9/15, якій засвідчив невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у залізничній накладній, складений у відповідності до вимог пред'явлених до його складання Правилами складання актів та є чинним.

Відповідно до п. 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Як вбачається з комерційного акту від 20.02.2016 серії АА № 010570/9/15 зважування вагону №52877909 проводила приймальник поїздів ОСОБА_3, чий підпис міститься на комерційному акті, як і підписи Зам.ДС ОСОБА_4 та АРВ ОСОБА_6.

Відповідно до наказу начальника станції П'ятихатки №86 від 12.01.2015 призначено відповідальних осіб, які мають право підписувати комерційні акти, зокрема: агент з розшуку вантажу ОСОБА_5 та приймальник поїздів ОСОБА_3, контроль за виконанням цього наказу покладено на заступника начальника станції ОСОБА_4, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про те, що вказаний комерційний акт підписано уповноваженими на те особами.

Згідно п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), а у спірному випадку - напіввагон, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи, вагон №52877909 дійсно зважувався на станції Кременчук Південної залізниці, але, таке зважування не є контрольним, яке б проводилось залізницею на підставі ст. 24 Статуту залізниць України в якості контрольного переважування або перевірки відповідності маси вантажу і результати якого заносяться до книги форми ГУ-78, фактично зважування проводилось за заявкою відправника в порядку надання залізницею додаткових послуг, результати якого заносяться в книгу форми ГУ-36.

Оскільки згідно графи 24 накладної №44162428 масу вантажу було визначено вантажовідправником, на станції відправлення контрольне зважування не проводилось, то відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних у накладній, несе саме вантажовідправник, тобто відповідач.

Щодо посилання відповідача на п. 10 Правил приймання вантажів до перевезення, яким зокрема визначено, що зважування вантажів на вагонних вагах провадиться із зупинкою і розчіпленням вагонів або із зупинкою без розчіплення, а із зупинкою і розчіпленням вагонів зважуються вантажі: зернові, насіння, комбікорм і висівки, що перевозяться насипом; харчові в цистернах (олія, меляса тощо); картопля, овочі, баштанні культури, макуха, сіль харчова, метали всіх найменувань і лом кольорових металів, які перевозяться навалом, вимоги якого, за твердженням відповідача, розповсюджуються і на вантаж відповідача - лом чорних металів за ДСТУ 4121-2002, а зважування іншим способом могло суттєво вплинути на показник маси вантажу, то слід зазначити, що твердження відповідача про вплив різного способу зважування на показник маси вантажу є лише припущеннями відповідача, недоведеними належними та допустимими доказами. Як вже відзначалося, що зважування проводилось двічі на справних 150т. вагонних вагах ст. П'ятихатки №12, держповірка 22.01.2016 при повній зупинці вагону.

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

На підставі ст.ст. 118, 122 Статуту позивачем правомірно нараховано до сплати відповідачу штраф у розмірі 29270,00 грн. (5854,00 грн. (сума провізної плати нарахованої вантажовідправнику від станції відправлення до станції призначення за вагон) х 5), внаслідок невірного зазначення відповідачем в залізничній накладній №44162428 маси вантажу у вагоні №52877909, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Глобалпроект" про стягнення штрафу в сумі 29270,00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 року у справі №910/15485/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу №910/15485/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Л.Г. Сітайло

С.А. Пашкіна