КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"02" лютого 2017 р. Справа №910/11781/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ліквідатора Публічного акціонерного товариства „Миколаївський суднобудівний завод „Океан" арбітражного керуючого Сербін Ірини Іванівни на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2016 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Миколаївський суднобудівний завод "Океан"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОФЛОТ"

про стягнення 36 764 757,34 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2016 у справі №910/11781/16 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОФЛОТ" про стягнення грошових коштів у розмірі 36 764 757,34 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, від ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" арбітражного керуючого Сербін Ірини Іванівни надійшла апеляційна скарга, в якій остання просить суд відновити строк на подання апеляційної скарги, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Публічного акціонерного товариства "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОФЛОТ" про стягнення грошових коштів у розмірі 36 764 757,34 грн. за договором № 13100/NK-05-12 від 21.02.2012, з яких 20 235 770,41 грн. боргу, 20 23 577,04 грн. пені, 13 457 585,07 грн. збитків від інфляції, 1 047 824,82 грн. 3% річних.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" не прийнято до розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України (колегія суддів у складі головуючого судді Сухового В.Г., суддів Коротун О.М., Хрипуна О.О.).

31.01.2017 на адресу Київського апеляційного господарського суду повторно надійшла апеляційна скарга ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" арбітражного керуючого Сербін Ірини іванівни на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2016.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" арбітражного керуючого Сербіни Ірини Іванівни у справі №910/11781/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що вона повторно не може бути прийнята до розгляду Київським апеляційним господарським судом, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до пп. 1, 2, 4 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (в редакції, яка діяла під час подання позовної заяви та після набрання чинності Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору"), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, за подання позовів немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати.

За подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Київським апеляційним господарським судом встановлено, що предметом спору у даній справі є одна вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів у розмірі 36 764 757,34 грн. за договором № 13100/NK-05-12 від 21.02.2012, з яких 20 235 770,41 грн. боргу, 2 023 577,04 грн. пені, 13 457 585,07 грн. збитків від інфляції, 1047824,82 грн. 3% річних.

Враховуючи вищенаведене сума судового збору, яка повинна бути сплачена позивачем становить максимальний розмір судового збору за подання апеляційної скарги, який складає 227 370, 00 грн.

Апелянтом до скарги не додано жодних доказів на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В свою чергу, в повторно поданій апеляційній скарзі, ліквідатором Публічного акціонерного товариства "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" арбітражним керуючим Сербін Іриною Іванівною заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яке мотивоване тим, що постановою Господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015 у справі №5016/1284/2012(5/45), залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.02.2016, Публічне акціонерне товариство "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Сербіну Ірину Іванівну. За твердженням апелянта, Публічне акціонерне товариство "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" є неліквідним та неплатоспроможним, а його фінансовий стан характеризується ознаками критичної неплатоспроможності та фінансової нестійкості. Крім того, апелянтом зазначено, що відповідно до виписки з ліквідаційного рахунку Публічного акціонерного товариства "Миколаївський суднобудівний завод "Океан", станом на 25.01.2017 у останнього відсутні грошові кошти. За таких обставин, враховуючи те, що Публічне акціонерне товариство "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" позбавлене можливості здійснити сплату судового збору внаслідок відсутності достатніх коштів, апелянт просить на підставі ст. 8 Закону України „Про судовий збір" останнього звільнити від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Розглянувши клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору, колегія суддів дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України „Про судовий збір" (в редакції чинній на дату звернення з апеляційною скаргою), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Однак, наведені апелянтом обставини не можуть вважатись підставою для звільнення від сплати судового збору.

Необхідно зазначити, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону України "Про судовий збір" є врахування ним майнового стану сторін; клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом; особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановлених порядку і розмірі (п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

За змістом положень ст. 8 Закону України „Про судовий збір" питання про відстрочення чи розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору у встановлених порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом (п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/2093/15 від 12.11.2015 Про деякі питання практики застосування Закону України Про судовий збір).

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунка здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, визначеному цим Законом.

Згідно з п. 2 ч. 8 даної статті з основного рахунка банкрута проводяться виплати кредиторам, виплати поточних платежів та витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до витрат ліквідатора в ліквідаційній процедурі відносяться, зокрема, витрати по сплаті судового збору.

Статтею 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" врегульовано питання винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до вимог ч.4 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" витрати арбітражного керуючого, пов'язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом, крім витрат на страхування його відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок неумисних дій або помилки під час виконання повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, а також витрат, здійснення яких безпосередньо не пов'язане з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, і витрат, пов'язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати, що перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Згідно до ч. 5 даної статті, сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Частиною 6 статті 115 Закону закріплено, що кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Відтак, перебування апелянта в процедурі банкрутства на стадії ліквідаційної процедури не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Крім того, з поданої апелянтом виписки по рахунку, датованої 25.01.2017 не вбачається відсутність у останнього коштів на сплату судового збору станом на дату подання апеляційної скарги. Також, апелянтом не надано доказів того, що у товариства відсутні будь-які інші рахунки, в тому числі і валютні, у інших банківських установах.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 8 Закону України "Про судовий збір", колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" арбітражного керуючого Сербін Ірини Іванівни про звільнення від сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України № 904/2303/15 від 11.07.2016, №904/2112/16 від 13.06.2016, №27/86б від 23.01.2017, №910/18134/16 від 19.12.2016, №904/1843/16 від 10.06.2016.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апелянтом при поданні апеляційної скарги не сплачено навіть частину судового збору та не заявлено клопотань про відстрочення чи зменшення розміру судового збору.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

За таких обставин, апеляційна скарга повертається апелянту без розгляду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ліквідатору Публічного акціонерного товариства „Миколаївський суднобудівний завод „Океан" арбітражному керуючому Сербін Ірині Іванівні в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Не приймати до розгляду апеляційну скаргу ліквідатора Публічного акціонерного товариства „Миколаївський суднобудівний завод „Океан" арбітражного керуючого Сербін Ірини Іванівни на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2016 у справі №910/11781/16 та повернути її заявникові.

Матеріали справи №910/11781/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко