ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2017 р. Справа № 914/2076/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Матущака О.І.

ОСОБА_1

при секретарі Лагдан Ю.О.

розглянув апеляційну скаргу Київського апеляційного господарського суду №09-16/4616/16 від 19.10.2016р. (вх. №01-05/5518/16 від 24.11.2016 року)

на рішення Господарського суду Львівської області від 10.10.2016р.

у справі № 914/2076/16 (суддя Щигельська О.І.)

за позовом: Київського апеляційного господарського суду, м. Київ

до відповідача-1: Дочірньої компанії (далі - ДК) Газ України Національної акціонерної компанії (далі - НАК) Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) КП ЕНРІ, м. Київ

про визнання недійсними договорів: №11/12-46 від 13.04.2012р., №11/12-472 від 03.12.2012р., №11/13-51 від 07.05.2013р., №11/14-37 від 14.03.2014р. про надання послуг з обслуговування систем електропостачання будівлі, укладених між ДК Газ України НАК Нафтогаз України та ТзОВ КП ЕНРІ,

за участю представників:

від позивача: не зявився (належно повідомлений);

від відповідача-1: не зявився (належно повідомлений);

від відповідача-2: не зявився (належно повідомлений).

Відводів складу суду в порядку ст.20 ГПК України не заявлялось. Хід судового засідання фіксується у протоколі судового засідання.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 14.12.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.12.2016р. відкладено розгляд справи на 17.01.2017р.

У звязку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Скрипчук О.С. та з урахуванням Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 року з наступними змінами і доповненнями, розгляд справи 17.01.2017 року не відбувся, про, що був повідомлений представник відповідача-1, який зявився у судове засідання.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.01.2017р. призначено розгляд справи на 25.01.2017р.

Сторони у судове засідання участі уповноважених представників не забезпечили, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується наявним у матеріалах справи списком згрупованих рекомендованих відправлень від 18.01.2017 р.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.10.2016р. у справі №914/2076/16 (суддя Щигельська О.І.) в задоволенні позову Київського апеляційного господарського суду до ДК Газ України НАК Нафтогаз України, ТОВ КП ЕНРІ про визнання недійсними договорів: №11/12-46 від 13.04.2012р., №11/12-472 від 03.12.2012р., №11/13-51 від 07.05.2013р., №11/14-37 від 14.03.2014р. про надання послуг з обслуговування систем електропостачання будівлі, укладених між ДК Газ України НАК Нафтогаз України та ТзОВ КП ЕНРІ відмовлено.

Судове рішення у справі мотивоване ст.ст. 16, 202, 203, 204, 215, 235, 509, 525, 526, 530, 837, 854 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст. 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України), і зроблено висновок, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази на підтвердження того, що ТОВ КП ЕНРІ надавались послуги й виконувались роботи, які приймались ДК Газ України НАК Нафтогаз України, у порядку встановленому договорами №11/12-46 від 13.04.2012р., №11/12-472 від 03.12.2012р., №11/13-51 від 07.05.2013р. та №11/14-37 від 14.03.2014р., тобто настали реальні правові наслідки, обумовлені правочином.

