ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.01.2017 Справа № 905/3181/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Говор О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк, м. Донецьк

про визнання кредитного договору № 104К-02Ю від 05.11.2013 недійсним

За участю представників сторін:

від позивача: не зявились

від відповідача: ОСОБА_1 - за довіреністю (в режимі відеоконференціїї).

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м.Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк, м. Донецьк про визнання договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 104К-02Ю від 05.11.2013 недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що укладений між позивачем та відповідачем договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 104К-02Ю від 05.11.2013 не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме: не містить умови та відомостей про загальну вартість наданого кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, порядок сплати за кредит, обовязки, відповідальність банку, а отже не відповідає приписам ст. 1054 Цивільного кодексу України та ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"; укладений кредитний договір можна вважати таким, що не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені кредитним договором і не може вважатися укладеним за волевиявленим учасників правочину і таким, що відповідає їх внутрішній волі; умовами кредитного договору №104К-02Ю від 05.11.2013 встановлено право банку на підвищення відсоткової ставки за кредитним договором, що суперечить ч.ч. 2, 3 ст.1056-1 ЦК України; умова договору, яка передбачає право банку вимагати дострокового погашення кредитної заборгованості не відповідає ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.11.2016 порушено провадження по справі № 905/3181/16.

Представник позивача у судові засідання не зявився, незважаючи на наявність в матеріалах справи клопотань позивача, що підтверджують факт обізнаності позивача про час і місце судових засідань. Ухвали суду були розміщені на сторінці господарського суду Донецької області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014р. № 01-06/2052/14, про що свідчать відповідні копії витягів з сайту.

Від відповідача через канцелярію суду 13.12.2016 надійшов відзив вих.№09/2252 від 01.12.2016, в якому банк зазначив, що твердження позивача стосовного того, що кредитний договір № 104К-02Ю від 05.11.2013 не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України є незаконними, безпідставними, хибними та спростовуються самими положеннями кредитного договору.

20.12.2016 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання у порядку ст.38 ГПК України. В клопотанні позивач просить зобовязати відповідача надати документи, що є належними доказами по справі та знаходяться у ПАТ «КБ «Південкомбанк» для огляду у судовому засіданні у оригіналах та засвідчених належним чином копіях для залучення до матеріалів справи та засвідчену копію ТОВ Дорстрой, як стороні по справі для вивчення та надання додаткових пояснень.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.01.2017 був присутній у режимі відеоконференції через Апеляційний суд м. Києва, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Розгляд справи відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України та продовжувався на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

Перед початком розгляду справи по суті представника відповідача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, господарським судом встановлено наступне:

05.11.2013 між відповідачем, Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Південкомбанк, м. Донецьк (банк, кредитор) та позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк (позичальник) укладений договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 104К-02Ю (надалі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти (надалі кредит) на наступних умовах: ліміт кредитування 53500000,00 грн., кінцевий строк дії кредитної лінії до 04 листопада 2014 року, ціль використання поповнення обігових коштів, процентна ставка 24,50% річних.

Згідно пунктів 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 кредитного договору для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом банк відкриває позичальнику позичкової рахунок №2062.7.023031.004 (код за ) в РУ ПАТ «КБ «Південкомбанк» м.Донецьк, код банку (МФО) 335946 (надалі «позичковий рахунок»). Видача кредитних коштів в межах кредитної лінії здійснюється окремими частинами (надалі за текстом кожна окрема частина «транш») на цілі, визначені п.1.1 цього договору, шляхом зарахування на поточний рахунок №2600.8.023031.003 (код за ) в РУ ПАТ «КБ «Південкомбанк» м. Донецьк, код банку (МФО) 335946, на підставі письмової заяви позичальника. Моментом (днем) надання траншу кредиту вважається день зарахування на поточний рахунок №2600.8.023031.003 (код за ) в РУ ПАТ «КБ «Південкомбанк» м.Донецьк, код банку (МФО) 335946, суми відповідного траншу кредиту. Моментом (днем) повернення траншу кредиту вважається день зарахування на позичковий рахунок кредитора, зазначений в пункті 2.1 цього договору, грошових коштів на суму траншу кредиту. Термін користування позичальником кожним траншем кредиту не може перевищувати кінцевого строку дії кредитної лінії.

