ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2017 Справа № 905/3212/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Сажневої М.В., розглянувши матеріали справи

за позовомПублічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш»
простягнення 2 685 489,97 грн

за участю представників:

від позивачаОСОБА_1 - представник за довіреністю
від відповідачаОСОБА_2 - представник за довіреністю
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» про стягнення заборгованості у розмірі 1920889,38 грн, пені у розмірі 666819,42 грн, штрафу у розмірі 96044,47 грн та 3% річних у розмірі 1736,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на виконання умов договору №34 від 02.12.2015 було перераховано відповідачу суму попередньої оплати у розмірі 3276834,43 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про поставку товару. Однак, відповідач зобовязання за договором щодо поставки товару не виконав. 22.09.2016 сторонами підписано Угоду від 16.09.2016 про розірвання Договору №34 від 02.12.2015, за умовами якої передбачено, що протягом 21 календарного дня з дня вступу даної угоди в силу постачальник зобовязаний повернути покупцю попередню оплату у розмірі 1920889,38 грн. Оскільки до даного часу відповідач не виконав свого зобовязання з повернення попередньої оплати в сумі 1920889,38 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1920889,38 грн, пені за прострочення поставки товару у розмірі 666819,42 грн, штрафу за порушення строку повернення коштів у розмірі 96044,47 грн та 3% річних у розмірі 1736,70 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву визнає, що стягненню з нього на користь позивача підлягає попередня оплата в сумі 1920889,38 грн, однак не погоджується з тим, що позивачем вказана сума визначена як заборгованість. Штраф у розмірі 96044,47 грн відповідач визнає. Відповідач зазначає, що нарахування позивачем за ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних на передоплату є неправомірним, нарахування процентів на суму передоплати не передбачено ні Договором №34, ні Угодою про його розірвання, а тому вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі 1736,70 грн, на думку відповідача, задоволенню не підлягають. Також відповідач зазначає, що строк виконання зобовязання з поставки товару за Специфікацією №1 у відповідача не настав, у звязку з неповідомленням позивача про погодження конструкторської документації. Крім того, відповідач вважає, що строк поставки за Специфікаціями №2, 3 починає свій перебіг не тільки з фактом здійснення передоплати, а також з повідомленням позивачем відповідача про погодження конструкторської документації.

16.01.2017 до суду від відповідача також надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, в якому відповідач просить зменшити розмір пені до 133363,88 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд Донецької області

В С Т А Н О В И В :

02.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» (постачальник, відповідач) підписано договір №34 (далі - Договір).

За умовами вказаного Договору постачальник зобовязався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 1.2 Договору найменування, кількість, ціна за одиницю та вартість товару, строк і базис поставки, а також інші умови, які відносяться поставки товару, вказуються в специфікаціях на поставку товару (далі додаток), які є невідємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.3 Договору кожен додаток є окремою угодою, укладеною в рамках Договору. Кожен наступний додаток не скасовує і не зупиняє дію попереднього додатку ні повністю, ні в частині, якщо тільки сторони письмово не домовились про інше.

Відповідно до п. 2.4 Договору поставка товару здійснюється постачальником в строки, погодженими сторонами у відповідних Додатках до Договору.

Сторонами підписані та скріплені печатками Специфікації (Додатки) до Договору №34 від 02.12.2015, а саме:

- Специфікація на поставку товару (Додаток №1 до Договору) від 02.12.2015;

- Специфікація на поставку товару (Додаток №2 до Договору) від 10.12.2015;

- Специфікація на поставку товару (Додаток №3 до Договору) від 11.12.2015, в яких сторони погодили найменування, кількість, вартість товару, що поставляється, базис поставки, порядок оплати товару та строки поставки.

У п. 1 Специфікації на поставку товару (Додаток №1 до Договору) сторонами погоджено найменування товару, що поставляється: секція АВЗ 9-0, 6-Б-ВЗТ/8-2-6 (права) у кількості 2 шт., загальною вартістю 820750,00 грн без ПДВ та секція АВЗ 9-0, 6-Б-ВЗТ/8-2-6 (ліва) у кількості 2 шт., загальною вартість 820750,00 грн без ПДВ. Загальна вартість товару за вказаною Специфікацією становить 1969800,00 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 5 Специфікації на поставку товару (Додаток №1 до Договору) розмір оплати по першому етапу, яку покупець повинен здійснити згідно пункту 3.5.1 Договору, складає 80% від вартості відповідного товару, вказаного в пункті 1 даного Додатку і здійснюється протягом 5 робочих днів від дати погодження покупцем конструкторської документації, а також отримання від постачальника рахунку на оплату.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було виставлено позивачу рахунок-фактуру №СФ-0000041 від 02.12.2015 за секції на суму 1969800,00 грн.

