ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2017 року Справа № 904/509/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Паруснікова Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

за участі представників:

від скаржника: Гайдаш Є.В., представник, довіреність № 1 від 01.01.2017р., Губар А.Л., представник, довіреність № 2 від 01.01.2017р.;

ліквідатор ТОВ «Регул»: Марченко Я.В., посвідчення НОМЕР_1 від 25.02.2013р.;

від ТОВ "ЛВС-Бест": Донченко О.С., представник, довіреність б/н від 14.11.2016р.

представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рост' Агро"

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016р. з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рост' Агро"

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул", 50023, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Серафимовича, буд.87 Б,

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВС-Бест", 500031, м. Кривий Ріг, вул. Кремлівська, буд.10А, ,

за участю третьої особи: ТОВ "Шляхбуд Наірі", 50093, м. Кривий Ріг, вул. Сахарова, буд.3, кв.22, ,

про визнання недійсним правочину щодо забезпечення авалем вексельного зобов'язання як такого, що носить фіктивний характер

у справі № 904/509/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рост' Агро", м. Кривий Ріг

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул", 50023, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Серафимовича, буд. 87 Б,

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016р. у справі № 904/509/16 (суддя Калиниченко Л.М.) відмовлено в задоволенні позовної заяви № 37 від 10.06.16р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рост' Агро" до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул", відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛВС-Бест", за участю третьої особи: ТОВ "Шляхбуд Наірі" про визнання недійсним правочину щодо забезпечення авалем вексельного зобов'язання як такого, що носить фіктивний характер.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рост' Агро" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016р. у справі № 904/509/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рост' Агро", визнавши недійсним аваль, вчинений Товариством з обмеженою відповідальністю "Регул" 13 лютого 2015 року на простому векселі № 47779, виданому 15.11.2011р. ТОВ "Шляхбуд Наірі" Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛВС-Бест" на суму 4 750 000 грн.

Так, в апеляційній скарзі скаржник вказує, що авалювання боржником простого векселя № 47779, виданого 15.11.2011р. ТОВ "Шляхбуд Наірі" нічим не було обумовлено, суперечить меті його діяльності та призвело до погіршення матеріального становища боржника, що свідчить про вчинення авалю без наміру створення реальних наслідків та є підставою для визнання його недійсним згідно ч. 5 ст. 203, ст. 215 ЦК України. Господарський суд не встановив вищенаведених обставин вчинення боржником спірного авалю та не звернув уваги на те, що ТОВ "Фірма "Рост' Агро" має право на позов про визнання недійсним правочину щодо забезпечення авалем вексельного зобов'язання на загальних підставах, встановлених цивільним законодавством.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.12.2016р. у справі № 904/509/16 відновлено строк подання апеляційної скарги ТОВ "Фірма "Рост' Агро", апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд скарги в судове засідання на 12.01.2017р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.01.2017 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги на п'ятнадцять днів, розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 26.01.17р.

У судових засіданнях по справі представники скаржника доводи апеляційної скарги підтримали у повному обсягу.

Ліквідатор банкрута - ТОВ "Регул" у відзиві на апеляційну скаргу та в судових засіданнях проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану ухвалу законною та обгрунтованою, прийнятою з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу ТОВ "Фірма "Рост' Агро" безпідставною.

В обґрунтування заперечень ліквідатор посилається на те, що доводи скаржника про недійсність спірного авалю векселя оцінювалися Дніпропетровським апеляційним господарським судом при розгляді апеляційної скарги ТОВ "Фірма "Рост' Агро" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.16р. у справі № 904/509/16, якою були визнані грошові вимоги ТОВ "ЛВС-Бест" до ТОВ "Регул" на суму 4 750 000,00 грн., та яка була залишена без змін.

ТОВ "ЛВС-Бест", також заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні, посилаючись при цьому на відповідність простого векселя № 47779 вимогам Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, затвердженою Женевської конвенцією 1930р. та відсутність будь-яких підстав для визнання недійсним зобов'язання, яке виникло внаслідок його авалювання. Вказує кредитор і на спеціальне правове регулювання вексельних правовідносин та неможливість застосування до них загальних норм цивільного законодавства, в т.ч. і щодо недійсності правочинів, а також на відсутність у ТОВ "Фірма "Рост' Агро", яке не є учасником вексельних відносин, права на позов щодо недійсності вексельних зобов'язань.

Третя особа наданим їй правом участі у судовому засіданні не скористалась та не забезпечила явку в судове засідання свого повноважного представника, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи.

Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, матеріали справи є достатніми для її розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника третьої особи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні ним ухвали, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі № 904/509/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул" порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.16р., якою також введено процедуру розпорядження майном боржника до 10.06.16р., розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Марченко Яну Василівну.

17.02.16р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду розміщено оголошення за № 28335 про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул" та призначення розпорядника майна.

Ухвалами від 26.04.16р. господарський суд Дніпропетровської області затвердив реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Регул" та визнав кредиторські вимоги ТОВ "ЛВС-Бест" на суму 4 750 000,00грн., які відніс до 4 черги задоволення вимог кредиторів, на суму 2 756, 00 грн. (судовий збір) - до 1 черги задоволення.

14.06.16р. господарським судом Дніпропетровської області винесено постанову про визнання ТОВ "Регул" банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Марченко Яну Василівну.

29.06.2016р. до господарського суду надійшла позовна заява ТОВ "Фірма "Рост' Агро" про визнання недійсним авалю, вчиненому ТОВ "Регул" 13.02.2015р. на простому векселі № 47779, виданому 15.11.2011р. ТОВ "Шляхбуд Наірі" Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛВС-Бест" на суму 4 750 000,00грн., як такого, що не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тобто з підстав встановлених ч. 5 ст. 203 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016р. у справі № 904/509/16 в задоволенні вищенаведеної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рост' Агро" відмовлено.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016 року, яка і є предметом апеляційного оскарження, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно частиною 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції Закону від 22.12.2011р. № 4212-VI (надалі - Закон), провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 9 Закону, справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

В силу ч. 4 ст. 10 Закону, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість ТОВ "Регул" на суму 4 750 000,00грн. перед ТОВ "ЛВС-Бест" виникла у зв'язку із невиконанням зобов'язань по оплаті простого векселю № 47779 від 15.11.2011р.

Так, 15.11.2011р. ТОВ "Шляхбуд Наірі" було видано ТОВ "Новий Рітейл", яке було перейменовано у ТОВ "ЛВС-Бест" простий вексель № 47779 на суму 4 750 000,00грн. зі строком оплати 15.11.2015р.

13.02.2015р. ТОВ "Регул" забезпечило авалем платіж за вказаним векселем шляхом вчинення керівником боржника напису "як аваліст за" та проставлення свого підпису та печатки товариства на бланку векселя.

Відносини, пов'язані із обігом векселів в Україні, регулюються Конвенцією, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (з урахуванням застережень, передбачених у додатку ІІ до неї) (надалі - Уніфікований закон), Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Конвенцією про гербовий збір стосовно переказних векселів та простих векселів (підписані в Женеві 07.06.1930 року), а також Законом України "Про обіг векселів в Україні", (стаття 2 якого містить застереження стосовно дії окремих положень Уніфікованого закону на території України), Законом України "Про цінні папери та фондовий ринок", Законом України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року", Законом України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", Законом України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів".

Відповідно до статті 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок", вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Згідно із пунктом 1.2 Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України, аваль - вексельне поручительство, за яким особа (аваліст), яка його здійснює, бере на себе відповідальність перед власником векселя за виконання векселедавцем, акцептантом або індосантом зобов'язань щодо оплати цього векселя. Аваліст - юридична або фізична особа, яка гарантує оплату векселя. Аваль виражається словами "вважати за аваль" або будь-яким іншим рівнозначним формулюванням, оформляється на векселі або на алонжі, підписується авалістом.

Статтями 30, 31 Уніфікованого закону встановлено, що платіж за векселем може бути забезпечений авалем повністю або в частині його суми. Аваль вчиняється або на самому переказному векселі, або на алонжі. Він виражається словами "вважати за аваль" або будь-яким іншим рівнозначним формулюванням та підписується тим, хто надає аваль.

До простих векселів у відповідності із статтею 77 Уніфікованого закону застосовуються ті ж самі положення, які відносяться до переказних векселів, в тому числі щодо положення відносно забезпечення авалем.

В статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що аваль - це вексельне поручительство.

Таким чином, в силу вчинення авалю аваліст ТОВ "Регул" прийняло на себе цивільні обов'язки поручителя і вчинений аваль є підставою для виникнення зобов'язань ТОВ "Регул" перед векселедержателем - ТОВ "ЛВС-Бест".

У відповідності із статтею 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Згідно із частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України. у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

В частинах 1, 2 статті 196 Цивільного кодексу України зазначено, що обов'язкові реквізити цінних паперів, вимоги щодо форми цінного паперу та інші необхідні вимоги встановлюються законом. Документ, який не містить обов'язкових реквізитів цінних паперів та не відповідає формі, встановленій для цінних паперів не є цінним папером.

Таким чином, вексельні правочини (зокрема щодо видачі, акцептування, індосування, авалювання та оплати векселя) регулюються як нормами спеціального вексельного законодавства, так і загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов'язання, а тому за відсутності спеціальних норм у вексельному законодавстві до вексельних правочинів застосовуються загальні норми ЦК з урахуванням їх особливостей.

Водночас слід зазначити, що аваль, дійсність якого оспорюється у справі, яка розглядається, за своєю правовою природою є вексельною порукою, правове регулювання якої здійснюється спеціальними нормами Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, оскільки ці зобов'язання на відміну від поруки і гарантії мають особливий характер щодо учасників цих відносин, порядку вчинення і виконання, підстав і строків пред'явлення вимог.

Відповідно до статті 32 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, аваліст відповідає так само, як і та особа, зобов'язання якої він забезпечив. Його зобов'язання є дійсним навіть у тому разі, якщо те зобов'язання, яке він забезпечував, виявиться недійсним із будь-якої іншої причини, ніж дефект форми.

Отже, якщо судом буде встановлено, що забезпечене авалем зобов'язання за векселем є недійсним через дефект форми, то зобов'язання аваліста також визнається недійсним. У цьому разі до аваліста не може бути пред'явлено вимогу в порядку, передбаченому нормами цивільного законодавства, як до поручителя чи гаранта.

Вищенаведена правова позиція, також викладена у постанові Верховного Суду України від 13.01.2016р. № 922/5094/14|3-1157гс15.

Згідно із статтею 75 Уніфікованого закону простий вексель має містити: - назву простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; зазначення строку платежу; зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; найменування особи, якій або наказу якої ї повинен бути здійснений платіж; зазначення дати і місця складання простого векселя; підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Простий вексель № 4779 містить усі обов'язкові реквізити, передбачені статтею 75 Уніфікованого закону, тобто не має дефекту форми. Відтак, будь-які підстави для визнання недійсним вексельного зобов'язання за зазначеним векселем, в т.ч. і вексельної поруки відсутні.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ТОВ "Фірма "Рост' Агро" про визнання недійсним авалю, вчиненому ТОВ "Регул" 13.02.2015р. на простому векселі № 47779.

Апеляційний суд, також вважає за необхідне зазначити, що матеріалами справи не підтверджується і наявність підстав для визнання недійсним правочину з вчинення ТОВ «Регул» авалю на простому векселі № 47779, виданому 15.11.2011р. ТОВ "Шляхбуд Наірі" Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛВС-Бест" на суму 4 750 000,00грн., як такого, що не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Так, згідно ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В силу ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним з підстав його вчинення без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином (фіктивності) господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, в т.ч. умислу усіх сторін на укладення фіктивного правочину.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють його лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину учасники мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином, водночас, фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений.

У даному випадку позивач просить визнати недійсним правочин з вчинення авалю, згідно з яким аваліст - ТОВ «Регул» прийняло на себе цивільні обов'язки поручителя і вчинений аваль є підставою для виникнення зобов'язань перед векселедержателем - ТОВ "ЛВС-Бест".

Проте, всупереч вимогам ст.ст. 33, 34 ГПК України, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у сторін спірного правочину, станом на 13.02.2015р., тобто за рік до порушення провадження у справі про банкрутство боржника за заявою позивача, умислу на його укладення без наміру створення реальних правових наслідків, відсутності у боржника волевиявлення на виконання вчиненого правочину та його укладення з метою створення фіктивної кредиторської заборгованості для створення переваг у комітеті кредиторів.

За наведених обставин, доводи позивача щодо збитковості діяльності і незадовільний фінансовий стан ТОВ "Регул" у 2014-2015р.р., не виконання останнім своїх зобов'язань перед іншими кредиторами, апеляційним судом відхиляються, оскільки саме по собі ці обставини не свідчать про умисне укладення спірного правочину без наміру створення реальних правових наслідків.

При цьому, колегія суддів враховує, що здійснення суб'єктом підприємництва господарської діяльності проводиться ним на власний розсуд та ризик, виходячи з багатьох факторів, в т.ч. можливості покращення фінансового стану, наявності дебіторської заборгованості та т.і.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскаржувана ухвала господарського суду відповідає чинному законодавству, отже підстави передбачені ст. 104 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали господарського суду Дніпропетровської області відсутні.

Витрати по оплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно ст.ст. 49, 99 ГПК України.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 12, 49, 91, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Рост' Агро" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016р. у справі № 904/509/16 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016р. у справі № 904/509/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Ю.Б. Парусніков

Повний текст постанови виготовлено та підписано 30.01.2017 року.