В пунктах 2.6 2.8 кредитного договору зазначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, за період з першого по останнє число поточного місяця, а також у день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії. Якщо останнє число поточного місяця припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, нарахування процентів здійснюється напередодні. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за методом «факт/360» (фактична кількість днів користування кредитом у місяці та 360 днів в році). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії. Сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно, 05 число місяця (включно), наступного за звітним, а також в день повернення кредиту в повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії, на рахунок №2068.6.023031.001 (код за ) в РУ ПАТ «КБ «Південкомбанк» м.Донецьк, код банку (МФО) 335946.

Відповідно до п. 2.14, пп. 2.14.1, 2.14.2, 2.14.3, 2.14.4 кредитного договору у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі згідно з рішенням Верховної Ради України, Національного банку України, внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів, визначених п.1.1 цього договору, в такому порядку:

- Про намір змінити розмір процентів за надання кредиту, кредитор зобовязаний повідомити позичальника не пізніше ніж за 15-ть робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладання відповідну додаткову угоду.

- У разі, якщо позичальник погодиться зі зміненим розміром процентів за кредитом, він зобовязаний протягом строку, зазначеного в пп. 2.14.1 цього договору, підписати надану кредитором додаткову угоду про внесення змін до цього договору та повернути її кредитору.

- У разі, якщо позичальник не погодиться з запропонованими кредитором розмірами процентів, він зобовязаний протягом строку, зазначеного в пп. 2.14.1 цього договору, повернути кредитору існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі які повязані з цим договором, в повному обсязі. Після сплати позичальником зазначених сум дія цього договору вважається припиненою.

- У випадку, якщо протягом строку зазначеного підпункті 2.14.1 цього договору, від позичальника не надійде письмової відповіді про незгоду на зміну процентної ставки за кредитом, або позичальником не буде підписана додаткова угода до цього договору, буде вважатися, що ним узгоджена змінена процентна ставка, і після спливу зазначеного строку кредитор має право застосовувати відповідно до умов цього договору новий розмір процентної ставки.

Згідно п. 1 пп. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3 кредитного договору кредитор зобовязаний протягом одного робочого дня від дати виконання позичальником п.п. 3.3.1 цього договору, відкрити позичальнику в РУ ПАТ «КБ «Південкомбанк» м. Донецьк, код банку (МФО) 335946, рахунок, за яким обліковується кредит; завчасно повідомляти позичальника про намір змінити розмір процентної ставки та комісії в порядку, визначеному пунктом 2.14 цього договору; надати позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Зобовязання кредитора щодо надання позичальнику кредиту дійсне протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього договору. У разі неотримання позичальником першого траншу кредиту протягом вказаного терміну, кредитор не несе безумовних зобовязань з надання кредиту за цим договором.

В пп. 3.2.4 кредитного договору зазначено, що кредитор має право, зокрема, вимагати від позичальника надання ним та/або третьою особою додаткових засобів забезпечення виконання зобовязань за цим договором, та/або проведення їх повної чи часткової заміни; або вимагати повернення кредитору існуючої суми заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, які повязані з цим договором, в повному обсязі протягом трьох робочих днів з дня отримання вимоги кредитора у разі: погіршення фінансового стану позичальника, який визначається за методикою кредитора; настання обставин, які призвели до зменшення ринкової вартості предмета застави/іпотеки; виникнення або збільшення збитків за останній звітний період більш ніж на 20 (двадцять) процентів порівняно з попереднім звітним періодом; перенесення кредиту до групи з більш високим рівнем ризику; зменшення грошових надходжень на поточний рахунок позичальника за місяць, що минув, більш ніж на 25 (двадцять пять) процентів, порівняно з середньомісячними надходженнями за останні 3 (три) місяці, що передували дню видачі першого траншу кредиту.

