КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2017 р. Справа№ 910/16643/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Гіппіус Р.О. - представник;

Від відповідача: Щербак Є.М. - представник;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2016

у справі № 910/16643/16 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ"

до Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗПРОМБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ "Укргазпромбанк" Ожго Євгена Вікторовича

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ" до Публічного акціонерного товариства "УКРГАЗПРОМБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ "Укргазпромбанк" Ожго Євгена Вікторовича про зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 04.04.2011 в забезпечення виконання зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбатрос" за договором банківського кредиту № 01-КЛ/11-Д між Публічним акціонерним товариством "УКРГАЗПРОМБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ" було укладено договір застави № 02-З/11-Д. За доводами позивача, основне зобов'язання позичальника за договором банківського кредиту у відповідності до ст. 609 Цивільного кодексу України та ч.5 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" припинилось, у зв'язку з ліквідацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбатрос". Тому позивач просив суд визнати припиненими зобов'язання за Договором застави № 02-З/11-Д від 04.04.2011 та визнати припиненим право застави, припинивши обтяження за записом 1 зареєстрованого від 05.04.2011 за № 11032077 та запису 1 зареєстрованого від 21.06.2016 за № 15871717.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2016 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі №910/16643/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/16643/16 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Отрюх Б.В., суддів Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі №910/16643/16 прийнято до провадження та призначено на 26.01.2017.

24.01.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярія) Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2016 по справі №910/16643/16 без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення, який колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 26.01.2017 представник позивача надав свої пояснення по суті спору, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.01.2017 надав свої пояснення по суті спору та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.04.2011 між Публічним акціонерним товариством "УКРГАЗПРОМБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельно-промислова група "Альбатрос" був укладений договір банківського кредиту № 01-КЛ/11-Д, згідно з умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді мультивалютної відновлювальної кредитної лінії у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язувалось повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

Відповідно до пункту 4.1.2 Кредитного договору кредитодавець має право у разі невиконання позичальником будь-якого зобов'язання за договором / настання будь-якого з випадків, що зазначені в п. 3.2.12 цього договору, достроково стягнути кредит, нараховані проценти за користування кредитом, вимагати дострокового виконання зобов'язання за договором поруки, звернути стягнення на предмет застави (іпотеки).

Пунктом 3.2.12 Кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом та комісії за договором, незалежно від настання строку виконання зобов'язання, у випадках: невиконання позичальником будь-якого зобов'язання за цим договором або за будь-якими іншими договорами, укладеними з кредитодавцем.

Згідно із пунктом 7.3 Кредитного договору повідомлення, що направляються стороні для виконання цього договору чи у зв'язку із ним повинні бути складені у письмовій формі і підписані представниками сторін, які мають на це повноваження. Такі повідомлення будуть вважатися переданими іншій стороні належним чином, якщо вони направлені за допомогою послуг підприємств поштового зв'язку чи кур'єрської служби або вручені особисто представнику позичальника.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Між банком як заставодержателем та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ" в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором був укладений договір застави № 02-3/11-Д від 04.04.2011, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 723.

Згідно із пунктом 1.1 договору застави предметом цього договору є передача заставодавцем в заставу заставодержателю рухомого майна транспортних засобів, зазначених в пункті 1.3 цього договору, для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань позичальника, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій, збитків та будь-яких інших платежів, розмір, термін та умови сплати і повернення яких встановлюються договором про надання банківського кредиту № 01-КЛ/11-Д від 04.04.2011 та будь-якими додатковими угодами до нього.

Відповідно до пункту 1.3 договору застави предметом застави є транспортні засоби, а саме:

марка - Renault, модель - Magnum, рік випуску - 2000, колір - синій, номер шасі (кузова, рами) VIN - VF611GTA000108195, тип - СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е, реєстраційний номер АЕ8603СВ, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АЕС 227382, виданого РП РЕР 2 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 28 серпня 2008 року;

марка - Groenewegen, модель - DRO 1227, рік випуску - 2003, колір - синій, номер шасі (кузова, рами) VIN - XL9620000T0002114, тип - НАПІВПРИЧІП-БОРТОВИЙ-Е, реєстраційний номер АЕ0231ХХ, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АЕС 227383, виданого РП РЕР 2 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 28 серпня 2008 року;