На виконання умов Договору та Специфікації на поставку товару (Додаток №1 до Договору) відповідно до виставленого рахунку-фактури №СФ-0000041 від 02.12.2015 позивачем 09.12.2015 було перераховано попередню оплату у розмірі 80% від вартості відповідного товару згідно платіжного доручення № від 03.12.2015 у сумі 1575840,00 грн.

Згідно з п. 7 Специфікації на поставку товару (Додаток №1 до Договору) строк поставки: протягом 120 календарних днів від дати здійснення попередньої оплати за товар у відповідності до п. 5 даного Додатку.

Таким чином, товар за Специфікацією на поставку товару (Додаток №1 до Договору) відповідач зобовязаний був поставити до 07.04.2016.

У п. 1 Специфікації на поставку товару (Додаток №2 до Договору) сторонами погоджено найменування товару, що поставляється: трубний пучок доохолоджувача Ду800 Ру64 поз. Д-601а;б у кількості 1 шт, загальною вартістю 108333,32 грн без ПДВ. Загальна вартість товару за вказаною Специфікацією становить 1299999,98 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 5 Специфікації на поставку товару (Додаток №2 до Договору) розмір оплати по першому етапу, яку покупець повинен здійснити згідно пункту 3.5.1 Договору, складає 70% від вартості відповідного товару, вказаного в пункті 1 даного Додатку і здійснюється протягом 5 робочих днів від дати погодження покупцем конструкторської документації, а також отримання від постачальника рахунку на оплату.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було виставлено позивачу рахунок-фактури №СФ-0000043 від 11.12.2015 за трубний пучок на суму 1299999,98 грн.

На виконання умов Договору та Специфікації на поставку товару (Додаток №2 до Договору) відповідно до виставленого рахунку-фактури №СФ-0000043 від 11.12.2015 позивачем було перераховано 25.12.2015 попередню оплату у розмірі 70% від вартості відповідного товару згідно платіжного доручення № від 25.12.2015 у сумі 909999,99 грн.

Згідно з п. 7 Специфікації на поставку товару (Додаток №2 до Договору) строк поставки: протягом 120 календарних днів від дати здійснення попередньої оплати за товар у відповідності до п. 5 даного Додатку.

Таким чином, товар за Специфікацією на поставку товару (Додаток №2 до Договору) відповідач зобовязаний був поставити до 25.04.2016 (з урахуванням того, що 120-й календарний день припадає на суботу - вихідний день, кінцевий строк поставки переноситься на наступний перший робочий день).

У п. 1 Специфікації на поставку товару (Додаток №3 до Договору) сторонами погоджено найменування товару, що поставляється: трубний пучок теплообмінника Т-73 1000тп-1,6М4/25-9-2 в комплекті з плавголівкою і полукільцями у кількості 1 шт., загальною вартістю 941660,05 грн без ПДВ. Загальна вартість товару за вказаною Специфікацією становить 1129992,06 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 5 Специфікації на поставку товару (Додаток №3 до Договору) розмір оплати по першому етапу, яку покупець повинен здійснити згідно пункту 3.5.1 Договору, складає 70% від вартості відповідного товару, вказаного в пункті 1 даного Додатку і здійснюється протягом 5 робочих днів від дати погодження покупцем конструкторської документації, а також отримання від постачальника рахунку на оплату.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було виставлено позивачу рахунок-фактури №СФ-0000044 від 11.12.2015 за секції на суму 1129992,06 грн.

На виконання умов Договору та Специфікації на поставку товару (Додаток №3 до Договору) відповідно до виставленого рахунку-фактури №СФ-0000044 від 11.12.2015 позивачем 18.12.2015 було перераховано попередню оплату у розмірі 70% від вартості відповідного товару згідно платіжного доручення № від 18.12.2015 у сумі 790994,44 грн.

Згідно з п. 7 Специфікації на поставку товару (Додаток №3 до Договору) строк поставки: протягом 120 календарних днів від дати здійснення попередньої оплати за товар у відповідності до п. 5 даного Додатку.

Таким чином, товар за Специфікацією на поставку товару (Додаток №3 до Договору) відповідач зобовязаний був поставити до 18.04.2016 (з урахуванням того, що 120-й календарний день припадає на суботу - вихідний день, кінцевий строк поставки переноситься на наступний перший робочий день).

Проте відповідач свої зобовязання за Договором не виконав, товар не поставив.

У звязку з чим позивач надіслав на адресу відповідача лист №11-08/1507 від 30.05.2016, в якому просив відповідача для прискорення процедури видачі обладнання на обєкт проінформувати про орієнтовний строк поставки.

Листом №ПР-112 від 31.05.2016 відповідач повідомив про строки відвантаження обладнання: секція АВЗ 9-0, 6-Б-ВЗТ/8-2-6 (права) по опитувальному листі №12/ від 15.04.2015 у кількості 2 шт, та секція АВЗ 9-0, 6-Б-ВЗТ/8-2-6 (ліва) по опитувальному листі №27/15 від 25.06.2015 строк відвантаження - ІІІ декада липня 2016 року А/с №15_1371А, трубний пучок теплообмінника Т-73 1000ТП-1,6М4/25-9-2 в комплекті з плавголівкою і полукільцями згідно опитувального листа №32/15 від 12.08.2015 у кількості 1 шт строк відвантаження - І декада липня 2016 року А/с №15_1671, трубний пучок доохолоджувача Ду800 Ру64 поз. Д-601а, б згідно опитувального листа №13/15 від 20.04.2015 у кількості 1 шт строк поставки - ІІІ декада липня 2016 року А/с №15_1518.

Листом №11-08/2418 від 08.08.2016 позивач повідомив відповідача, що у випадку повернення ним грошових коштів, перерахованих ПАТ «Укртатнафта» в адресу ПАТ «Укрспецмаш» у розмірі 3458834,43 грн в строк до 15.08.2016, позивач не буде предявляти претензію по прострочення поставки товару згідно п. 6.2 Договору №34 від 02.12.2015 і готовий укласти угоду про розірвання договору за згодою сторін. Продовження строку поставки товару по договору №34 від 02.12.2015, Додаток №1, Додаток №2, Додаток №3 - неприпустимо, оскільки прострочення строку поставки даного товару вже призвело до порушення графіку з проведення ремонтних робіт технічних установок ПАТ «Укртатнафта».

22.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» (постачальник, відповідач) підписано Угоду від 16.09.2016 про розірвання Договору №34 від 02.12.2015 (далі - Угода).

Згідно з п. 1 Угоди сторони дійшли згоди розірвати Договір №34 від 02.12.2015.

Згідно з п. 5 Угоди дана Угода вступає в силу з моменту підписання її сторонами.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовується відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупцю для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з його особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач сплатив попередню оплату за Договором №34 від 02.12.2015 на загальну суму 3276834,43 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідач товар не поставив.

Відповідно до п. 2.1 Угоди про розірвання Договору від 22.09.2016 по Договору №34 від 02.12.2015 покупцем здійснено попередню оплату в розмірі 3276834,43 грн. Постачальник не пізніше 21 календарного дня з дня вступу даної Угоди в силу зобовязаний повернути покупцеві частину сплаченої покупцем попередньої оплати в сумі 1920889,38 грн.

На частину попередньої оплати, що залишилась, в розмірі 1355945,05 грн постачальник здійснює зарахування зустрічних однорідних вимог: вимоги покупця про повернення оплачених покупцем постачальнику по Договору №34 від 02.12.2015 грошових коштів на суму 1355945,05 грн зараховуються в рахунок вимог постачальника по сплаті покупцем постачальнику грошових коштів на суму 1355945,05 грн за товар, поставлений по Договору №12 від 24.03.2015 (п.2.2 Угоди).

Таким чином, суму попередньої оплати в сумі 1920889,38 грн за Угодою від 22.09.2016 відповідач зобовязаний був повернути до 13.10.2016 включно.

Статтями 611, 612 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав. Належних доказів повернення позивачу попередньої оплати в сумі 1920889,38 грн станом на час вирішення спору відповідачем суду не надано. Вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми попередньої оплати у розмірі 1920889,38 грн визнав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів у розмірі 1920889,38 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача штраф за порушення строків повернення коштів у розмірі 96044,47 грн та 3% річних за порушення строків повернення коштів у розмірі 1736,70 грн.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

В абз. 2 п. 2.1 Угоди від 22.09.2016 сторони погодили, що у випадку, якщо протягом 21 календарного дня з дня вступу даної Угоди в силу постачальник не поверне покупцю попередню оплату в сумі 1920889,38 грн, то постачальник сплачує покупцю по вимозі останнього штраф у розмірі 5% від своєчасно неповернутої суми. Сплата такого штрафу не звільняє постачальника від обовязку по поверненню попередньої оплати покупцю.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання з повернення суми попередньої оплати встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, відповідальність у вигляді штрафу за прострочення повернення попередньої оплати передбачена Угодою від 22.09.2016, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 96044,47 грн є правомірними та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом і неоспореним відповідачем.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/1666/14 від 27.10.2014 «Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 №01-06/249 «Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів» обовязок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобовязання, оскільки повернення суми попередньої оплати є поверненням суми авансу (а не грошовим зобовязанням). На аванс можуть нараховуватися лише проценти, передбачені статтею 536 Цивільного кодексу України.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 16.09.2014 по справі №921/266/13-г/7 (3-90гс14).

Як розяснено в в п. 5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 Цивільного кодексу України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 Цивільного кодексу України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення сплаченого авансу за непоставлений товар.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України від дня, коли поставка товару повинна була виконана, до дня фактичного його виконання або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обовязок постачальника сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми.

Умовами Договору та Угоди, укладеними між сторонами, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами сторонами не встановлено.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі 1736,70 грн за порушення відповідачем умов договору є неправомірними, оскільки по договору відповідач взяв на себе зобовязання з поставки товару, а не з оплати товару, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Оскільки відповідачем не здійснено поставку товару у погоджені сторонами строки, а також не повернуто суму попередньої оплати у визначений Угодою від 22.09.2016 строк, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення поставки товару у розмірі 666819,42 грн.

Відповідно до п. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В п. 3 Угоди від 22.09.2016 сторони погодили, що за умови належного виконання постачальником (відповідачем) зобовязань з повернення попередньої оплати покупцю (позивачу), згідно з п. 2.1 даної Угоди, сторони не мають будь-яких претензій одна до одної, повязаних з виконанням (невиконанням, неналежним виконанням) Договору №34 від 02.12.2015, у тому числі за період його дії, і відповідальність не застосовується.

У випадку невиконання чи неналежного виконання постачальником (відповідачем) п. 2.1 даної Угоди, умова п. 3 даної Угоди про відсутність претензій втрачає силу.

Як вище встановлено судом, відповідач зобовязання за п. 2.1 Угоди від 22.09.2016 щодо своєчасного повернення суми попередньої оплати станом на даний час не виконав.

Згідно з п. 6.2 Договору (який втратив чинність 22.09.2016 на підставі Угоди про розірвання Договору) у випадку порушення постачальником передбаченого у відповідному Додатку строку поставки товару, постачальник сплачує покупцеві, по вимозі останнього, пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару, строк поставки якого порушений, за кожен календарний день порушення строку поставки.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що строк поставки за Договором та Специфікаціями до нього починає свій перебіг не тільки з фактом здійснення передоплати, а також з фактом погодження конструкторської документації судом відхиляється, оскільки умовами Специфікацій чітко визначений строк поставки товару - протягом 120 календарних днів від дати здійснення попередньої оплати за товар відповідно до п. 5 Специфікацій. Натомість п. 5 Специфікацій до Договору визначено саме порядок сплати попередньої оплати, а не порядок та строк поставки товару. Зважаючи на те, що відповідачем були виставлені позивачу рахунки на здійснення попередньої оплати, а позивачем сплачено попередню оплату за Договором, то строк поставки товару за Специфікаціями повинен відраховуватись саме з дати сплати попередньої оплати.

Вище судом встановлено, що свої зобовязання за Договором не виконав, товар у погоджений строк не поставив.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність порушення відповідачем зобовязання по договору щодо поставки товару та про наявність його вини у порушенні зобовязання.