В пункті п. 8.1. кредитного договору визначено, що строк дії цього договору встановлюється з дня підписання цього договору і до повного погашення позичальником усіх зобов'язань за цим договором.

На виконання умов кредитного договору позивач надав позичальнику кредитні кошти, що підтверджується матеріалами справи.

За твердженням позивача, договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 104К-02Ю від 05.11.2013 не відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", у зв`язку з чим позивач звернувся до господарського суду з вимогами про визнання кредитного договору недійсним.

Проаналізувавши надані сторонами судового процесу докази та пояснення, дослідивши та зясувавши всебічно та у повній мірі обставини справи, з якими закон повязує недійсність договору або його пунктів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання договорів недійсними: відповідність договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору, дієздатність сторін за договором, у чому конкретно полягає порушення вільного волевиявлення та не відповідність його внутрішній волі учасника правочину, не спрямованість сторони на реальне настання правових наслідків правочину та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 215 Цивільного Кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою ст.203 Цивільного Кодексу України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою ( ст. 207 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч.2 ст. 345 ГК України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно з п. 9 абз. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

При цьому, ні ст. 345 Господарського кодексу України, ні ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не встановлюють порядку укладення кредитних договорів, чи їх обовязкових реквізитів, відсутність яких була б підставою для визнання такого договору недійсним. У ч.2 ст.345 Господарського кодексу України, ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначаються загальні ознаки кредитного договору, однак не зазначається про те, що перелічені його умови є істотними, обовязковими умовами, відсутність яких свідчила б про недійсність договору.

Отже, істотними умовами кредитного договору як господарського договору, відповідно до закону, є умови про предмет, ціну та строк його дії, а також усі інші умови щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно п. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Отже, якщо при укладенні господарського договору сторони не досягли згоди з усіх його істотних умов, то на стадії укладення договору може мати місце визначення договору як неукладеного, а не визнання його недійсним. В той же час, згідно висновків Верховного Суду України, які викладені у його постанові від 25.06.2011 у справі №7/221-09, визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору в разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх його істотних умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

Посилання позивача, як на підставу для визнання недійсним договору про відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії №104К-02Ю від 05.11.2013 на те, що всупереч вимогам ч.2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч.2 ст. 345 Господарського кодексу України, договір не містить умов або правил про відповідальність відповідача ні за невиконання, ні за неналежне виконання останнім умов договору, суд вважає необґрунтованими, оскільки законом прямо не передбачено недійсність договору кредиту, у разі відсутності таких умов. Крім того, у випадку невиконання або неналежного виконання банком умов кредитного договору позичальник не позбавлений права застосувати до банку відповідальність, передбачену нормами чинного законодавства України.

Суд, дослідивши умови договору, встановив, що в договорі про відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії №104К-02Ю від 05.11.2013, укладеному між сторонами, погоджені всі істотні умови, такі як предмет, ціна та строк дії договору, крім того погоджені умови, строки, порядок видачі і погашення кредиту, порядок нарахування та сплати процентів, процентну ставку, види забезпечення зобов'язань позичальника, права та обовязки сторін, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність позивача за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Отже, сторони (позивач та відповідач) погодили текст та дійшли згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, підписали та приступили до виконання взятих на себе зобов'язань відповідно до умов договору.

Таким чином, твердження позивача, що договір про відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії №104К-02Ю від 05.11.2013 не містить умови про загальну вартість наданого кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, порядок сплати за кредит, обовязки банку спростовуються змістом цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів незгоди з умовами вказаного договору (додаткових угод) зі сторони позивача, суду не надано. У випадку незгоди з умовами вказаного договору, позивач, вправі був відмовитися від підписання договору чи вимагати внесення змін у спірні положення договору.

