КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р. Справа№ 910/14833/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

секретар Колеснік М.П.

за участю представників:

від позивача - Лівандовський В.В.

від відповідача - Андрієвська В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги відповідача за первісним позовом Публічного акціонерного товариства „Акціонерна компанія „Київводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Приватного підприємства „ГАРАНТ-ЕНЕРГО"

до Публічного акціонерного товариства „Акціонерна компанія „Київводоканал"

про стягнення грошових коштів, -

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства „Акціонерна компанія „Київводоканал"

до Приватного підприємства „ГАРАНТ-ЕНЕРГО"

про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПП „ГАРАНТ-ЕНЕРГО" звернувся до Господарського суду міста Києва із позвом до ПАТ «АК «Київводоканал» про стягнення коштів за договорами на проведення ремонтно-монтажних робіт. В свою чергу, відповідач звернувся до позивача із зустрічним позовом про стягнення з ПП «Гарант-«Енерго» коштів за несвоєчасне виконання робіт за вказаними договорами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 первісний позов задоволено частково, а саме: стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія „Київводоканал" на користь Приватного підприємства "ГАРАНТ-ЕНЕРГО" 189141,22 грн. заборгованості, 15994, 32 грн. пені, 9148, 22 грн. інфляційних втрат та 2844, 89 грн. 3% річних.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на користь Приватного підприємства "ГАРАНТ-ЕНЕРГО" 138953, 03 грн. заборгованості за договором № 638/04/14-15 від 20.08.2015, 11750,27 грн. пені, 6720,76 грн. інфляційних втрат та 2090, 01 грн. 3% річних.

У задоволенні решти первісних позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "ГАРАНТ-ЕНЕРГО" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" 10442, 96 грн. пені та 156, 64 грн. судового збору.

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство „Акціонерна компанія „Київводоканал" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити повністю.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Акціонерна компанія „Київводоканал" у справі №910/14833/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2016 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Акціонерна компанія „Київводоканал" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 08.12.2016.

Ухвалою суду від 08.12.2016 розгляд скарги був відкладений відповідно до ст. 77 ГПК України до 17.01.2016.

Через відділ документального забезпечення до суду від представника позивача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є вмотивованим, та законним, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Представники сторін в судове засідання на вказану дату з`явилися та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

19.11.2015 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" (замовник) та Приватним підприємством "Гарант-Енерго" (підрядник) був укладений договір на проведення ремонтно-монтажних робіт №854/04/14-15.

Відповідно до п. п. 1.1.,2.1. договору замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання виконати ремонт аварійної ділянки кабельної лінії (КЛ) ЗРУ 6 кВ - ТП 6 кВ Водозабору НВС-1 УЕДВС, що експлуатуються підрозділами ПАТ "АК "Київводоканал", названі в подальшому "роботи".

Відповідно до умов даного договору, замовник зобов'язаний прийняти ці роботи та оплатити їх, відповідно до умов даного договору.

Місцем виконання робіт є електричні кабельні мережі, що експлуатуються підрозділами замовника.

Пунктами 3.1. - 3.5. встановлено, що підрядник зобов'язується на власний ризик та своїми силами виконати якісно і вчасно роботи згідно з узгодженими сторонами обсягами та у відповідності з діючими нормативними документами на ремонтні роботи в строки, письмово узгоджені сторонами.

Обсяги та строки виконання робіт узгоджуються сторонами шляхом вкладання календарного плану виконання робіт.

Згідно з технічними завданнями, затвердженими замовником, підрядник складає кошториси, виконує комплекс будівельно-монтажних (БМР) та пусконалагоджувальних робіт (ПНР).

Вартість робіт розраховується на підставі затверджених сторонами обсягів згідно з вимогами ДСТУ БД.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» та іншими діючими нормативними документами з ціноутворення з врахуванням розрахункової заробітної плати в розмірі 3400 грн.

При зміні умов, що впливають на визначення вартості робіт, підрядник готує пропозиції щодо зміни вартості робіт і надає на узгодження замовнику. Підрядник приступає до виконання доручення замовника відповідно до узгодженого сторонами календарного плану.

