ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 січня 2017 р. Справа №903/938/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Володимир-Волинського підприємства теплових мереж Володимир-Волинськтеплокомуненерго, м.Володимир-Волинський, Волинська область

про стягнення 1009556,20 грн.

Суддя Вороняк А. С.

секретар судового засідання Чорний С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

Відповідно до п.8 ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників судового процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося з позовом до Володимир-Волинського підприємства теплових мереж Володимир-Волинськтеплокомуненерго про стягнення 383235,08 грн. пені, 65110,75 грн. 3% річних, 561210,37 грн. інфляційних втрат. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір купівлі-продажу природного газу №572/14-ТЕ-2 від 28.11.2013р., акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2014р. на суму 1884171,84 грн., від 28.02.2014р. на суму 1141189,06 грн., від 31.03.2014р. на суму 881273,58 грн., від 30.04.2014р. на суму 242914,22 грн., від 31.05.2014р. на суму 123622,53 грн., від 30.06.2014р. на суму 92255,40 грн., від 31.07.2014р. на суму 17922,94 грн., від 31.08.2014р. на суму 42936,52 грн., від 30.09.2014р. на суму 56192,18 грн., від 31.10.2014р. на суму 388764,33 грн., від 30.11.2014р. на суму 1027821,50 грн., від 31.12.2014р. на суму 1063389,84 грн., оборотно-сальдові відомості ПАТ НАК Нафтогаз України та на положення ст.625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Ухвалою господарського суду Волинської області від 12.12.2016р. було порушено провадження у справі, а справу призначено до розгляду на 11.01.2017р. та зобов'язано сторони надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 11.01.2017р. розгляд справи було відкладено на 25.01.2017р. через неподання позивачем витребуваних доказів.

Позивач у судове засідання 25.01.2017р. компетентного представника не направив, проте був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, що підтверджується відміткою представника ОСОБА_1 на розписці суду від 11.01.2017р. про відкладення розгляду справи.

Відповідач у судове засідання 25.01.2017р. компетентного представника не направив, проте був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №056 від 19.01.2017р..

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ст.87 ГПК України.

На підставі викладеного суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів для повідомлення сторін про час та місце слухання справи та з урахуванням вимог ст.69 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

встановив:

28.11.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"(далі - Продавець) та Володимир-Волинським підприємством теплових мереж "Володимир-Волинськтеплокомуненерго"(далі - Покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №572/14-ТЕ-2(далі - Договір)(а.с.9-14).

Згідно п.1.1 Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупця у 2014р. природного газу, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти природного газу та оплатити цей природній газ, на умовах цього Договору.

Згідно п.п.2.1-2.3 Договору, Продавець передає покупцю з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. природний газ обсягом до 7955 тис. куб.м., в тому числі по місяцях кварталів. Обсяги газу, що планується передати за цим Договором можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку. Допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +/- 5% (плюс/мінус 5 відсотків) від узгодженого сторонами згідно з п.2.1. цього Договору планованого обсягу продажу газу без коригування планованого обсягу. Добовий розподіл планованого обсягу продажу газу здійснюється рівномірно, виходячи з середньодобового обсягу передачі газу. Середньодобовий обсяг передачі газу визначається шляхом ділення планованого обсягу продажу газу на кількість днів у відповідному місяці. За розрахункову одиницю переданого газу приймається один кубічний метр приведений до стандартних умов.

Згідно п.п.3.3-3.4 Договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцю підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірника акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцю та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Розділом 5 Договору сторони визначили ціну газу, а саме ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України(НКРЕ). Ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 1118,974 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 1118,974 грн., крім того ПДВ - 17% - 190,226 грн., всього з ПДВ 1309,20 грн. У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обовязковими для сторін за цим Договором з моменту введення їх в дію. Реалізація газу покупцю за зазначеною у п.5.2. ціною здійснюється при умові наявності відповідної ліцензії на виробництво теплової енергії (у випадках передбачених чинним законодавством України). Загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Згідно п.6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа(включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п.п.7.1-7.2 Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором. У разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем п.6.1 умов цього Договору він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно п.9.3 Договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором(строк позовної давності), у т.ч. щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, відсотків річних, інфляційних нарахувань, відсотків річних встановлюється тривалістю у 5 років.

