УХВАЛА

17.01.2017Справа № 910/7662/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожник"

до Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожне управління "ВАТ "ДАК Автомобільні дороги України" в особі філії "Білоцерківське дорожньо-експлуатаційне управління"

про стягнення 627 442,24 грн., -

За розглядом скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожник"

на дії та бездіяльність Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві

Суддя Морозов С.М.

За участю представників учасників судового процесу:

від позивача (скаржника): Федоренко А.М. (представник за довіреністю від 10.08.2016р.);

від відповідача: Гетьман Т.В. (представник за довіреністю № 255 «д» від 30.12.2016р.);

від ВДВС: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорожник" (надалі - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожне управління "ВАТ "ДАК Автомобільні дороги України" в особі філії "Білоцерківське дорожньо-експлуатаційне управління" (надалі - відповідач) заборгованості в розмірі 627 442,24 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Підченко Ю.О.) від 03.06.2015р. (повне рішення складено 10.06.2015р.) у справі №910/7622/15-г позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача основну заборгованість у розмірі 368 189 (триста шістдесят вісім тисяч сто вісімдесят дев'ять) грн. 21 коп., інфляційні втрати у розмірі 133 418 (сто тридцять три тисячі чотириста вісімнадцять) грн. 55 коп., 15% річних у розмірі 124 831 (сто двадцять чотири тисячі вісімсот тридцять одна) грн. 27 коп. та судовий збір у розмірі 12 528 (дванадцять тисяч п'ятсот двадцять вісім) грн. 77 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

01.07.2015р. Господарським судом міста Києва було видано наказ на виконання вказаного рішення.

19.08.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорожник" звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії та бездіяльність Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Підченко Ю.О.) від 30.08.2016р. у справі №910/7662/15-г відмовлено в задоволенні клопотання скаржника про поновлення строку для подання скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби, а скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожник" на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві повернуто скаржнику без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.11.2016р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.08.2016р. у даній справі скасовано та передано справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

01.12.2016р. матеріали справи №910/7662/15-г повернуто до Господарського суду міста Києва.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 01.12.2016р. справу №910/7662/15-г передано на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2016р. справу №910/7662/15-г прийнято до свого провадження суддею Морозовим С.М. та призначено розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожник" на дії та бездіяльність Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в справі №910/7662/15-г на 17.01.2017р.

Скарга позивача мотивована тим, що дії державного виконавця при винесенні постанови про зупинення виконавчого провадження від 29.03.2016р. є протиправними та не узгоджуються з положеннями ст. ст. 6, 37, 39 закону України «Про виконавче провадження», порушують його майнові інтереси як стягувача при виконанні судового рішення у даній справі. Крім того, позивач зазначив, що оскільки органом виконання судових рішень копії відповідної постанови на адресу стягувача направлено не було, про порушення своїх прав (зупинення виконавчого провадження), стягувач дізнався лише 12.08.2016р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження (копія заяви з відміткою про її прийняття в матеріалах справи).

Згідно положень ст. 1212 ГПК України (в редакції станом на дату звернення до суду зі скаргою) скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

З урахуванням вище викладеного, оскільки перебіг строку на оскарження дій органу виконання судових рішень почався з 13.08.2016р., скаржником не було пропущено строк на подачу скарги, про що також зазначено у постанові суду апеляційної інстанції від 01.11.2016р.

Відповідачем подано до суду письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду, відповідно до яких останній вказує на те, що заборгованість перед позивачем була частково погашена на суму 350 000,00 грн. та при надходженні коштів від Служби автомобільних доріг у Київській області, погашення суми боргу буде здійснено у повному обсязі.

В судове засідання 17.01.2017р. представник органу виконання судових рішень не з'явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи та його неявка відповідно до ст. 121-2 ГПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для їх розгляду, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги з огляду на наступне.

Відповідно ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 ГПК України).

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на дату винесення постанови державним виконавцем) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" № 14 від 26.12.2003р. стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції.

Згідно з положеннями Закону України "Про виконавче провадження" юридичним оформленням сукупності дій уповноваженої особи, направлених на виконання рішення суду є постанова державного виконавця.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього закону (стаття 19 закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ст. 25 закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

22.03.2016р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50557479.

Постановою державного виконавця від 29.03.2016р. виконавче провадження з примусового виконання наказу суду від 01.07.2015р. у даній справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 39 закону України "Про виконавче провадження" було зупинено у зв'язку з тим, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2011р. у справі № 44/258-б стосовно боржника порушено провадження у справі про банкрутство.

В пункті 8 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент зупинення виконавчого провадження) передбачено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

З наведеної норми Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що необхідною умовою зупинення виконавчого провадження є не лише порушення господарським судом справи про банкрутство боржника, а й поширення при цьому на вимогу стягувача дії мораторію.

Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється, зокрема, на вимоги поточних кредиторів. Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Тобто, мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширюється на поточну. Законодавець звільнив поточні зобов'язання боржника від будь-яких правових обмежень та наслідків, які настають під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Це стосується як виконавчого провадження, так і санкцій за невиконання грошових зобов'язань.

Як про те встановлено в судовому рішенні від 03.06.2015р. у даній справі, заборгованість відповідача з оплати вартості поставленого товару в розмірі 368 189,21 грн. виникла перед позивачем внаслідок неналежного виконання умов Договору купівлі-продажу продукції №101 від 13.09.2012р. та Договору купівлі-продажу продукції №106 від 15.10.2012р. за період 2012 - 2013рр.

Таким чином, зважаючи на те, що провадження у справі про банкрутство відповідача було порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2011р., якою також введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а заявлені позивачем вимоги у даній справі стосуються неналежного виконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу продукції №101 від 13.09.2012р. та Договору купівлі-продажу продукції №106 від 15.10.2012р. за період 2012 - 2013рр., вимоги стягувача є поточними, на які, згідно вищевказаних норм законодавства, дія мораторію не розповсюджується.

За таких обставин, підстави для зупинення виконавчого провадження у державного виконавця були відсутні.

Як передбачено в ст. 39 закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

Як зазначає позивач у своїй скарзі, що також не спростовано органом виконання судових рішень, копію оскаржуваної постанови він не отримував, що призвело до порушення його прав та інтересів, а також неможливості скористатись правами, наданими йому як стороні виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 6 закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, надані суду матеріали свідчить про те, що державний виконавець допустив порушення норм закону України "Про виконавче провадження" та не вжив усіх передбачених законом заходів задля примусового виконання судового рішення у даній спарві.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. (ст. 33 ГПК України).

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. (ст. 43 ГПК України).

У відповідності до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Стосовно вимоги скаржника про скасування постанови державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зупинення виконавчого провадження ВП №50557479 від 29.03.2016р., суд відмовляє в задоволенні такої вимоги з огляду на те, що чинним законодавством не передбачено право господарських судів на скасування постанов державного виконавця при умові визнання їх дії неправомірними.

Аналогічної правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України у постанові № 910/20380/13 від 26.04.2016 року.

За таких обставин, доводи скаржника визнаються судом правомірними, а скарга в частині визнання дій та бездіяльності Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві при здійсненні виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення у даній справі підлягає частковому задоволенню, оскаржувана постанова підлягає визнанню недійсною. В іншій частині в задоволенні скарги слід відмовити.

Крім того, суд, у відповідності до положень ст. 49 ГПК України та п. 4.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" здійснює розподіл судових витрат за розгляд апеляційної скарги позивача на ухвалу суду від 30.08.2016р. та покладає судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожник» на дії та бездіяльність Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в справі №910/7662/15-г задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження ВП №50557479 від 29.03.2016р. та неповідомлення стягувача про її винесення у строк, передбачений законом України "Про виконавче провадження".

3. Визнати недійсною постанову державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зупинення виконавчого провадження ВП №50557479 від 29.03.2016р.

4. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо невиконання рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2015р. у справі №910/7662/15-г.

5. Зобов'язати державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві провести виконавчі дії з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2015р. у справі №910/7662/15-г у порядку та строки, що визначені законом України "Про виконавче провадження".

6. В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

7. Стягнути з Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Білоцерківське дорожньо-експлуатаційне управління" (, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 11 А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожник" (, адреса: 08800, Київська область, м. Миронівка, вул. Корсунська, 10) суму судового збору за розгляд апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.08.2016р. у розмірі 1 378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 коп.).

8. Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Морозов С.М.