За умовами п. п. 8.1., 8.2. договору №854/04/14-15 сторони погодили, що орієнтовна загальна вартість робіт по договору, згідно з договірною ціною (додаток № 1) та кошторисами, складає 546543,88 грн., в т.ч. ПДВ 20% 91090,65 грн. Оплата виконаних підрядником робіт здійснюється замовником на підставі актів виконаних робіт (ф. КБ-2в), складених за результатами виконання робіт по кожному об'єкту, з відстрочкою платежу на 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту підписання цих актів сторонами. При порушенні строку оплати виконаних робіт підрядник має право призупинити подальше виконання робіт до проведення розрахунків.

Крім того, 20.08.2015 між ПАТ "АК "Київводоканал" (замовник) та ПП "Гарант-Енерго" (підрядник) був укладений договір на проведення ремонтно-монтажних робіт №638/04/14-15, умови якого майже ідентичні до умов договору № 854/04/14-15 від 19.11.2015, зокрема п. п. 1.1., 2.1. договору № 638/04/14-15 замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов'язання виконати ремонтні роботи зношених ділянок кабельних ліній (KЛ-10кВ ТП 4314-ТП 4316) та проектно-вишукувальні роботи (КЛ-10кВ ТП 4314-ТП 4316), що експлуатуються підрозділами ПАТ "АК "Київводоканал", названі в подальшому «роботи», а замовник зобов'язаний прийняти ці роботи та оплатити їх, відповідно до умов даного договору. Місцем виконання робіт є електричні кабельні мережі, що експлуатуються підрозділами замовника.

Відповідно до п. п. 8.1., 8.2. договору № 638/04/14-15 сторони домовились, що орієнтовна загальна вартість робіт по договору, згідно з договірною ціною та кошторисами (додаток № 1,2,3,4,5), складає 639220,83 грн., в т.ч. ПДВ 20% 106 536,81 грн. Оплата виконаних підрядником робіт здійснюється замовником на підставі актів виконаних робіт (ф.КБ-2в), складених за результатами виконання робіт по кожному об'єкту, з відстрочкою платежу на 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту підписання цих актів сторонами. При порушенні строку оплати виконаних робіт підрядник має право призупинити подальше виконання робіт до проведення розрахунків.

Позивач за первісним позовом, звертаючись із даним позовом до суду, мотивує свої вимоги тим, що ним, як підрядником, були виконані роботи належним чином та відповідного встановленого календарного плану, в той час як відповідач, замовник, оплатив вартість таких робіт за обома договорами частково.

Відповідач за первісним позовом, не погоджуючись із такими позовними вимогами та подаючи одночасно зустрічний позов, зазначає, що підрядником роботи були виконані з порушенням календарного плану, не вчасно, що призвело до затримки оплати, а також вимагали стягнути з підрядника за прострочення строків виконання робіт пеню та штраф, відповідно до умов договору від 19.11.2015.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та визнається обома сторонами, ПП "Гарант-Енерго" виконано роботи за договорами № 854/04/14-15 та № 638/04/14-15 у повному обсязі, що підтверджується актами виконаних робіт за формою КБ-2в, підписаними обома сторонами, копії яких містяться у матеріалах справи.

Підписання актів виконаних робіт, як і об'сяг виконаних робіт, що в них визначений, представником відповідача за первісним позовом не оспорювався та не заперечувався.

При цьому, ПАТ "АК "Київводоканал" виконані роботи належним чином та у встановлені договорами строки не оплатив, здійснивши часткову сплату коштів на виконання своїх зобов`язань за договорами, (що підтверджується банківськими виписками, наявними в матеріалах справи та не заперечувалось представником позивача), чим допустив наявність заборгованості перед ПП "Гарант-Енерго" за договором № 854/04/14-15 у розмірі 189141,22 грн. та за договором № 638/04/14-15 - у розмірі 138953,03 грн.

В той же час, представник відповідача, заперечуючи проти задоволення вимог, зокрема про стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з простроченням оплати вартості виконаних робіт, зазначав, що ПП "Гарант-Енерго" було допущено прострочення виконання робіт.