Перевіривши розрахунок пені, суд визнає його невірним, оскільки позивачем невірно визначено строк настання прострочення поставки товару за Специфікацією на поставку товару (Додаток №2 до Договору) від 10.12.2015 та Специфікацією на поставку товару (Додаток №3 до Договору) від 11.12.2015. Також до періоду прострочення поставки товару не підлягає включенню дата 22.09.2016, оскільки 22.09.2016 сторонами підписана Угода про розірвання Договору №34 від 02.12.2015. Крім того, позивачем не враховано, що у 2016 році 366 днів.

За здійсненим судом перерахунком пені, з урахуванням вищенаведеного, розмір пені за непоставлений в строк товар становить 655974,76 грн.

В іншій частині вимоги позивача про стягнення пені задоволенню не підлягають, у звязку їх з безпідставністю.

16.01.2017 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, в якому відповідач просить зменшити розмір пені до 133363,88 грн.

Вказане клопотання мотивовано тим, що позивачу не завдано збитків непоставкою товару, розмір пені є надмірно великим з огляду на відсутність збитків у позивача, також тим, що смт. Мангуш (місцезнаходження та місце реєстрації відповідача) є населеним пунктом, в якому проводиться антитерористична операція, внаслідок чого у відповідача погіршився майновий стан. На підтвердження важкого майнового стану відповідачем додано баланси (звіти про фінансовий стан) за 2013 рік та за останніх звітних 9 місяців 2016 року для порівняння фінансових показників підприємства, вимога Мангуської ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ю-6294-14 від 21.11.2016 у розмірі 1247136,94 грн, ухвала господарського суду Запорізької області від 15.12.2016 по справі №908/1516/15-г про прийняття справи до провадження за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» та Приватного акціонерного товариства «Азовський машинобудівний завод» заборгованості у розмірі 4414072,14 грн.

Відповідач вказує, що відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) за 2013 рік:

- заборгованість по заробітній платі (рядок 1630, колонка 4) - 497 тис. грн;

- заборгованість за розрахунками зі страхування (рядок 1625, колонка 4) - 215 тис. грн;

- заборгованість за розрахунками з бюджетом (рядок 1620, колонка 4) - 73 тис. грн;

- нерозподілений прибутковий (рядок 1420, колонка 4) - 805 тис. грн.

А вже відповідно до звіту за останній звітний період баланс (звіт про фінансовий стан) на 30 вересня 2016 року:

- заборгованість по заробітній платі (рядок 1630, колонка 4) - 3 мил. 126 тис. грн;

- заборгованість за розрахунками зі страхування (рядок 1625, колонка 4) - 1 мил. 162 тис;

- заборгованість за розрахунками з бюджетом (рядок 1620, колонка 4) - 657 тис. грн;

- нерозподілений прибутковий (рядок 1420, колонка 4) - 1 мил. 717 тис. грн.

Позивач проти вказаного клопотання заперечує.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право у виняткових випадках зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Розглядаючи клопотання відповідача про зменшення пені, суд враховує те, що позивачу не завдано збитків не поставкою товару, іншого позивачем не доведено, та загальновідомі події, які відбуваються на території Донецької області, що потягли за собою певні складності у здійсненні господарської діяльності, а також вимоги позивача про стягнення окрім пені також штрафу, значний розмір пені, суд приходить до висновку про часткове клопотання відповідача та зменшення суми пені на 50%. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 327987,38 грн (655974,76 грн - 50%).

У звязку з частковим задоволенням позову, судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, в п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 роз'яснено, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки, а тому судовий збір в частині зменшеного судом розміру пені покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» (87400, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 31424275) на користь Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (39610, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3, ідентифікаційний код 00152307) суму попередньої оплати у розмірі 1920889 (один мільйон девятсот двадцять тисяч вісімсот вісімдесят девять) грн 38 коп., пеню у розмірі 327987 (триста двадцять сім тисяч девятсот вісімдесят сім) грн 38 коп., штраф у розмірі 96044 (девяносто шість тисяч сорок чотири) грн 47 коп. та судовий збір у розмірі 40093 (сорок тисяч девяносто три) грн 02 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 23.01.2017

Суддя М.В. Сажнева