Згідно розділу 11 Договору, останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Даний договір підписано сторонами, підписи скріплені печатками Продавця та Покупця.

В п.1 додаткової угоди №1 від 24.01.2014р. до Договору, сторони погодили викласти з 01.01.2014р. п.5.2. статті 5 "Ціна газу" Договору в наступній редакції: "Ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 1091 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 1091 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ 1909,20 грн."(а.с.15).

В п.1 додаткової угоди №2 від 30.04.2014р. до Договору, сторони погодили викласти п.1.2 "Предмет Договору" в наступній редакції: "Газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням"(а.с.16).

Дані угоди підписані сторонами, підписи скріплені їх печатками.

На виконання умов Договору Продавець поставив Покупцю, а Покупець прийняв природний газ на загальну суму 6962453,94 грн., що стверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014р. на суму 1884171,84 грн., від 28.02.2014р. на суму 1141189,06 грн., від 31.03.2014р. на суму 881273,58 грн., від 30.04.2014р. на суму 242914,22 грн., від 31.05.2014р. на суму 123622,53 грн., від 30.06.2014р. на суму 92255,40 грн., від 31.07.2014р. на суму 17922,94 грн., від 31.08.2014р. на суму 42936,52 грн., від 30.09.2014р. на суму 56192,18 грн., від 31.10.2014р. на суму 388764,33 грн., від 30.11.2014р. на суму 1027821,50 грн., від 31.12.2014р. на суму 1063389,84 грн.(а.с.25-36).

Зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані уповноваженими представниками сторін, скріплені відтисками печаток господарюючих субєктів, містять всі визначені законодавством обовязкові реквізити, в повному обємі відображають зміст та обсяги здійснених сторонами на їх підставі згідно умов підписаного Договору. Передача позивачем природного газу у вказаних обємах та його отримання відповідачем, сторонами не заперечується.

Поставлений природній газ оплачено відповідачем в повному обсязі в сумі 6962453,94 грн., що стверджується оборотно-сальдовою відомістю позивача(а.с.37).

Проте, відповідач взяті на себе зобовязання в частині проведення з позивачем належних розрахунків по оплаті переданого природного газу (у порядку та строки, визначені вище) виконувало неналежним чином, чим порушили п.6.1 Договору. Платежі проводились із допуском у певні періоди порушень, встановлених угодою граничних термінів, що в свою чергу, призводило до прострочення платежів на той чи інший час та виникнення боргу у той чи інший період на певну суму. Зазначене підтверджено розрахунком позивача та довідкою по операціях за Договором(а.с.38-40).

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст.144 Господарського кодексу України(далі ГК України), майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що в даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними Договір купівлі-продажу природного газу №572/14-ТЕ-2 від 28.11.2013р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст.193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобовязання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Станом на день розгляду справи заборгованість по основному боргу відповідача перед позивачем відсутня.

Щодо стягнення з відповідача пені в сумі 383235,08 грн., суд зазначає таке.

Як було зазначено вище, згідно п.7.2 Договору, у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем п.6.1 умов цього Договору він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань або за затримку грошових надходжень на рахунок клієнта банку - одержувача грошових коштів, яку нараховано та не сплачено на день набрання чинності цим Законом, розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Згідно ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ч.5 ст.254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Судом встановлено, що позивачем допущено помилки при нарахуванні пені, а саме не враховано положення ч.5 ст.254 ЦК України, а саме при встановлені початку прострочення оплати по актах приймання-передачі газу за травень 2014р.(початковою датою слід брати 17.06.2014р., оскільки 14.06.2014р. - субота), за серпень 2014р.(початковою датою слід брати 16.09.2014р., оскільки 14.09.2014р. - неділя), за листопад 2014р.(початковою датою слід брати 16.12.2014р., оскільки 14.12.2014р. - неділя).

