РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2017Справа №910/20237/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське»

про стягнення 50000 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 50000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 18.01.2016, на 302 км.+250 м. автодороги Київ-Харків, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з.НОМЕР_1, ОСОБА_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки «Skoda», д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.

Позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля «Skoda» - Товариством з обмеженою відповідальністю «Такеда України» (страхувальник), Комплексного договору страхування транспортного засобу №06/02-40К-052369 від 06.05.2015, виплатив власнику пошкодженого автомобіля «Skoda», д.н.з.НОМЕР_2, страхове відшкодування в розмірі 79547,25 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з.НОМЕР_1,, було застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Страхове товариство «Іллічівське», позивач, на підставі положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування, в розмірі 50000 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання в якому підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд провести судове засідання за відсутності уповноваженого представника.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, відзиву на позов не надіслав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідачем, через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва були подані клопотання про витребування у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» додаткових доказів по справі, зокрема, оригіналів документів доданих до позовної заяви, доказів на підтвердження сплати страхувальником страхових платежів та додатку до Страхового акту №1 від 15.03.2016.

Розглянувши подані відповідачем клопотання про витребування додаткових доказів по справі та дослідивши матеріали справи, з метою недопущення затягування судового розгляду, судом відмовлено у задоволенні зазначених клопотань та витребуванні додаткових доказів по справі, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 06.05.2015 між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Такеда України» (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу №06/02-40К-052369, за умовами кого, у відповідності до Додатку №1 від 06.05.2015 застраховано, автомобіль марки «Skoda», д.н.з.НОМЕР_2, зокрема, за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду №84003972, 18.01.2016, на 302 км., 250 м., автодороги М-03, Київ-Харків-Довжанський, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки «Skoda», д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого пошкоджено вказані транспортні засоби.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 25.02.2016 у справі №754/2016/16-п ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач, на виконання умов договору добровільного страхування транспортного засобу №06/02-40К-052369 від 06.05.2015, на підставі страхового акту №11 від 15.03.2016, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Skoda» в розмірі 79547,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР015780 від 22.03.2016.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі Рахунку №АМ-00000187 від 19.01.2016 СТО - Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогарант Моторс», згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 80169,75 грн.

Крім того, на замовлення позивача, Товариством з обмеженою відповідальністю «Експерно-Асистуюча Компанія «Фаворит», як суб'єктом оціночної діяльності, проведено автотоварознавче дослідження з визначення розміру матеріальних збитків, завданих власнику пошкодженого автомобіля, результати якого викладено у звіті №4962/4 від 14.03.2016.

Так, згідно з результатами дослідження, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, складає 83274,29 грн., коефіцієнт фізичного зносу дорівнює - нулю.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з.НОМЕР_1, застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхове товариство «Іллічівське» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8810798, чинного на момент ДТП (18.01.2016). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 0 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Skoda», д.н.з.НОМЕР_2, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу №06/02-40К-052369 від 06.05.2015, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки «Skoda», д.н.з.НОМЕР_2, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

З наявних матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що позивач звертався до відповідача із Заявою №11 від 25.03.2016 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 79547,25 грн., на яку відповідач відповів Листом №3207 від 15.08.2016 в якому визнав зазначену подію страховим випадком та прийняв рішення щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 50000 грн.

Однак на момент звернення позивача до суду із розглядуваним позовом, відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок позивача.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин або на підтвердження факту виплати страхового відшкодування.

Відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38-Б; ідентифікаційний код 25186738) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44; ідентифікаційний код 24175269) страхове відшкодування в сумі 50000 (п'ятдесят тисяч) грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 24.01.2017

Суддя Я.В. Маринченко