Київський апеляційний господарський суд не погоджується з ухваленим рішенням суду і вважає його прийнятим з неповним дослідженням всіх обставин справи. Позивач обгрунтовує свою апеляційну скаргу тим, зокрема, що ТОВ КП ЕНРІ роботи з обслуговування систем електропостачання в орендованій частині будівлі не проводило, доступ в службові приміщення на орендованій площі є обмеженим і можливий лише в робочий час та у супроводі відповідального працівника апарату суду, жодного письмового, або усного запиту на доступ до приміщень суду в період з липня 2012 по травень 2015 року не надходило, також відповідач-2 не мав можливості їх проведення в неробочий час суду, відповідні акти виконаних робіт були повернуті без затвердження на адресу ДК Газ України НАК Нафтогаз України. Зазначає, що ДК Газ України НАК Нафтогаз України має власних штатних електриків, що викликає питання про доцільність залучення третіх осіб для виконання певних робіт з обслуговування електросистем будівлі. Апелянт вважає, що договори укладалися з метою приховання істинної правової природи договорів, а саме договору безповоротної фінансової допомоги. Київський апеляційний господарський суд просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 10.10.2016р. у справі №914/2076/16, прийняти нове рішення, визнати недійсними договори: №11/12-46 від 13.04.2012р., №11/12-472 від 03.12.2012р., №11/13-51 від 07.05.2013р., №11/14-37 від 14.03.2014р. про надання послуг з обслуговування систем електропостачання будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ КП ЕНРІ, зокрема, вважає доводи апелянта безпідставними, оскільки система електропостачання будівлі виконана згідно проекту і експлуатується, як єдиний комплекс без розділення на орендовані чи не орендовані частини, а основними елементами системи електропостачання, що потребують обслуговування є трансформаторні підстанції, конденсаторні установки, електрощитові, розподільчі щити і лінії живлення. На виконання договорів сторонами велись журнали реєстрації виконаних робіт з обслуговування електрообладнання, журнал технічного обслуговування та ремонту, журнали запису показників токів та напруги у період з 2012р. по 2015р. та щомісячно підписувались акти приймання-передачі наданих послуг. Просить залишити без змін оскаржуване рішення, а апеляційну скаргу Київського апеляційного господарського суду - без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу ДК Газ України НАК Нафтогаз України, зокрема, вважає рішення суду першої інстанції прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права та зазначає, що відсутність договору на обслуговування електроустановок, якими є оспорювані договори, є порушенням чинного законодавства і може мати наслідком відключення електроустановок від електропостачання. Просить залишити без змін оскаржуване рішення, а апеляційну скаргу Київського апеляційного господарського суду - без задоволення.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, керуючись нормами ст. 101 ГПК України щодо меж перегляду справи в апеляційній інстанції, вважає, що є можливим прийняти за наслідками розгляду апеляційної скарги постанову в даному судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивами на неї, оцінивши зібрані по справі докази, та дослідивши фактичні обставини у справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, при цьому, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду встановила наступні обставини та керувалася такими мотивами.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, між ДК Газ України НАК Нафтогаз України (замовник) та ТОВ КП ЕНРІ (виконавець) укладено договори №11/12-46 від 13.04.2012р., №11/12-472 від 03.12.2012р., №11/13-51 від 07.05.2013р. та №11/14-37 від 14.03.2014р. про надання послуг з обслуговування систем електропостачання будівлі, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Шолуденка, 1, а також додаткові договори до них (а.с.125-149, т.2).

На підставі договору №17/12-324 (найму) оренди нерухомого майна, укладеного 26.07.2012р. між Київським апеляційним господарським судом (орендар) та ДК Газ України НАК Нафтогаз України (орендодавець), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрованого в реєстрі за №9954 (а.с. 16-20, т.1), зі змінами та доповненнями на підставі нотаріально посвідчених договорів №1 від 03.10.2012р. (зареєстрований в реєстрі за №13674), №2 від 13.11.2012р. (зареєстрований в реєстрі за №16409), №3 від 28.03.2014р. (зареєстрований в реєстрі за №1846) Київський апеляційний господарський суд займає частину приміщень у вказаній будівлі. У п.3.2 договору (найму) оренди нерухомого майна (у редакції згідно договору про внесення змін та доповнень №2 від 13.11.2012р.) сторонами погоджено умови та порядок відшкодування орендарем фактичних витрат, понесених орендодавцем на утримання приміщення, зокрема й витрат на технічне обслуговування систем електропостачання будівлі (а.с. 29, т.1).

Згідно договору №17/12-324 (найму) оренди нерухомого майна, укладеного 26.07.2012р. Київський апеляційний господарський суд орендує нежитлові приміщення загальною площею 4664 кв.м., що є частиною нежитлової будівлі загальною площею 9376,70кв.м., що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Шолуденка, 1.

На думку позивача, укладені між ДК Газ України НАК Нафтогаз України та ТОВ КП ЕНРІ договори №11/12-46 від 13.04.2012р., №11/12-472 від 03.12.2012р., №11/13-51 від 07.05.2013р. та №11/14-37 від 14.03.2014р. є удаваними правочинами, тобто такими, що укладалися з метою приховання їх істинної природи, а саме надання безповоротної фінансової допомоги, оскільки фактично послуги з утримання в робочому стані систем електропостачання будівлі відповідачем-2 не надавались, хоча відповідачем-1 повністю сплачено кошти за їх надання, у звязку з чим позивачем подано до суду першої інстанції позовну заяву про визнання вказаних договорів недійсними.

Згідно ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. .