Суд провівши перерахунок пені в сумі 383235,08 грн., за періоди прострочення оплати зазначені позивачем в розрахунку по кожному акту приймання-передачі газу окремо, прийшов до переконання, що остання підставна в сумі 382384,71 грн., в решті частини стягнення пені в розмірі 850,37 грн. слід відмовити через безпідставність.

Щодо стягнення з відповідача 65110,75 грн. 3% річних, 561210,37 грн. інфляційних втрат , суд зазначає таке.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Водночас, дослідивши розрахунок позивача(а.с.17-24), щодо нарахованої до стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 561210,37 грн., суд зауважує, що в періоди прострочення оплат відповідача, позивачем зараховано інфляційні збільшення заборгованості в заборгованість за наступні періоди, що суперечить положенням ст.625 ЦК України.

Згідно п.п.3.3 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013р. №14 на суму інфляційних нарахувань не нараховуються проценти. Вказаної позиції Вищий господарський суд України також дотримується у своїх постановах від 04.02.2015р. у справі №920/1073/14 та від 24.03.2015р. у справі №922/4355/14.

Також слід зазначити, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012р. у справі №52/30).

Відтак пояснення представника позивача щодо правильності нарахувань сум інфляційних втрат(подані до суду 10.01.2017р.), відхиляються судом, як необґрунтовані.

Суд провівши власний перерахунок інфляційних втрат та 3% річних з врахуванням помилок виявлених при нарахування пені(початкові дати початків прострочення) та віднявши інфляційне збільшення від заборгованості за наступні періоди, вважає, що стягнення інфляційних втрат підставне в сумі 454893,38 грн., а 3% річних в сумі 65012,73 грн., в іншій частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних (106316,99 грн. та 98,02 грн. відповідно) слід відмовити, через безпідставність.

При цьому судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга Закон".

Згідно ч.5 ст.22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Згідно ч.5 ст.78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Судом не прийнято визнання позову відповідачем(а.с.56), оскільки таке визнання суперечить законодавству, а саме положення ст.230 ГК України, ст.ст.254, 509, 546, 549, 625 ЦК України.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що предявляються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази сторін, господарський суд, оцінюючи їх за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача слід стягнути 382384,71 грн. пені, 65012,73 грн. 3% річних, 454893,38 грн. інфляційних втрат, а в частині стягнення 850,37 грн. пені, 98,02 грн. 3% річних та 106316,99 грн. інфляційних втрат відмовити через безпідставність.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.49 ГПК України, та враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій сторін та відсутність правових підстав для звільнення позивача та відповідача від його сплати, з відповідача на користь позивача належить стягнути 13534,36 грн. судового збору, в іншій частині(1608,98 грн.) сплата судового збору покладається на позивача, за результатами розгляду позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Володимир-Волинського підприємства теплових мереж Володимир-Волинськтеплокомуненерго (47000, Волинська обл., м. Володимир-Волинський, вул. Сагайдачного, буд.19, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд.6, ) 382384,71(триста вісімдесят дві тисячі триста вісімдесят чотири гривні сімдесят одну копійку) грн. пені, 65012,73(шістдесят пять тисяч дванадцять гривень сімдесят три копійки) грн. 3% річних, 454893,38(чотириста пятдесят чотири тисячі вісімсот девяносто три гривні тридцять вісім копійок) інфляційних втрат та 13534,36(тринадцять тисяч пятсот тридцять чотири гривні тридцять шість копійок) грн. судового збору.

3. У позовних вимогах Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Володимир-Волинського підприємства теплових мереж Володимир-Волинськтеплокомуненерго в частині стягнення 850,37 грн. пені, 98,02 грн. 3% річних та 106316,99 грн. інфляційних втрат відмовити.

Повний текст рішення складено

30.01.2017

Суддя А. С. Вороняк