марка - Renault, модель - Magnum 440, рік випуску - 2004, колір - червоний, номер шасі (кузова, рами) VIN - VF611GTA000129976, тип - СІДЛОВИН ТЯГАЧ-Е, реєстраційний номер АЕ7568ЕІ, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстраціютранспортного засобу САЕ 456773, виданого РП РЕР 2 УДАІ УМВ України вДніпропетровській області 04 березня 2011 року;

марка - KOGEL, модель - SNCO 24, рік випуску - 2000, колір - синій, номер шасі (кузова, рами) VIN - WK0SNC024Y0754322, тип - НАПІВПРИЧІП БОРТОВИЙ -Е, реєстраційний номер АЕ8801ХР, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 456774, виданого РП РЕР 2 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 04 березня 2011 року;

марка - Renault, модель - Magnum 440, рік випуску - 2001, колір - білий, номер шасі (кузова,рами) VIN - VF611СТА000100281, тип - БОРТОВИЙ-С, реєстраційний номер АЕ6957СК, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 320104, виданого РП РЕР 2 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 12 жовтня 2008 року;

марка - FREJAT, рік випуску - 1999, колір - синій, номер шасі (кузова, рами) VIN - VF9CD03, тип - ПРИЧІП, реєстраційний номер АЕ9130ХТ, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АЕС 320107, виданого РП РЕР 2 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 10 грудня 2008 року;

марка - Renault, модель - Magnum, рік випуску - 2000, колір - білий, номер шасі кузова, рами) VIN - VF611GTA000108196, тип - СІДЛОВИН ТЯГАЧ-Е, реєстраційний номер АЕ2826АВ, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АЕС 228338, виданого РП РЕР 2 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 26 вересня 2008 року;

марка - МЕТАСО, рік випуску - 1998, колір - сірий, номер шасі (кузова, рами) Y1N- VF9SD53, тип - НАПІВПРИЧІП-БОРТОВИЙ-Е, реєстраційний номер АЕ7816ХТ, що належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АЕС 228337, виданого РП РЕР 2 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 26 вересня 2008 року.

Підпунктом 14 пункту 1.5. договору застави визначено, що предмет застави перебуває у володінні заставодавця за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 60, та який сторони оцінюють в 667 362,82 грн.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами було укладено договори про внесення змін до Договору застави №02-3/11-Д, а саме:

Договір про внесення змін №1 від 25.01.2012, зареєстрований в реєстрі за №177;

Договір про внесення змін №2 від 13.04.2012, зареєстрований в реєстрі за №907;

Договір про внесення змін №3 від 21.09.2012, зареєстрований в реєстрі за №2265;

Договір про внесення змін №4 від 10.06.2013, зареєстрований в реєстрі за №791;

Договір про внесення змін №5 від 10.04.2014, зареєстрований в реєстрі за №371;

Договір про внесення змін №6 від 19.12.2014, зареєстрований в реєстрі за №1715.

Згідно із пунктом 1.7 договору застави зазначено, що заставодавець ознайомлений з умовами кредитного договору, у тому числі про строки виконання зобов'язань за кредитним договором та про право заставодержателя вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором з одночасним зверненням стягнення на предмет застави, про документи, що є безспірним підтвердженням суми зобов'язань / боргу позичальника за кредитним договором.

Пунктами 4.1 та 4.2 договору застави визначено, що право звернення стягнення на предмет застави заставодержатель набуває у разі невиконання позичальником будь-якого зобов'язання за кредитним договором та / або заставодавцем за цим договором застави. За рахунок предмету застави вимоги заставодержателя задовольняються в повному обсязі на момент фактичного задоволення.

18.05.2015 ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" звернувся з вимогою № 1644 до голови комісії з припинення ТОВ "ТПГ "Альбатрос" про визнання кредиторської вимоги та включення до переліку кредиторів та 20.05.2015 направив вимогу про виконання порушеного зобов'язання на адресу ТОВ "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ".

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 у справі 904/5631/15 ТОВ "ТПГ "Альбатрос" яка в подальшому була залишена Постановою Вищого господарського суду України від 01.03.2016 припинено касаційне провадження за касаційною скаргою банку та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 без змін, було ліквідовано як юридичну особу.

Крім того, факт припинення Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-промислова група "Альбатрос" підтверджується витягом з офіційного сайту Міністерства Юстиції України.

В своїх поясненнях, позивач зазначає, що відповідач не скористався своїм правом та не здійснив жодних дій, щодо захисту своїх прав, шляхом подання позовної заяви до боржника про стягнення заборгованості за Договором банківського кредиту №01-КЛ/11-Д від 04.04.2011 та не набув статусу кредитора у справі №904/5631/15 про банкрутство, а відтак у відповідності до ч.5 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом" вимоги, вважаються погашеними.

А відтак, на думку позивача, оскільки основне зобов'язання позичальника за Договором банківського кредиту №01-КЛ/11-Д є припиненими в зв'язку з ліквідацією позичальника, тому право за договором застави №02-3/11-Д від 04.04.2011 року є припиненими.

Крім того позивач вважає, що основне зобов'язання за Договором банківського кредиту №01-КЛ/11-Д позичальника у зв'язку з ліквідацією боржника є погашеними, що тягне за собою припинення зобов'язань за Договором застави, записи про обтяження заставою рухомого майна за Договором застави №02-3/11-Д від04.11.2011в Державному реєстрі речових прав на рухоме майно також підлягають припиненню.

У зв'язку з чим, позивач просив суд визнати припиненими зобов'язання за Договором застави № 02-3/11-Д від 04.04.2011, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 723, та визнати припиненим право застави та припинити обтяження: Запис 1, який було зареєстровано 05.04.2011 за № 11032077, Приватним нотаріусом Панченко О.В., на підставі Договору застави, 02-3/11-Д, 04.04.2011, обтяжувач ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК", застава рухомого майна та Запис 1, який було зареєстровано 21.06.2016 за № 15871717, приватним нотаріусом Щербак Т.В., застава рухомого майна.

Відповідно до статтей 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі кредитного договору, додаткових угод до нього, а також іпотечного договору виникли зобов'язальні відносини, які, в силу частини 1 статті 193 ГК України та статей 525, 526 ЦК України, повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за пунктом 7 частини 2 - припинення правовідношення.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст. 546 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що зобов'язанням, забезпеченим заставою, що виникла на підставі договору застави № 02-3/11-Д від 04.04.2011, є зобов'язання ТОВ "ТПГ "Альбатрос", яке виникло з договору банківського кредиту № 01-КЛ/11-Д від 04.04.2011.

Тоді як, ухвалю Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 у справі № 904/5631/15, яка набрала законної сили, юридичну особу - ТОВ "ТПГ "Альбатрос", ліквідовано.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Частинами 1 та 3 статті 3 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Згідно із статтею 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, держати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату центів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст. 589 ЦК України).

Відповідно до ч. 1-2 статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1-2 статті 593 ЦК України визначено, що право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, укладаючи договір застави, заставодавець бере на себе усі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета застави, у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із ЄДРПОУ.

Оскільки, покладення цих ризиків на особу, яка видала забезпечення, відбулося за договором, укладеним заставодавцем саме із кредитором, то усі взяті ризики слід покладати на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника. Отже, ліквідація боржника не може припиняти обов'язок заставодавця із несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто звільнення останньої від таких ризиків має бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором.

З огляду на вищевикладене слід дійти висновку, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором із внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором, яка не була погашена у процедурі ліквідації, не є підставою для припинення договору іпотеки, укладеного для забезпечення виконання кредитного договору боржником, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Дана правова позиція викладена в постановах Верховного суду України, у справах № 6-84цс15 від 10.02.2016, №6-245цс14 від 17.02.2016, № 3-952гс15 від 24.02.2016, №3-578гс16 від 06.07.2016, №3-584гс16 від 06.07.2016, №5/25-38 від 12.10.2016.

Щодо посилань позивача на позбавлення його права регресу до боржника, то слід зауважити, що укладання договору застави (іпотеки) є вільним волевиявленням заставодавця (іпотекодавця), який обізнаний із особою боржника та його майновим станом. Укладаючи, договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) приймає на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета застави іпотеки), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника. Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення цих ризиків відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника, отже, ліквідація боржника не повинна припиняти обов'язок заставодавця (іпотекодавця) з несення цих ризиків.

Крім того, сіл наголосити, що заставодавець відповідає не всім своїм майном, а лише в межах вартості предмета застави, який ним переданий у забезпечення виконання зобов'язань боржника, звернення стягнення на яке відбувається на підставі закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про припинення зобов'язання за Договором застави № 02-3/11-Д від 04.04.2011, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 723, документально не підтверджені, а тому задоволенню не підлягають.

Доводи, які наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно з положеннями ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРМЕТАЛОПРОФІЛЬ" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі № 910/16643/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/16643/16 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко