Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" січня 2017 р. Справа № 906/1141/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - директор, наказ № 1 від 04.04.01р.

ОСОБА_2 - адвокат, договір № 18/16 від 10.10.16р.

від відповідача 1: ОСОБА_3, дов. від 27.12.16р. № 2.5-08/14/2016/428

від відповідача 2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Приватного підприємства "Україна-Експерт-Центр" (м.Житомир)

до 1) Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (м.Житомир)

2) Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (м.Овруч Житомирської області)

про стягнення 33048,00 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь з Овруцького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з розрахункового рахунку Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 33048,00 грн. боргу за надані послуги з оцінки майна у виконавчих провадженнях та 3000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали в сумі 27248,00 грн. з підстав, викладених у позовній заяві та письмових обґрунтуваннях від 07.12.16р. Зокрема, зазначили, що відповідачем після порушення провадження у справі - 26.12.16р. сплачено 5800,00 грн. боргу.

Представник відповідача 1 у відзиві від 07.12.16р. № 2.5-07/14/400 та в судовому засіданні зазначила, що вважає позовні вимоги обґрунтованими в сумі 12194,00 грн. Проти решти позовних вимог заперечила, просила в їх задоволенні відмовити. Зокрема зазначила, що відповідач вважає позовні вимоги обґрунтованими в частині стягнення заборгованості по договорам/актам виконаних робіт/послуг, заявлених позивачем за 2014 рік, а в решті робіт/послуг такими, що задоволенню не підлягають. Також зазначила, що минули строки пред'явлення актів виконаних робіт до оплати, оскільки договір № 12 від 14.06.13р. (з урахуванням додаткових угод) на підставі якого були складені акти, припинив свою дію 31.12.13р. Також повідомила, що у 2015 році був укладений договір № 16 від 18.06.15р. з врахуванням додаткових угод термін дії його сплинув 30.04.2016, а позивачем у справі акти виконаних робіт до вказаного строку не було надано, то такі акти не підлягають оплаті. (а.с.127-132).

Відповідач - Овруцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області свого представника в судове засідання не направив, клопотанням від 26.12.16р. № 9750 просив розглядати справу без участі його представника (а.с.216). Згідно відзиву від 07.12.2016 № 8100 відповідач-2 просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки Овруцький РВ ДВС є неналежним відповідачем у справі (а.с.164).

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, позивач (приватне підприємство "Україна-Експерт-Центр") має Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності за № 16536/14, виданий Фондом державного майна України від 05.06.2014, який надає йому право здійснювати оцінку рухомого та нерухомого майна, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, в т. ч. прав на об'єкти інтелектуальної власності (а.с.30).

Відповідно до статей 7, 13 Закону України "Про виконавче провадження" позивач є учасником виконавчого провадження, який залучається до участі на підставі постанови державного виконавця, у випадку коли є необхідність у з'ясуванні та роз'ясненні питань, що виникають при здійсненні виконавчого провадження й потребують спеціальних знань, а саме: для оцінки майна боржника (нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден) та для оцінки за регульованими цінами. Таку діяльність по визначенні вартості майна боржника позивач як суб'єкт оціночної діяльності проводить згідно з Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Статтею 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що відносини із суб'єктами оціночної діяльності можуть бути побудовані на підставі договору, який визначає права і зобов'язання його контрагентів.

Відтак, суб'єкт оціночної діяльності як учасник виконавчого провадження, може залучатися до участі для виконання покладених на нього законодавством України завдань по оцінці майна боржника не тільки на підставі постанови державного виконавця відповідно до ст.13 Закону України "Про виконавче провадження", а також на підставі договору.

Так, відносини сторін спору по наданню відповідачу 2 (Овруцькому районному відділу ДВС ГТУЮ у Житомирській області) у 2013-2015 роках професійних послуг суб'єкта оціночної діяльності регулювалися договорами № 12 про закупівлю послуг за державні кошти від 14.06.2013 та № 16 про закупівлю послуг за державні кошти від 18.06.2015, укладеними між відповідачем 1 (Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області) як замовником послуги та позивачем як її виконавцем (а.с.134-137, 143-146).

Перелік документів, необхідних для проведення експертної оцінки майна, та вартість однієї експертної години були погоджені сторонами в додатках до договорів (а.с.142, 147).

Додатковою угодою № 3 від 25.03.2016 до договору № 16 сторони продовжили строк дії договору до 30.04.2016 (а. с. 157).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанов про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єктів господарювання для участі у виконавчих провадженнях від 17.06.2013, 28.08.2013, 18.09.2013, 16.10.2013, 04.03.2014, 07.03.2014, 17.03,2014, 09.07.2014, 14.08.2014, 21.01.2015, 10.03.2016, 15.04.2016, 17.06.2016, 10.08.2016, 18.08.2015, 11.09.2015, 13.11.2015, державними виконавцями ВДВС Овруцького районного управління юстиції на підставі статті 14 Закону України "Про виконавче провадження" були винесені постанови про виплату винагороди експерту, суб'єкту оціночної діяльності - суб'єкту господарювання ПП "Україна-Експерт-Центр" в особі директора ОСОБА_1 від 23.12.2013, 24.12.2013, 09.01.2014, 01.07.2014, 18.07.2014, 24.11.2014, 24.12.2014, 26.12.2014, 31.12.2014, 16.02.2015, 18.03.2015, 10.05.2016, 11.05.2016, 13.05.2016, 13.06.2016, 04.102016, якими встановлено винагороду на загальну суму 33048,00 грн.

Судом встановлено, що Приватним підприємством "Україна-Експерт-Центр" у 2013-2016 р.р. надано послуги по оцінці вартості майна, про що складено висновки про вартість майна, та які за актами прийому-передачі послуг (підписаних позивачем та відповідачем -1) складають на загальну суму 33048,00 (а.с.12-75).

Позивач направив на адресу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області лист № 110 від 11.10.2016 щодо підтвердження боргу та оплати наданих послуг (а.с.85), який залишено без задоволення.

Як встановив суд, позивач підтвердив документально надані послуги з оцінки майна на загальну суму 33048,00 грн. та їх прийняття ВДВС Овруцьким районним управлінням юстиції.

Разом з тим, відповідачем 1 частково погашено заборгованість в сумі 5800,00 грн. після порушення провадження у справі (а.с. 229).

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження у справі в частині стягнення 5800,00 грн. слід припинити.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець ВДВС Овруцького РУЮ своїми постановами, які за своєю суттю є владним приписом, зобов'язав позивача здійснювати оцінку майна. У свою чергу, позивач, у зв'язку із відсутністю правових підстав для відводу, здійснив оцінку майна, а результати оцінки, у вигляді звітів (висновків про вартість майна), у 2013-2016 роках передав державному виконавцю ВДВС Овруцького РУЮ для використання у виконавчих провадженнях.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є юридичними особами і зв'язку з чим, мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках, гербову печатку.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про державну виконавчу службу", державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 статтею 18 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що фінансове і матеріальне забезпечення діяльності працівників органів державної виконавчої служби та фінансування витрат на проведення та організацію виконавчих дій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, порядок формування яких встановлюється Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці). Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про виконавче провадження", учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Спеціальний суб'єкт господарювання - суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, який залучається до участі не в силу господарського договору, а на підставі владного припису - Постанови, відповідно до ст.13 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п.2.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5, для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), для оцінки майна (майнових прав) - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання, а також у разі потреби - перекладача.

Згідно з ст.58 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

При цьому, п.4 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що експерт, спеціаліст і суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання мають право на винагороду за надані ними послуги, розмір якої визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Винагорода та інші витрати, зумовлені проведенням експертизи, наданням висновку спеціаліста або звіту суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання належать до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, яким регламентується діяльність органів ДВС.

Відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" цим законом визначаються правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів.

Аналіз норм наведеного закону, зокрема ст.ст.1, 7, 10, та Законів України "Про державну виконавчу службу", Закону України "Про виконавче провадження", а також положень Інструкції №512/2 (п.2.9.) і Інструкції №74/5 (п.2.2.1.) у сукупності дають достатні підстави для висновку, що господарський договір не являється єдиною правовою підставою для здійснення суб'єктом оціночної діяльності оплатних дій, спрямованих на оцінку майна та майнових прав. Оцінка майна проводиться і в інших випадках, встановлених законодавством України, що передбачено ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність".

Згідно ст.ст. 10, 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" відносини із суб'єктом оціночної діяльності можуть бути побудовані на підставі договору, який визначає права і зобов'язання його контрагентів. Наявність такого договору є обов'язковою умовою, коли між суб'єктами права мають виникнути майново-господарські відносини.

В матеріалах справи містяться докази того, що на виконання владного припису державного виконавця позивачем надавались послуги, пов'язані із здійсненням оцінки майна в рамках виконавчого провадження, що вказує на належне виконання зобов'язань позивачем.

