РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017Справа №910/21020/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Cтрахова компанія «АХА Страхування»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс»
провідшкодування шкоди в сумі 19 312,12 грн.

СуддяБорисенко І.І.

Представники:
від позивача - Славський М.Г., представник за довіреністю;
від відповідача - Совінський С.М., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 19 312,12 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Відповідач проти позову заперечив, послався на те, що позивачем, в порушення вимог ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надано звіт про оцінку майна (висновок автотоварознавчого дослідження), а страхове відшкодування було проведено лише на підставі рахунків.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.06.2016 на вул. Полтавський Шлях в місті Харкові була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля «Ниссан», д.р.н. НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_4 та автомобіля «Тойота» д.р.н. НОМЕР_2.

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_4, керуючи «Ниссан», д.р.н. НОМЕР_1 не обрала безпечної швидкості та дистанцію руху, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Тойота» д.р.н. НОМЕР_2, чим порушила вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. Дані обставини підтверджуються розгорнутою довідкою №93523603 про дорожньо-транспортну пригоду та постановою Ленінського районного м. Харкова (справа №642/3842/16-п (провадження 3/642/1286/16)), копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Тойота» д.р.н. НОМЕР_2 (Застрахований автомобіль), який був застрахований позивачем на підставі Договору добровільного страхування від 20.08.2015 №87014а5хм.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування від 20.08.2015 №87014а5хм, страхового акту №АХА2100964 від 04.07.2016 та страхового акту №АХА2100965 від 04.07.2016 позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 20 312,12 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями №252 921 від 05.07.2016 на суму 13 586,48 грн. та №252 933 від 05.07.2016 на суму 6 725,64 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля «Ниссан», д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 під час експлуатації вказаного автомобіля, і її вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено постановою Ленінського районного м. Харкова (справа №642/3842/16-п (провадження 3/642/1286/16)).

На час скоєння вищевказаної ДТП (08.06.2016) цивільно-правова відповідальність будь-яких осіб під час експлуатації автомобіля «Ниссан», д.р.н. НОМЕР_1, на законних підставах, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АЕ/8402268 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 100 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн., строк дії полісу з 16.04.2016 до 15.04.2017.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АЕ/8402268 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля «Ниссан», д.р.н. НОМЕР_1, на час спірної ДТП.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п. 14, 28.11.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту від 20.08.2015 №87014а5хм визначено, що при пошкодженні тз розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків за вирахуванням встановленої в розділі 10 договору франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми. При цьому розмір визначається «На базі СТО за вибором Страховика».

Вартість матеріального збитку відповідно до виставленого рахунку-фактура №4325 від 15.06.2016 складає 15 086,48 грн., відповідно до рахунку-фактура №Г-00000370 від 15.06.2016 складає 6 725,64 грн. Відповідно до акта виконаних робіт №207718 від 22.07.2016 складає 15 086,48 грн. та відповідно до акта виконаних робіт №1677 від 25.07.2016 складає 6 725,64 грн.

При цьому судом враховано, що Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Документом, який підтверджує дійсний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, є акт виконаних робіт. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжне доручення (інший документ, який підтверджує факт перерахування коштів на відновлювальний ремонт).

Відтак, реальний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля «Тойота» д.р.н. НОМЕР_2, склав 21 812,12 грн., відповідно до актів виконаних робіт №207718 від 22.07.2016 та №1677 від 25.07.2016. Факт виплати позивачем, як страховиком цивільно-правової відповідальності потерпілої у ДТП особи, страхового відшкодування в розмірі 20 312,12 грн. суду також доведений (підтверджується платіжними дорученнями №252 921 від 05.07.2016 та №252 933 від 05.07.2016).

Суд не погоджується з запереченнями відповідача, викладеними в відзиві, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Разом з тим, суд вказує, що звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. До того ж, Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу.

Верховний Суд України у постанові від 15.04.2015 року підтвердив правомірність висновків викладених у постанові Вищого господарського суду України від 10.12.2014 у справі №910/7163/14, щодо набуття право зворотної вимоги у межах фактичних затрат зазначивши, що господарські суди обґрунтовано визнали, що Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону N 1961-IV, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у позивача виникло право вимоги до відповідача в розмірі 19 312,12 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АЕ/8402268 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статті 27 Закону України "Про страхування", статей 993 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (100 000,00 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (20 312,12 грн.), та за мінусом франшизи за полісом №АЕ/8402268 в сумі 1 000,00 грн., тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 19 312,12 .

Отже, позов підлягає задоволенню судом повністю в заявленій сумі 19 312,12 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 69, ідентифікаційний код 19350062) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ідентифікаційний код 20474912) 19 312 (дев'ятнадцять тисяч триста дванадцять) грн. 12 коп. страхового відшкодування, а також 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.01.2017

Суддя І.І. Борисенко