ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.01.2017 Справа № 904/10521/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР МЕТ", м. Маріуполь Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІ-ЛЕНД", м. Дніпро

про стягнення 630 000 грн. 00 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник, дов. від 06.01.2017р. б/н (був присутній у судовому засіданні 18.01.2017р.);

від відповідача: ОСОБА_2 - директор, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, станом на 12.01.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 630 000 грн. 00 коп. перерахованої попередньої оплати за товар брухт чорних металів, який не було поставлено позивачу.

Відповідач у відзиві (вх.№76099/16 від 12.12.2016р.) на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що відповідач виконав свої зобов'язання перед позивачем та не має заборгованості перед позивачем у сумі 630 000 грн. 00 коп.

Також, відповідач в поясненнях по справі (вх. 2919/17 від 18.01.2017 р.) та додаткових поясненнях по справі (вх. 3576/17 від 20.01.2017 р.) наголошує на тому, що: - твердження позивача про укладення договору поставки у спрощений спосіб не відповідає дійсності, оскільки дані зобовязання виникли та виконувались на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору поставки товару від 15.01.2013 р. № 1501ТЛ; - позивач повинен був у відповідності до пункту 9.4 Договору поставки від 15.01.2013р. №1501ТЛ письмово повідомити відповідача про змінену адресу свого місцезнаходження та змінені банківські реквізити, за якими відповідач мав би можливість виконати належним чином взяті на себе зобовязання по укладеному договору, проте позивачем цього зроблено не було; - подана позивачем заява є передчасною.

Клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу представниками сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2013р. між відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРІ-ЛЕНД", як постачальником, та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР МЕТ", як покупцем, було укладено Договір № 1501ТЛ (надалі Договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та сплатити брухт та відходи чорних металів, далі по тексту товар/брухт, у відповідності з технічними вимогами та якістю ДСТУ 4121-2002 „Метали чорні вторинні, а також умовами даного договору.

Постачальник гарантує, що товар належить йому на праві власності, не знаходиться під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання обовязків перед будь-якими фізичними та юридичними особами, державними органами та державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження, передбаченого діючим в Україні законодавством (пункт 1.2 Договору).

Відповідно до пункту 2.1. Договору, ціна, номенклатура та кількість брухту, що поставляється, визначаються сторонами у специфікаціях, які є невідємною частиною даного договору.

Поставлений брухт сплачується за цінами, зафіксованими на дату відправки, по кількості та якості на підставі даних приймально-здавального акту металів чорних (вторинних), сформованих по формі 69/19 в кінцевому пункті поставки (пункт 3.1 Договору).

Як передбачено пунктом 3.3. Договору, оплата за брухт здійснюється покупцем не пізніше 10 (десяти) банківських днів від дати поставки брухту, вказаній в пункті 3.6. даного договору.

За узгодженням сторін можлива передплата за партію брухту (пункт 3.4 Договору).

Остаточний взаєморозрахунок здійснюється на протязі 10-ти банківських днів після приймання брухту та складання приймально-передавального акту металів чорних (вторинних) (форма 69/19) за даними чистої ваги, за вирахуванням вказаної в акті забрудненості брухту (пункт 3.5 Договору).

Згідно пункту 3.6 Договору датою поставки (переходу права власності) брухту вважається дата складання приймально-передавального акту металів чорних (вторинних) (форма 69/19) в кінцевому пункті поставки вантажоотримувачем.

У разі здійснення покупцем передоплати, постачальник здійснює відправку брухту покупцю не пізніше 3-х (трьох) календарних днів з моменту здійснення передоплати; в разі, якщо постачальник не здійснить поставку брухту на протязі 3-х календарних днів, він сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми недопоставленого брухту за кожен день прострочки; в разі невиконання або часткового виконання постачальником обовязків на протязі 3-х календарних днів з моменту здійснення передоплати, постачальник зобовязується повернути суму грошових коштів, не забезпечену поставкою брухту, на поточний розрахунковий рахунок покупця, на протязі 3-х банківських днів з моменту закінчення строку; за прострочення повернення грошових коштів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає поверненню, за кожен день прострочення платежу (пункт 3.7 Договору).

Як вбачається на виконання умов Договору позивачем було перераховано відповідачу передоплату за товар у загальному розмірі 630 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями: від 06.02.2014р. №632 на суму 150 000 грн. 00 коп.; від 12.02.2014р. № 673 на суму 180 000 грн. 00 коп.; від 21.02.2014 р. № 787 на суму 300 000 грн. 00 коп. В зазначених платіжних дорученнях у графі Призначення платежу вказано: оплата за брухт згідно рахунку № 14 від 15.02.2014 р. та оплата за брухт згідно договору № 1501ТЛ від 15.01.2013 р. (а.с. 12-14).

Так, в рахунку-фактурі № ТЛ-0000014 від 05.02.2014 р. на суму 125 760 грн. 00 коп. зазначено в графі замовлення Договір № 1501ТЛ від 15.01.2013 р. (а.с. 55).

Отже, суд вважає, що підставою виникнення обовязків у сторін є укладений між сторонами письмовий Договір поставки від 15.01.2013 р. №1501ТЛ, а не договір, укладений у спрощений спосіб, як зазначає позивач.

Вважаючи обовязки відповідача невиконаними, позивачем було спрямовано відповідачу вимогу від 26.09.2016 р. №26/09 (яка відправлена 28.09.2016 р.) про здійснення поставки товару на протязі 7 днів з дня отримання вимоги або повернення 630 000 грн. 00 коп. передоплати (а.с. 9-10).

Позивач вважає, що у звязку з непоставкою товару, відповідачем порушені права позивача; відповідач проти цього заперечує, що і є причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на здійснену позивачем попередню оплату відповідач повинен був поставити товар до 09.02.2014р., до 15.02.2014р. та до 24.02.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору відповідачем було поставлено позивачу товар на загальну суму 611 874 грн. 80 коп., що підтверджується видатковими накладними: - від 11.02.2014р. №ТЛ-02000011 на суму 142 004 грн. 00 коп.; - від 19.02.2014р. №ТЛ-0000014 на суму 163 540 грн. 40 коп.; - від 27.02.2014р. №ТЛ-000017 на суму 150 047 грн. 40 коп.; - від 27.02.2014р. №ТЛ-0000018 на суму 156 283 грн. 00 коп. (а.с. 19-22).

Отже, відповідачем не було виконано свої зобовязання лише частково на суму 18 125 грн. 20 коп.

Згідно частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, положення якої застосовуються до договору поставки в силу приписів частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахування викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІ-ЛЕНД" (49000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 34916554) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР МЕТ" (87500, м. Маріуполь Донецької області, вул. Гавань Шмідта, 4а; ідентифікаційний код 32757375) 18 125 грн. 20 коп. заборгованості, 271 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„30„ січня 2017 р.