ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Справа № 915/1335/16

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.,

з участю прокурора Бескровної І.І.,

від сторін у справі представники не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом керівника Баштанської місцевої прокуратури,

56101, пров. Пожежний, 3, м. Баштанка, Миколаївська область,

в інтересах держави

в особі Баштанської районної державної адміністрації,

56101, вул. Баштанської республіки, 37, м. Баштанка, Миколаївська область,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

56101, вул. Чкалова, 1-а, м. Баштанка, Миколаївська область,

про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Керівником Баштанської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Баштанської районної державної адміністрації (далі - Баштанська райдержадміністрація) пред'явлено позов до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про дострокове розірвання в порядку ст. 651 Цивільного Кодексу України та ст. 32 Закону України "Про оренду землі" договору оренди землі від 06.12.2010 р., укладеного між Баштанською райдержадміністрацією та підприємцем ОСОБА_1 на підставі розпорядження Баштанської райдержадміністрації від 31.12.2009 р. № 675-р, а також про зобов'язання підприємця ОСОБА_1 повернути земельну ділянку, орендовану за спірним договором, у розпорядження держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з підстав неналежного виконання підприємцем ОСОБА_1 умов договору, а саме порушення п.п. 5.2, 11.1, 11.4, котрими встановлено обмеження діяльності на орендованій земельній ділянці.

Позивач також просить суд про стягнення з підприємця ОСОБА_1 грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими вимогами ухвалою суду від 07.12.2016 р. порушено провадження в даній справі.

Від сторін представники в судове засідання не з'явилися, при цьому Баштанська райдержадміністрація звернулася із заявами від 16.12.2016 р. № 158/-02-14 про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи без участі її представника, а поштове відправлення з ухвалою суду від 20.12.2016 р., направлене на адресу підприємця ОСОБА_1, повернено до суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання, але суд виходить с того, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, оскільки ухвалу суду направлено на адресу прописки відповідача, котра також є адресою його реєстрації у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Так як відповідач не скористався процесуальними правами участі у розгляді спору і подання відзиву на позов, то, у відповідності до ст. 75 ГПК України, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши прокурора, яка підтримала вимоги повністю з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням письмових пояснень від 25.01.2017 р., дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Розпорядженням Баштанської райдержадміністрації від 18.05.2007 р. № 298-р "Про дозвіл на виконання робіт із землеустрою по наданню в оренду земельних ділянок за межами населених пунктів на території Явкинської сільської ради Баштанського району" у п.1 надано підприємцю ОСОБА_1 дозвіл на виконання робіт із землеустрою по наданню в оренду земельної ділянки площею 39,0 га (пасовище) із земель державної власності, які відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення (землі запасу, не надані у власність та постійне користування) за межами населених пунктів, на території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (а.с. 17).

На замовлення підприємця ОСОБА_1, у відповідності до укладеного договору від 08.02.2008 р. № 6042 між ним та ДП "Миколаївський інститут землеустрою", останнім виконано "Технічну документацію із землеустрою щодо складання плану до договору оренди земельної терміном на 10 років, передбаченої для надання ПП ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державної власності в межах території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області". В пояснювальній записці технічної документації зазначено, що згідно ст. 37 Закону України "Про охорону земель" використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості та розорювання пасовищ, крім підготовки до залуження, забороняється.

Указану технічну документацію затверджено п. 1 розпорядження Баштанської райдержадміністрації від 31.12.2009 р. № 675-р "Про надання земельної ділянки в довгострокову оренду приватному підприємцю ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області", а п.2 розпорядження надано підприємцю ОСОБА_1 в оренду строком на 10 років із земель запасу, не переданих у власність та постійне користування в межах території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку загальною площею 37,37 га пасовищ, кадастровий номер НОМЕР_2 .

У подальшому сторонами у справі укладено з договір оренди землі від 06.12.2010 р. (далі - договір), зареєстрований Баштанським районним відділом Миколаївської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель 27.12.2010 р. вчинено запис за № 23.

У відповідності до умов договору оренди Баштанська райдержадміністрація (орендодавець) надає, а підприємець ОСОБА_1 (орендар) приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 37,37 га пасовищ за кадастровим номером НОМЕР_2, яка знаходиться в розпорядженні Баштанської райдержадміністрації, межі якої позначені на плані та встановлені актом про встановлення меж земельної ділянки в натурі, котрі є невід'ємними додатками до даного договору (п.п. 1.1, 2.1, 2.3 договору).

Договором визначено особливості об'єкта оренди, зокрема, те, що передані в оренду сільськогосподарські угіддя - поліпшені пасовища, повинні використовуватися за своїм цільовим призначенням (п. 2.5 договору). Цільове призначення орендованої земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення. Земельна ділянка повинна використовуватися орендарем виключно для сінокосіння, вирощування багаторічних трав, випасання худоби. Не допускається розорювання земельної ділянки для вирощування зернових та просапних сільськогосподарських культур (п. 5.2 договору) На орендованій земельній ділянці встановлено обмеження (обтяження) щодо її використання, викладені у пункті 5.2 договору (п. 8.1 договору).

Цим же договором передбачено, що орендар зобов'язаний, зокрема, виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження в обсязі, передбаченому законом та цим договором; використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням (п. 11.4 договору).

Сторонами погоджено, що договір укладено терміном на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації (п. 3.1 договору).

На виконання умов договору Баштанською райдержадміністрацією передано спірну земельну ділянку відповідачу згідно з актом від 15.12.2010 р. про передачу та прийом земельної ділянки, який є додатком до договору (ас. 36).

У ході здійсненої Баштанською місцевою прокуратурою перевірки виявлено використання підприємцем ОСОБА_1 орендованої земельної ділянки з порушенням умов договору щодо обмеження здійснення господарської діяльності, а саме, що у 2016 році підприємцем ОСОБА_1 розорано спірну земельну ділянку та вирощено на ній соняшник. Це підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, "Актом обстеження земельної ділянки від 15.09.2016 р.", складеним комісією, з участю голови депутата Явкинської сільської ради Баштанського району (ас.54), відомостями, що містяться у поданій підприємцем ОСОБА_1 податковій декларації з плати за землю за 2016 рік, згідно яких підприємець задекларував використання земельної ділянки як ріллю (а.с.25-26).

Отже, суд вважає, що відповідач, зоравши орендовану земельну ділянку, надану як пасовище, і виростивши на ній соняшник, порушив умови спірного договору оренди щодо обмеження господарської діяльності на цій земельній ділянці.

У відповідності до земельного законодавства, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку у відповідності до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України "Про оренду землі").

Землі України поділяються за цільовим призначенням на такі категорії а) землі сільськогосподарського призначення, б) землі житлової та громадської забудови, в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, г) землі оздоровчого призначення, д) землі рекреаційного призначення, є) землі історико-культурного призначення, ж) землі лісогосподарського призначення, з) землі водного фонду, і) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (ч. 1 ст. 19 ЗК України).

Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначенні для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать 1) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), 2) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації) (ч. 1 ст. 22 ЗК України).

На землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ; використання деградованих, малопродуктивних, а також техногенно забруднених земельних ділянок; необґрунтовано інтенсивного використання земель (ч. 1 ст. 37 Закону України "Про охорону земель").

Згідно Закону України "Про оренду землі", орендар земельної ділянки зобов'язаний, зокрема, виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі (ч. 2 ст. 25 Закону). На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору зокрема (ч. 1 ст. 32 Закону).

Умовами спірного договору передбачено, що підставою припинення його дії є, зокрема, допущення орендарем порушень, зазначених у п. 11.4 цього договору, котрим передбачено, що орендар зобов'язаний виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження в обсязі, передбаченому законом та цим договором (п. 12.3 договору). Дія договору припиняється, зокрема, шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором (п. 12.4 договору).

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями ст.ст.525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Ураховуючи викладене, суд вважає доведеною позовну вимогу про розірвання укладеного між сторонами у справі договору з підстав невиконання (порушення) відповідачем зобов'язань щодо обмеження господарської діяльності на орендованій земельній ділянці пасовища.

Щодо іншої вимоги прокурора про зобов'язання відповідача повернути орендовану земельну ділянку в розпорядження держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, суд визнає її вимогою немайнового характеру, і приходить до такого.

Чинним законодавством передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця (ч. 1 ст. 34 Закону).

Укладеним сторонами у справі договором не визначено умов повернення орендованої земельної ділянки у разі дострокового розірвання договору оренди. Так, договором лише передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (п. 7.1 договору).

Прокурор у позові зазначає, що на даний час органом, який розпоряджається земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності на території області, є Головне управління Держгеокадастру в області, тому спірна земельна ділянка підлягає поверненню саме цьому органу.

Земельним законодавством до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, віднесено, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч. 4 ст. 122 ЗК України).

Згідно з пп. 13 п. 4 "Положення про Головне управління Держгеокадастру в області", затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 р. № 333 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 р. за № 391/29521, указаний орган розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Ураховуючи викладене, суд визнає обґрунтованою та підлягаючою задоволенню позовну вимогу про зобов'язання підприємця ОСОБА_1 повернути орендовану земельну ділянку в розпорядження держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, при задоволенні позову на відповідача (ст. 49 ГПК України).

Визначаючи розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню відповідачем, суд виходить з такого.

Позовна заява містить позовні вимоги: 1) про дострокове розірвання договору; 2) про зобов'язання повернути земельну ділянку, орендовану за спірним договором; котрі носять немайновий характер.

Прокуратурою Миколаївської області оплачено указані позовні вимоги судовим збором згідно з платіжними дорученнями від 25.11.2016 р. № 1863 на суму 2222 грн. 01 коп. та від 25.11.2016 р. № 1862 на суму 1378 грн. , а всього в сумі 3600 грн. 01 коп.

Виходячи із положень Закону України "Про судовий збір" у редакції, чинній на час звернення прокурора до суду з позовом у даній справі, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру мав бути сплачений судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати (ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір"). Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч. 1 ст. 4, ч. 2 п. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір").

Станом на 01.01.2016 р. розмір мінімальної заробітної плати становив 1378 грн. (ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік").

Отже, за дві позовні вимоги немайнового характеру належало сплатити судовий збір у сумі 2756 грн. (1378 грн. * 2), і цю суму належить стягнути з відповідача.

У судовому засіданні 25.01.2017 р., згідно зі ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов керівника Баштанської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Баштанської районної державної адміністрації задовольнити повністю.

2. Розірвати достроково договір від 06.12.2010 р. оренди землі, укладений між

Баштанською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, зареєстрований у Баштанському

районному відділі Миколаївської регіональної філії ДП "Центр Державного

земельного кадастру при Держкомземі України" 27.12.2010 р. за № 23.

3. Зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, повернути земельну ділянку площею 37,37 га, кадастровий номер НОМЕР_2, котра знаходиться за межами населеного пункту на території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, 54034, проспект Миру, 34, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 39825404.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь прокуратури Миколаївської області, 54030, вул. Спаська, 28, м. Миколаїв, ідентифікаційний номер 02910048 на р/р 0340, Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172, грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено 27.01.2017 р.

Суддя Ю.М. Коваль.