Згідно ч. 1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В частині 7 статті 179 ГК України зазначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Між ДК Газ України НАК Нафтогаз України та ТОВ КП ЕНРІ укладено договори №11/12-46 від 13.04.2012р., №11/12-472 від 03.12.2012р., №11/13-51 від 07.05.2013р. та №11/14-37 від 14.03.2014р. про надання послуг з обслуговування систем електропостачання будівлі, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Шолуденка, 1.

Частина 1 ст. 215 ЦК України встановлює, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013р. визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Київський апеляційний господарський суд вважає, що оскаржувані договори укладалися з метою приховати істинну правову природу правовідносин між сторонами, а саме надання безповоротної фінансової допомоги, а не надання послуг з утримання в робочому стані систем електропостачання будівлі.

Відповідно до ст. 235 ЦК України Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно п. 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013р. встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої статті 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Позивач стверджує, що послуги за укладеними договорами не надавались, відповідні роботи не виконувались, оскільки ТзОВ КП ЕНРІ не планував та не проводив їх в робочий час, а також не мав можливості їх проведення в неробочий час суду, водночас, виплати ДК Газ України НАК Нафтогаз України проведено в повному обсязі.

Дані доводи позивача є безпідставними, оскільки у матеріалах справи містяться підписані представниками ДК Газ України НАК Нафтогаз України та ТОВ КП ЕНРІ акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), які засвідчують виконання відповідачем-2 робіт та надання послуг (а.с. 150-181, т.2); дозвіл на провадження виконання роботи підвищеної небезпеки ТОВ КП ЕНРІ(а.с. 182-184, т.2); сертифікати відповідності продукції ТОВ КП ЕНРІ послуг з випробування та аналізу комплексних механічних та електричних властивостей продукції та відповідних додатків до них (а.с. 185-191, т.2); копії сторінок журналу технічного обслуговування і ремонту (а.с. 151-156, т.1); журналу показів контрольно-вимірювальних приладів і електролічильників (а.с. 157-163, т.1); журналу запису показників токів і напруги в ГРЩ-1,ГРЩ-2 (а.с. 164-198, т.1); оперативного журналу ТОВ КП ЕНРІ (технічне обслуговування систем електропостачання будівлі) (а.с. 1-50, т.2); оперативного журналу ТОВ КП ЕНРІ (технічне обслуговування систем електропостачання будівлі) (а.с. 51-90, т.2); журналу реєстрації виконаних робіт з обслуговування електрообладнання (а.с. 91-106, т.2), що підтверджують фактичне надання послуг та виконання робіт ТОВ КП ЕНРІ, які приймались ДК Газ України НАК Нафтогаз України без зауважень та застережень, у порядку встановленому договорами №11/12-46 від 13.04.2012р., №11/12-472 від 03.12.2012р., №11/13-51 від 07.05.2013р. та №11/14-37 від 14.03.2014р. Крім того, фактичне виконання даних договорів спростовує твердження позивача про удаваність даних правочинів.

Згідно ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року №575/97-ВР безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач.

Відповідно до п. 7.5 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 р. N 28 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 серпня 1996 р. за N 417/1442) постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов'язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у тому числі на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади, у разі, зокрема, відсутності персоналу для обслуговування електроустановок споживача або договору на обслуговування електроустановок (на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади).

Позивачем не доведено наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання такого правочину недійсним на момент його вчинення. Відповідно до п.2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013р. та в силу припису ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обовязок доведення наявності обставин, з якими закон повязує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову Київського апеляційного господарського суду до ДК Газ України НАК Нафтогаз України, ТОВ КП ЕНРІ про визнання недійсними договорів: №11/12-46 від 13.04.2012р., №11/12-472 від 03.12.2012р., №11/13-51 від 07.05.2013р., №11/14-37 від 14.03.2014р. про надання послуг з обслуговування систем електропостачання будівлі, укладених між ДК Газ України НАК Нафтогаз України та ТзОВ КП ЕНРІ.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, у відповідності до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, спростовуються вищенаведеними аналізом матеріалів справи та нормами матеріального права.

Усе викладене дає підстави для залишення без задоволення апеляційної скарги, у звязку із чим згідно із ст. 49 ГПК України на апелянта покладаються судові витрати.

Керуючись ст. ст. 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 10.10.2016р. у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на Київський апеляційний господарський суд.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-І Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 30.01.2017р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Матущак О.І.

Суддя Скрипчук О.С.