Згідно частин 2-3 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (з доповненнями згідно із Законом N1822-VI від 21.01.2010), фінансовим установам забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених кредитним договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом. Фінансовим установам забороняється вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом та розривати в односторонньому порядку укладені кредитні договори у разі незгоди позичальника із пропозицією фінансової установи збільшити процентну ставку або інший платіж, передбачений кредитним договором або графіком погашення боргу.

В п. 2.14 кредитного договору передбачено право банку ініціювати зміну розміру процентів, визначених п. 1.1 цього договору, у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України в тому числі згідно з рішенням Верховної Ради України, НБУ, внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України. В п.п. 2.14.1, 2.14.2, 2.14.3, 2.14.4 кредитного договору визначено порядок зміни процентної ставки. На підставі вищевикладеного суд не вбачає однобічного права банку на збільшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами та дострокового вимагання погашення несплаченої частини боргу за кредитом та розривання в односторонньому порядку кредитного договору у разі незгоди позичальника із пропозицією банку збільшити процентну ставку. З огляду на вищевикладене, положення спірного договору відповідають внутрішньому волевиявленню сторін та є обовязковими для виконання ними в редакції, визначеній договором з урахуванням змін, внесених до нього. За таких обставин суд вважає, що в умовах повного врегулювання сторонами в договорі (додаткових угодах) умов зміни розміру процентної ставки, відсутні ознаки односторонньої зміни зобовязань з ініціативи відповідача. Зазначені обставини свідчать про відповідність кредитного договору загальним вимогам, які ставляться до правочину, та спеціальним нормам, що застосовуються до кредитного договору, недоведеність позивачем порушення положеннями спірного договору приписів ст.1056-1 Цивільного кодексу України та ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Крім того, судом прийнято до уваги, що відповідач виконав умови договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 104К-02Ю від 05.11.2013 та видав кредитні кошти позивачу, а отже укладений кредитний договір не можна вважати таким, що не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені кредитним договором.

Всі інші твердження позивача спростовуються вищевикладеним та не являються підставами для визнання правочину недійсним.

Таким чином, дослідивши умови договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 104К-02Ю від 05.11.2013, надавши його правову оцінку, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для визнання його недійсним.

Приймаючи до уваги викладені вище обставини, в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк суд відмовляє.

Щодо клопотання позивача про витребування доказів у порядку ст. 38 ГПК України суд зазначає наступне

Відповідно до статті 38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

В порушення зазначеного позивач не визначив, яким чином внутрішні документи банку (протоколи рішення кредитного комітету ПАТ «КБ «Південкомбанк» на укладання кредитного договору №104К-02Ю від 05.11.2013, протоколи рішення кредитного комітету ПАТ «КБ «Південкомбанк» на укладання договорів про внесення змін до кредитного договору №104К-02Ю від 05.11.2013, положення про кредитний комітет, положення про кредитування, інструкції та положення про банківські продукти, що регламентують порядок укладання кредитних договорів та видачу кредитів ПАТ «КБ «Південкомбанк», положення про Головне управління ПАТ «КБ «Південкомбанк» та його філії, довіреність, наказ про призначення та посадову інструкцію на особу представника банку, що підписала кредитний договір №104К-02Ю від 05.11.2013, з боку банку, протоколи спостережної ради ПАТ «КБ «Південкомбанк» про видачу кредиту ТОВ Дорстрой, засвідчену копію карти підписів ПАТ «КБ «Південкомбанк», осіб що мають підпису документів від імені банку, довідка про членство ПАТ «КБ «Південкомбанк»у асоціаціях та інших установах до яких входить банк та у межах яких розробляються та діють вимоги до кредитних правовідносин з клієнтами банку) впливають на правовідносини між позивачем та відповідачем та які обставини можуть бути підтвердженні цими документами, у зв'язку з чим, суд в задоволені клопотання відмовляє.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 49, 77, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Дорстрой, м. Донецьк до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Південкомбанк, м. Донецьк про визнання договору про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 104К-02Ю від 05.11.2013 недійсним.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 19.01.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення буде складено та підписано 23.01.2017.

Суддя Г.Є. Курило

Повний текст рішення підписано 23.01.2017.