Проте, колегією суддів не приймається до уваги таке заперечення відповідача за первісним позовом, з огляду на те, що умовами договорів не передбачено такого права замовника як призупинення здійснення оплати вартості виконаних робіт чи «перенесення» строку оплати вартості виконаних робіт, у зв`язку з порушенням календарного плану виконання робіт підрядником.

Натомість розділами 9 договорів визначено штрафні санкції для підрядника, у випадку порушення строків виконання робіт, визначених календарним планом, що був узгоджений сторонами як додаток до договорів.

Стосовно зауваження апелянта щодо закінчення строку дії договорів та підписання актів приймання-передачі виконаних робіт вже після закінчення такого строку дії звільняє відповідача за первісним позовом від обов`язку оплати робіт, що в них зазначені, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з умов договорів, а саме п. 8.2 оплата виконаних підрядником робіт здійснюється замовником на підставі актів виконаних робіт (ф. КБ-2в), складених за результатами виконання робіт по кожному об'єкту, з відстрочкою платежу на 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту підписання цих актів сторонами.

В той же час, п. 15.1 договорів зазначено, що закінчення строку дії договорів не звільняє сторін від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними.

Акти виконаних робіт № 1 та № 2 за березень 2016 на загальну суму 138953,03 грн. містять посилання на договір від 20.08.2015 № 638/04/14-15, підписані вповноваженими представниками сторін без будь-яких зауважень та заперечень, скріплені печатками товариств, а отже є такими, що здійснені саме на виконання умов вказаного в них договору та, відповідно, умов договору від 20.08.2015, роботи, що в них зазначені та вартість таких робіт мала б бути оплачена протягом 14 днів після їх підписання, в незалежності від того, закінчив свою дію договір підряду чи ні.

Зважаючи на те, що представником відповідача фактично не оскаржувався розмір заборгованості, що була визначена позивачем за обома договорами станом на дату подання позову до суду, враховуючи узгодження між сторонами ціни виконаних робіт, що підтверджується підписаними представниками обох сторін додатку 1 до договору від 19.11.2015 так і до договору від 20.08.2015, та підписаними актами виконаних робіт до обох договорів, надані суду копії банківських виписок про часткову оплату відповідачем за первісним позовом таких робіт за обома договорами, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду, що позовні вимоги ПП «Гарант-Енерго» в частині стягнення основної суми боргу за договором від 19.11.2015 в розмірі 189141,22 грн. та сума основного боргу за договором від 20.08.2015 в розмірі 138953,03 грн. є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач заявляв вимогу про стягнення з відповідача за прострочення строків сплати коштів за виконання роботи, 3% річних, інфляційні втрати та пеню.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України регламентовано, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктами 9.3. договорів № 854/04/14-15 та № 638/04/14-15 сторони узгодили, що у разі прострочення оплати робіт замовник сплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на період за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Колегія суддів, перевіривши розрахунок пені, поданий позивачем з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, та здійснений місцевим судом, зазначає, що Господарським судом міста Києва вірно визначений період нарахування пені, відповідно до приписів чинного законодавства України, а також вірно визначена сума пені, що підлягає задоволенню, з вказівкою на те, що позивачем арифметично вірно був здійснений розрахунок такого виду санкції.

З урахуванням зазначеного, місцевий суд правомірно дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за договором від 19.11.2015 в розмірі 15994,32 грн. та за договором від 20.08.2015 в розмірі 11750,27 грн.

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Оскільки строк оплати є таким, що настав на час звернення із позовом до суду, колегія суддів, перевіривши розрахунок 3% річних, та інфляційних втрат, здійснений місцевим судом, находить його арифметично вірним та обґрунтованим, а тому правомірно задоволено до стягнення за договором від 19.11.2015 9148,22 грн. інфляційних втрат та 2844,89 грн. 3% річних., а за договором від 20.08.2015 6720,76 грн. інфляційних втрат та 2090,01 грн.. 3% річних.