Статтею 41 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що складені позивачем акти прийому-передачі звітів про оцінку вартості майна ВДВС Овруцького РУЮ погодив та прийняв звіти про оцінку вартості майна та визначив вартість послуг, яка в загальному склала 33048,00грн., про що свідчить відповідний підпис та печатка ВДВС Овруцького РУЮ на кожному з актів. Складені між сторонами акти не містять жодних зауважень чи заперечень органу державної виконавчої служби як щодо порушень чи неналежного виконання вимог постанови так і щодо оцінки вартості наданих послуг.

Відповідач-1 в свою чергу свої зобов'язання в частині оплати наданих позивачем послуг не виконав, внаслідок чого станом на день прийняття рішення у справі існує заборгованість перед позивачем в сумі 27248,00 грн. Доказів погашення вказаної заборгованості за надані позивачем послуги відповідач не подав.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення з відповідачів 27248,00 грн. заборгованості за надані послуги пов'язані з оцінкою майна, надані в рамках відповідних виконавчих проваджень.

Вирішуючи питання про відшкодування відповідачу понесених судових витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 3000,00 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.44 ГПК України, судові витрати складаються, зокрема, з оплати послуг адвоката.

Таким чином, для відшкодування стороні витрат по оплаті послуг адвоката є факти надання правової допомоги саме адвокатом, здійснення оплати на підставі відповідного договору, підтверджені відповідними платіжними документами.

В обґрунтування вимоги про відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката відповідачем надано договір про надання правової допомоги № 18/16 від 10.10.2016, розрахунок витрат на правову допомогу, акт приймання-передачі по наданню правової допомоги від 18.11.2016, платіжне доручення № 101 від 21.11.2016 про оплату позивачем послуг адвоката, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 № 32/1, видане 03.09.2015, ордер № 28016 від 06.12.16р. (а.с.77-82, 91).

Таким чином, господарський суд вважає заявлені до відшкодування відповідачем судові витрати на оплату послуг адвоката в сумі 3000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд також зазначає, що відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України, Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області виступає розпорядником коштів нижчестоящих управлінь юстиції, структурним підрозділом яких на час виникнення спірних правовідносин були відділи державної виконавчої служби, відповідно до постанови КМУ від 11.02.2016р. № 99 "Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги" ГТУЮ у Житомирській області, веде бухгалтерський облік витрат на утримання відповідного районного управління юстиції, в тому числі Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Відповідно до п. 5.9 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 р. № 1707/5, Головне територіальне управління юстиції з метою організації своєї діяльності здійснює централізований бухгалтерський облік витрат на утримання районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, нотаріальних контор.

Відтак, заборгованість слід стягнути з відповідача-2, але з рахунку Головного територіального управління юстиції у Житомирській області як головного розпорядника коштів.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч.1 ст.43 ГПК України).

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню - з відповідача 2 - Овруцького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, але з рахунків Головного територіального управління юстиції у Житомирській області стягується на користь позивача 27248,00 грн. боргу за надані оціночні послуги згідно замовлення Головного управління юстиції у Житомирській області та відділів державних виконавчих служб районних та міськрайонних управлінь юстиції в Житомирській області на підставі ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" та 3000,00 грн. витрат на оплату юридичних послуг адвоката

Витрати по сплаті судового збору згідно ст.49 ГПК України покладаються на відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Овруцького відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (11100, м.Овруч Житомирської області, вул.Сабурова 1/21, ідентифікаційний код 34799223) з розрахункового рахунку Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, , р/р 0409, 0409, 0409 в ДКСУ м.Київ, МФО 820172:

- на користь Приватного підприємства "Україна-Експерт-Центр", 10030, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 31469363 - 27248,00 грн. боргу за надані оціночні послуги згідно замовлення Головного управління юстиції у Житомирській області та відділів державних виконавчих служб районних та міськрайонних управлінь юстиції в Житомирській області на підставі ст.13 Закону України "Про виконавче провадження", 3000,00 грн. витрат на оплату юридичних послуг адвоката та 1378,00 грн. судового збору.

3. Припинити провадження в частині стягнення 5800,00 грн. боргу, сплаченого відповідачем після порушення провадження у справі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.01.17

Суддя Гансецький В.П.

Друк: 3 прим.

1 - у справу,

2,3 - відповідачам (рек. з повід. про вруч.).