ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р. Справа № 925/1530/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представник позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю,

представник відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області справу

за позовом Черкаської міської ради

до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 - Плюс"

про стягнення 13 372 грн. 34 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 13372 грн. 34 коп., зокрема 13087 грн. 05 коп. заборгованості за угодою про справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 03.07.2007 № 346 та 285 грн. 29 коп. пені. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що предметом вказаної угоди є частина прибудинкової території, яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 184, та яка є комунальною власністю позивача і використовується відповідачем шляхом проведення реконструкції квартир № 34 та № 47 під офіс та виставково-торговельний зал у житловому будинку; відповідач зобовязався щомісячно сплачувати кошти за користування частиною прибудинкової території за вказаною адресою, однак в порушення взятих на себе договірних зобовязань відповідач не сплатив позивачу в період з 01 січня 2014 року по 31 жовтня 2016 року жодної гривні, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 13087 грн. 05 коп.

Відповідач не подав суду відзив на позовну заяву, не направив свого представника у судові засідання. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, виходячи із такого. Суд вжив усіх заходів для належного повідомлення відповідача про дату і час розгляду справи, надіслання ухвал суду оформлено згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України, вказані вище ухвали надіслані на адресу відповідача, вказану в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак вони повернуті до господарського суду без вручення у звязку із не запитом та закінченням терміну зберігання. Інформація про інші адреси ТОВ "ОСОБА_2 - Плюс" у господарському суді відсутня.

В пункті 3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. До повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Неявка відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обовязком.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов з підстав, викладених у ньому, просив стягнути з відповідача кошти в заявленій позивачем сумі та прийняти рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 24 січня 2017 року оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду на підставі статті 85 ГПК України.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, суд приходить до такого.

03 липня 2007 року Черкаська міська рада (як Землевласник) та товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 - Плюс" (як Землекористувач) уклали угоду про справляння плати за користування частиною прибудинкової території, далі - ОСОБА_3, згідно якої об'єктом угоди є частина прибудинкової території за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 184, яку використовує землекористувач шляхом проведення реконструкції квартир № 34 та № 47 під офіс та виставково-торгівельний зал у житловому будинку (п. 1.1 ОСОБА_3).

ОСОБА_3 зареєстрована в управлінні земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради 03 липня 2007 року за № 346.

Відповідно до пункту 2.1. ОСОБА_3 вона укладається до 01.06.2010. Пунктом 2.3. ОСОБА_3 визначено, що у разі, якщо землекористувач продовжує використовувати частину прибудинкової території після закінчення строку дії цієї ОСОБА_3, то за відсутності письмових заперечень землевласника протягом одного місяця після закінчення строку дії ОСОБА_3, ця ОСОБА_3 вважається продовженою на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені ОСОБА_3.

Пунктом 3.1 ОСОБА_3 передбачено, що за користування частиною прибудинкової території, Землекористувач сплачує плату у грошовій формі у розмірі, визначеному згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21.06.2005 № 793.

Згідно пункту 3.2 ОСОБА_3 з 01.01.2008 щомісячна плата за користування частиною прибудинкової території складає 232,48 грн. та вноситься Землекористувачем до 10-го числа місяця наступного за звітним на вказаний в цьому пункті рахунок.

Позивач стверджує, що за користування частиною прибудинкової території в період з 01.01.2014 по 31.10.2016 відповідач зобовязаний сплатити позивачу кошти в загальній сумі 13087,05 грн., однак він цю суму коштів не сплатив, тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та пеню за прострочення її сплати.

В процесі розгляду спору судом встановлено, що власником квартир № 34 та № 47 по вул. Благовісна, 184 в м. Черкаси є ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2011, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.01.2017.

За приписом статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу частини 1 статті 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько - договірними зобовязаннями.

Відповідно до статті 174 ГК України господарський договір є підставою для виникнення господарських зобовязань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, суть якої викладено у статті 627 Цивільного кодексу України та полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позовні вимоги позивача ґрунтуються на ОСОБА_3 про справляння плати за користування частиною прибудинкової території, укладеної сторонами 03 липня 2007 року.

В пункті 1.1. ОСОБА_3 про справляння плати за користування частиною прибудинкової території вказано, що обєктом цієї ОСОБА_3 є частина прибудинкової території за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 184, яку використовує відповідач шляхом проведення реконструкції квартир № 34 та № 47 під офіс та виставково-торговельний зал у житловому будинку.

Відповідно до змісту цієї ОСОБА_3 відповідач зобовязався сплачувати позивачу кошти за фактичне користування частиною прибудинкової території, тобто умовою для сплати цієї плати є користування частиною прибудинкової території за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 184 у звязку із реконструкцією квартир № 34 та № 47 у цьому житловому будинку.

Пунктом 5.2. ОСОБА_3 визначено, що ця ОСОБА_3 втрачає чинність зокрема у разі закінчення її строку.

В пункті 2.3. ОСОБА_3 вказано, що у разі, якщо землекористувач продовжує використовувати частину прибудинкової території після закінчення строку дії цієї ОСОБА_3, то за відсутності письмових заперечень землевласника протягом одного місяця після закінчення строку дії ОСОБА_3, ця ОСОБА_3 вважається продовженою на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені ОСОБА_3.

Із поданої позивачем на вимогу суду Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.01.2017 вбачається, що 09.08.2011 вказані квартири № 34 та № 47 по вул. Благовісна, 184 в м. Черкаси придбала у власність ОСОБА_4 по договору купівлі-продажу від 09.08.2011, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2

Позивачем не подано доказів того, що відповідач фактично продовжує використовувати частину прибудинкової території протягом вказаного у позовній заяві періоду і після зміни власника квартир № 34 та № 47 по вул. Благовісна, 184 в м. Черкаси.

Виходячи із умови пункту 2.3. ОСОБА_3 про справляння плати за користування частиною прибудинкової території від 03 липня 2007 року та враховуючи недоведеність позивачем фактичного використання відповідачем частини прибудинкової території по вул. Благовісна, 184 в м. Черкаси протягом вказаного у позовній заяві періоду, суд вважає недоведеним факт продовження дії цієї ОСОБА_3 та її чинності в період з 01.01.2014 по 31.10.2016, за який позивачем заявлено до стягнення кошти.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписом статті 43 цього Кодексу господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено і належними доказами не підтверджено наявності у відповідача обовязку сплачувати позивачу кошти відповідно до ОСОБА_3 від 03.07.2007 в період з 01.01.2014 по 31.10.2016, оскільки не доведено, що протягом цього періоду відповідач фактично користувався частиною прибудинкової території за названою адресою.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі статті 49 ГПК України понесені позивачем витрати на сплату судового збору повністю покладаються на позивача і йому не відшкодовуються.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 30.01.2017 (понеділок).

Суддя А.Д. Пащенко