Стосовно зауваження апелянта про те, подана заява позивачем за первісним позовом про збільшення позовних вимог є фактично заявою про зміну предмету позову, а отже не повинна була прийматися місцевим судом до уваги, не приймається колегією суддів, з огляду на те, що відповідно до п. 3.10. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Відповідно до п. 3.11 вказаної постанови пленуму ВГСУ під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги.

Отже, зважаючи на те, що позивачем був збільшений період нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат та відповідно збільшений саме кількісний показник штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов договорів підряду щодо оплати виконаних робіт, колегія суддів зазначає, що позивачем була подана саме заява про збільшення позовних вимог, а не зміну предмету позову, бо предмет (вимога) залишився незмінним - стягнення коштів за невиконання умов договорів підряду.

Стосовно вимог, заявлених відповідачем за зустрічним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Як вказувалось, відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами ПП «Гарант-Енерго» подав одночасно зустрічний позов про стягнення з останнього пені та штрафу за порушення строків виконання робіт, що були визначені додатком до договору від 19.11.2015 та визначені календарним планом, затвердженим уповноваженими представниками сторін.

Місцевим судом, були досліджені обставини даного позову та частково задоволені вказані вимоги в частині стягнення пені, проте колегія суду не погоджується із такою позицією суду, з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Пунктами 3.5., 3.6., 4.2. договору № 854/04/14-15 від 19.11.2015 встановлено, що підрядник приступає до виконання доручення замовника відповідно до узгодженого сторонами календарного плану. Підрядник впродовж дня, наступного за днем отримання заявки на перекладку зношеної кабельної мережі, надсилає замовнику: календарний план виконання робіт; перелік працівників, відповідальних за виконання робіт. Перед початком робіт замовник надсилає підряднику заявку на виконання робіт з перекладки зношених ділянок електричних кабельних мереж.

Відповідно до п. 6.1 договору строки виконання робіт визначаються в календарному плані виконання робіт, підписаному уповноваженими представниками сторін та скріпленому печатками сторін.

Як вбачається із пояснень, викладених представником відповідача за первісним позовом, відповідачем неодноразово надсилалось позивачу листи-заявки на виконання робіт з перекладки зношених ділянок електричних кабельних мереж, зокрема лист № 5/11-15 від 25.11.2015, № 05/12-15 від 29.12.2015, № 01.01./16 від 13.901.2016.

Проте, всупереч зазначеним листам, підрядник до виконання робіт, визначених умовами договору підряду від 19.11.2016, згідно календарного плану не приступив.

Відповідач за зустрічним позовом, заперечуючи проти заявлених вимог, обґрунтовував це тим, що виконати роботи у встановлений графіком строк було неможливо, оскільки прокладання кабелю неможливо здійснювати при температурі нижче 0 без попереднього підігріву кабелю.

Також, здійснювати попередній підігрів кабелю не було можливо у зв'язку з тим, що роботи виконувались на пустирі, на якому відсутні електричні мережі, до яких міг би підключитись підрядник.

Господарський суд міста Києва не прийняв до уваги зазначені твердження відповідача за зустрічним позовом, і з таким висновком погоджується й суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Статтями 627, 628 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

ПП "Гарант-Енерго", укладаючи договір №854/04/14-15 від 19.11.2015 та узгоджуючи календарний план виконання робіт, був обізнаний про необхідність виконання робіт у зимовий період (у який, зазвичай, тримається від'ємна температура повітря), відтак, температура нижче 0 градусів не може вважатись форс-мажором при виконання підрядником взятих на себе зобов'язань та не звільняє останнього від відповідальності за порушення строків виконання робіт.

Більш того, суд зауважує, що у разі відсутності можливості підключення кабелю для його попереднього підігріву до стаціонарних електричних мереж, ПП "Гарант-Енерго" не був позбавлений можливості здійснювати такий підігрів шляхом підключення кабелю до мобільних електрогенеруючих пристроїв, тим самим виконавши роботи за договором у встановлений строк.

Відповідно до п. 10.3 договору, за взаємною згодою сторони можуть у будь-який час відкласти або припинити виконання робіт.

Проте, як вбачається з пояснень представників сторін, наданих в суді апеляційної інстанції, між замовником та підрядником не було узгоджено питання відкладення початку робіт за договором від 19.11.2015 з підстав, що викладені в запереченнях відповідача за зустрічним позовом.

До того ж п. 10.2 договору сторони визначили, що якщо відкладення або зупинення робіт відбулось з вини підрядника, то витрати, що виникають у цьому разі у нього та замовника, відшкодовуються підрядником.

Отже, враховуючи те, що представником відповідача за зустрічним позовом не було спростовано доводи позивача та не надано доказів погодження сторонами перенесення строків початку виконання робіт, та/або звільнення його від відповідальності у зв`язку з настанням певних подій/дій/умов, що є об`єктивними, не залежать від волі та бажання підрядника та перешкоджають йому виконати роботи відповідно до узгодженого календарного плану, суд апеляційної інстанції зазначає, що вина підрядника в порушені строків виконання робіт за умовами договору від 19.11.2015 є встановленою та доведеною.

В той же час, вимога позивача за зустрічним позовом про стягнення пені та штрафу, відповідно до п.п. 9.4, 9.5 договору від 19.11.2015 не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, позивачем до зустрічної позовної заяви доданий розрахунок позовних вимог, а саме нарахування пені та штрафу за період з 24.12.2015 по 01.02.2016 за кожен конкретний етап робіт, що не був розпочатий відповідно до затвердженого календарного плану.

Місцевим судом було відмовлено у стягнені штрафу за вказаний період позивачем з посиланням на правові висновки Верховного суду України, що стосуються одночасного стягнення з боржника пені та штрафу за одне й теж саме порушення та, відповідно, задоволена вимога про стягнення пені у розмірі, визначеному позивачем.

Проте, колегія суддів зазначає, що в даному конкретному випадку, а саме щодо визначення розміру пені, місцевим судом було неповно та не всебічно досліджено наявні матеріали справи та подані сторонами докази, що призвело до неправильного прийняття рішення в частині задоволення вимог про стягнення пені.

Позивачем визначено конкретний період нарахування пені та чітко назву невиконаних вчасно робіт, відповідно до календарного плату та зазначено суму цих невиконаних робіт, а саме: розриття траншеї 94637,44 грн.; прокладання КЛ-6кВ - 418180,37 грн., засипка траншеї та ущільнення грунту - 28928,69 грн., випробування КЛ-6кВ - 533,05 грн.

В той же час, суд апеляційної інстанції не погоджується із сумами невиконаних робіт, що визначені позивачем, з огляду на те, що позивачем не було надано відповідних письмових документів, підписаних та погоджених представниками обох сторін та скріплені печатками, які б містили вказану позивачем вартість стосовно конкретно визначених ним робіт.

Так, до договору від 19.11.2016 сторонами був підписаний додаток № 1 - договірна ціна на ремонт аварійної ділянки кабельної лінії 6 кВ, що здійснюється у 2015 році, про те, даний додаток не містить відомостей щодо чіткої вартості таких робіт як: розриття траншеї, прокладання КЛ-6кВ., засипка траншеї та ущільнення грунту, випробування КЛ-6кВ., а містять загальні найменування витрат, типу: «загальновиробничі витрати», «інші супутні витрати», та суми таких витрат в них зазначена загальні без конкретизації вартості кожного окремого етапу робіт.

Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, та акти приймання виконаних будівельних робіт, що підписані уповноваженими представника сторін також не містять таких відомостей, що є обов`язковим для нарахування такого виду санкцій як пеня.

На виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 08.12.2016, представником позивача за зустрічним позовом були поданої додаткові пояснення та локальний кошторис на будівельні роботи, яким, на думку позивача, обгрунтовується вартість визначених ним невиконаних робіт підрядником за календарним планом.

Суд апеляційної інстанції не приймає надані докази як належні та допустимі для підтвердження розміру заявлених вимог, з огляду на те, що по-перше надані локальні кошториси затверджені лише директором технічного департаменту ПАТ «АК «Київводоканал», вони не узгоджувались із підрядником та останній не був з ними ознайомлений, про що свідчить відсутність підпису та печатки товариства на таких кошторисах.

