Господарський суд Чернігівської області
======================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

31 січня 2017 року справа № 927/22/17

За позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»
04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1
До Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго»
14000, м. Чернігів, вул. Реміснича (Комсомольська), 55 б
про стягнення 4 471 006 грн. 73 коп.
Суддя А.С.Сидоренко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 гол. юриск-т відділу позовної роботи управління юридичного забезпечення Департаменту юридичного забезпечення та роботи з контрагентами, дов. від 14.11.2016р. № 231/16

від відповідача: не зявився

В судовому засіданні 31.01.2017р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (надалі позивач) заявлено позов до публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (надалі відповідач) про стягнення 4 111 717,27 грн. нарахованого на суму боргу індексу інфляції та 359 289,46 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, нарахованих за несвоєчасну оплату природного газу, поставленого згідно договору постачання природного газу № 06/10-2670-БО-39 від 20.12.2010р.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 04.01.2017р. порушено провадження у справі, вказана вище позовна заява була прийнята до розгляду з призначенням судового засідання на 16.01.2017р.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 16.01.2017р. розгляд справи був відкладений з призначенням судового засідання на 31.01.2017р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо своєчасної оплати поставленого природного газу.

Відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, однак не скористався своїм процесуальним правом на участь у ньому.

До початку судового засідання відповідачем подано відзив на позов (від 30.01.2017р. № 30-01/17) в якому він не погодився із здійсненим позивачем нарахуванням на суму боргу індексу інфляції, оскільки за його власним підрахунком відповідна сума становить 4 110 710,68 грн. Враховуючи даний факт, відповідач вважає, що позовні вимоги в частині стягнення нарахованого на суму боргу індексу інфляції задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» зареєстрована розпорядженням Соломянської районної у місті Києві державної адміністрації від 12.02.2001р. за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1.

Згідно п. 3.1 та абз. 20 п. 3.5 р. 3 Статуту дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (нова редакція), затвердженого правлінням публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» протокол № 19 від 23.02.2016р., компанія є самостійним субєктом господарювання з правами юридичної особи, заснованої та зареєстрованої відповідно до чинного законодавства України.

Компанія набула статусу та прав юридичної особи з дня її державної реєстрації.

Компанія в межах, передбачених чинним законодавством України та цим Статутом, має право, зокрема виступати як позивач і відповідач в усіх судах України та за кордоном, третейському суді, укладати мирові угоди.

Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» зареєстроване рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 25.07.1995р. за адресою: м. Чернігів, вул. Комсомольська, 55 б, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис за № 1 001350.

Згідно п. 1.1 Статуту публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго», затвердженого загальними зборами акціонерів товариства (протокол від 24.04.2013р. № 20), публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» (надалі Товариство) відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» є новим найменуванням відкритого акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго», яке було створено згідно з наказом Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Чернігівській області від 18.07.1995р. № 368 шляхом перетворення Державного комунального підприємства теплових мереж «Облтеплокомуненерго» у відкрите акціонерне товариство відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 20.05.1993р. № 57/93 «Про приватизацію цілісних майнових комплексів державних підприємств та їх структурних підрозділів, зданих в оренду».

Товариство є правонаступником майна, майнових прав та обовязків відкритого акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» та Державного комунального підприємства теплових мереж «Облтеплокомуненерго».

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. ст. 173 175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново господарськими визнаються цивільно правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 20 грудня 2010 року між сторонами був укладений договір постачання природного газу № 06/10-2670-БО-39, на виконання умов якого позивач, протягом січня вересня 2011 року, здійснив відповідачеві поставку природного газу на загальну суму 48 689 800,01 грн.

Відповідач частково розрахувався з позивачем за поставлений природний газ, у звязку з чим на момент звернення позивача з позовом до господарського суду Чернігівської області сума заборгованості по оплаті поставленого природного газу становила 4 567 456,31 грн.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося вище, позивач належним чином виконав свої зобовязання шляхом поставки природного газу.

Відповідач, в свою чергу, зобовязання щодо своєчасної оплати поставленого природного газу своєчасно не виконував.

Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. п. 7.1 п. 7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 31.05.2012р. по справі № 5028/16/8/2012 присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 4 567 456,31 грн. боргу по оплаті природного газу, поставленого згідно договору постачання природного газу № 06/10-2670-БО-39 від 20.12.2010р., 370 729,43 грн. нарахованого на суму боргу індексу інфляції за період з лютого 2011р. по березень 2012р., 223 798,15 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, нарахованих за несвоєчасну оплату природного газу, за період з 11.02.2011р. по 23.04.2012р., та 35 252,01 грн. пені за несвоєчасну оплату поставленого природного газу.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 30.05.2014р. по справі № 927/614/14, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.09.2014р., присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 119 776,17 грн. нарахованого на суму боргу індексу інфляції за період з квітня 2012р. по березень 2014р. та 275 756,79 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, нарахованих за несвоєчасну оплату природного газу, за період з 24.04.2012р. по 24.04.2014р.

Виходячи з того, що відповідач припустився прострочення виконання зобовязання по оплаті поставленого природного газу, а також враховуючи те, що на момент звернення позивача до господарського суду з даним позовом вказане вище рішення від 31.05.2012р. по справі № 5028/16/8/2012, зокрема в частині стягнення 4 567 456,31 грн. боргу, фактично не виконано позивач правомірно здійснив нарахування на суму боргу індексу інфляції в розмірі 4 111 717,27 грн. за період з 01.04.2014р. по 31.10.2016р., а також 359 289,46 грн. трьох процентів річних з простроченої суми за період з 25.04.2014р. по 07.12.2016р.

При цьому, правильність розрахунків позивача була перевірена судом за допомогою ІПС «Законодавство». При розрахунку нарахованого на суму боргу індексу інфляції було встановлено, що сукупний індекс інфляції за період з квітня 2014 року по жовтень 2016 року становить 190,0220383; сума заборгованості з врахуванням інфляції за відповідний період становить 8 679 173,58 грн.; різниця із сумою боргу 4 111 717,27 грн. Тому заперечення відповідача щодо невірного визначення позивачем розміру нарахованого на суму боргу індексу інфляції судом відхиляються.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 173 175, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 205, 526, 530, 625, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго», м. Чернігів, вул. Реміснича (Комсомольська), 55 б (код 03357671) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Шолуденка, 1 (код 31301827) 4 111 717 грн. 27 коп. нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 359 289 грн. 46 коп. три проценти річних з простроченої суми та 67 065 грн. 10 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя А.С.Сидоренко

Рішення підписано 02 лютого 2017 року.

Суддя А.С.Сидоренко