По-друге, як вбачається з пояснень представника позивача за зустрічним позовом, дані локальні кошториси є внутрішнім документом товариства, вони складені станом на 11.06.2015, тоді, коли договір, за яким позивачем нараховано пеню до стягнення, був укладений 19.11.2015, та вони не містять жодного посилання на спірний договір.

Твердження апелянта про те, що ціна етапів виконання робіт визначається за допомогою програмного комплексу АВК-5, що призначена для автоматизованого випуску ресурсної вартості документації, не приймається до уваги колегією суддів, з огляду на те, що вказаний програмний комплекс не є нормативно-правовим актом з ціноутворення та не є загальновідомою, загальнодоступною програмою, що може використовуватися будь-яким суб`єктом у своїй діяльності.

Крім того, відповідно до п. 3.3. договору від 19.11.2015 вартість робіт розраховується на підставі затверджених сторонами обсягів згідно з вимогами ДСТУ БД.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» та іншими діючими нормативними документами з ціноутворення та договір не містить будь-якого посилання на вказаний апелянтом програмний комплекс АВК-5.

Зазначення такої фрази «програмний комплекс АВК-5» на додатку № 1 до договору від 19.11.2015 не підтверджує доводи апелянта та не є належним та допустимим доказом в розумінні норм чинного ГПК України.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, враховуючи все вище зазначене, зважаючи на доведеність вини підрядника у порушені строків виконання робіт відповідно до календарного плану та передбачення умовами договору відповідальність за таке порушення з боку підрядника, вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі, з огляду на відсутність обґрунтованого та доведеного розрахунку позовних вимог.

Іншого розрахунку вимог про стягнення пені та штрафу з підрядника, апелянтом, з урахуванням ухвали суду від 08.12.2016, подано не було.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі стосовно неправомірної відмови місцевим судом у стягненні штрафу одночасно з пенею, не приймаються до уваги колегією суддів з огляду на все вище зазначене, а також з урахуванням практики Верховного суду України в даному конкретному випадку, що визначена, зокрема в постанові 6-2003цс15 від 21.10.2015.

Пунктами 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" роз'яснено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до п.4 ч.1. ст. 103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства „Акціонерна компанія „Київводоканал" не підлягає задоволенню, з огляду на те, що апелянт просив скасувати рішення місцевого суду повністю та відмовити в задоволені первісних вимог повністю, а зустрічний позов задовольнити повністю, але рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 у справі № 910/14833/16 підлягає частковому скасуванню.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства „Акціонерна компанія „Київводоканал" залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Акціонерна компанія „Київводоканал" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 у справі № 910/14833/16 - скасувати частково. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а; ) на користь Приватного підприємства "ГАРАНТ-ЕНЕРГО" (04107,м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21; ) 189141 (сто вісімдесят дев'ять тисяч сто сорок одну) грн. 22 коп. заборгованості за договором № 854/04/14-15 від 19.11.2015, 15994 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто чотири) грн. 32 коп. пені, 9148 (дев'ять тисяч сто сорок вісім) грн. 22 коп. інфляційних втрат та 2844 (дві тисячі вісімсот сорок чотири) грн. 89 коп. 3% річних.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а; ) на користь Приватного підприємства "ГАРАНТ-ЕНЕРГО" (04107,м. Київ, вул. Багговутівська, буд.17-21; ) 138 953 (сто тридцять вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят три) грн. 03 коп. заборгованості за договором № 638/04/14-15 від 20.08.2015, 11750 (одинадцять тисяч сімсот п'ятдесят) грн. 27 коп. пені, 6720 (шість тисяч сімсот двадцять) грн. 76 коп. інфляційних втрат та 2090 (дві тисячі дев'яносто) грн. 01 коп. 3% річних.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а; ) на користь Приватного підприємства "ГАРАНТ-ЕНЕРГО" (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд.17-21; ) 5649 (п'ять тисяч шістсот сорок дев'ять) грн. 64 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В задоволені зустрічного позову відмовити повністю.»

Видати судовий наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/14833/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов