ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р. Справа № 922/4683/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу MECMAR SOCIETA PER AZIONI (АТ "Мекмар") (вх. №175 Х/1-7) на ухвалу господарського суду Харківської області від 29.12.16 у справі

за позовом MECMAR SOCIETA PER AZIONI (АТ "Мекмар"), Італія, м. Мінебре,

до ТОВ "Торгівельний дім "Донснаб", смт Мала Данилівка,

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, MECMAR SOCIETA PER AZIONI (АТ "Мекмар"), звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Донснаб" про стягнення заборгованості за відвантажений товар у розмірі 411 077,65 євро.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.12.2016 року (суддя Жельне С.Ч.) позовна заява повернута позивачу без розгляду.

MECMAR SOCIETA PER AZIONI (АТ "Мекмар") подано апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу господарського суду Харківської області від 29.12.2016 року.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник вказує, що до позовної заяви ним було додано копію довіреності від 01.11.2016 року, яка завірена нотаріально, а тому, на думку заявника, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відсутність у представника позивача ОСОБА_2 повноважень на підписання і подання позовної заяви від імені позивача.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, в обґрунтування якого зазначив про неможливість прибути в судове засідання у зв'язку з перебуванням у відрядженні.

Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В даному випадку явка представників сторін обовязковою не визнавалася, а відсутність відповідача, враховуючи оскарження ухвали суду про повернення позовної заяви, не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, відповідно до положень статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. У даному випадку, це стосується і представника відповідача, який повинен доказати факти, покладені ним в обґрунтування клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, відповідачем до заявленого клопотання не додано доказів на підтвердження обставин, вказаних у заявленому клопотанні. Такими доказами могли б стати наказ про відрядження, проїзні документи та інші докази перебування представника відповідача у відрядженні.

Також, у вирішенні питання про відкладення розгляду справи, слід врахувати наступне.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p. У ній сформульовано основні права і свободи людини, зокрема право при визначенні її громадянських прав і обовязків, висуненні проти неї кримінального обвинувачення на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, субєктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку.

Отже, підстави для відкладення розгляду справи відсутні, а тому, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як було зазначено вище, ухвалою господарського суду Харківської області від 29.12.2016 року позовна заява MECMAR SOCIETA PER AZIONI (АТ "Мекмар") повернута позивачу без розгляду.

В обґрунтування вищезазначеної ухвали місцевий господарський суд зазначив, що подана позовна заява підписана представником позивача ОСОБА_2, при цьому в якості доказів наявності повноважень на представництво інтересів позивача до позову додана копія довіреності від 01.11.2016р., яка не засвідчена належним чином, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом наявності у представника позивача повноважень на підписання від його імені позовної заяви.

З урахуванням викладеного місцевий господарський суд вважав, що позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, та повернув позову заяву позивачеві без розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, колегія суддів вважає такі висновки місцевого господарського суду передчасними, та вважає необхідним звернути увагу на наступне.

Так, як вказує позивач в апеляційній скарзі та підтверджується матеріалами справи (пунктом 62 додатків до позовної заяви (а.с. 8) та пунктом 62 опису вкладення у цінний лист (а.с. 12)), позивачем до позовної заяви додано нотаріальну копію довіреності на 5 арк.

В оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд посилався на довіреність від 01.11.2016 року.

До апеляційної скарги представником позивача додана довіреність від 01.11.2016 року. Вказана довіреність, яка підтверджує повноваження ОСОБА_2 на представництво інтересів MECMAR SOCIETA PER AZIONI (АТ "Мекмар") прошита, містить позначення "копія", містить підпис приватного нотаріуса ОСОБА_3 та має відтиск печатки нотаріуса на підписі нотаріуса та на скріпленні прошивки копії довіреності.

Вказані вище обставини свідчать про те, що копія довіреності посвідчена нотаріально у відповідності до вимог Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом № 3253/5 від 22.12.2010 року.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про нотаріат", нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють, зокрема, таку нотаріальну дію як посвідчення довіреності.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем при поданні позовної заяви подано докази на підтвердження повноважень ОСОБА_2 на представництво інтересів MECMAR SOCIETA PER AZIONI (АТ "Мекмар"), зокрема, на підписання позовних заяв (арк. 2 довіреності від 01.11.2016 року (а.с. 33)).

Таким чином, оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята за умов неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які стали причиною порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

З огляду на викладене, узвала господарського суду Харківської області від 29.01.2016 року про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Згідно з частиною 7 статті 106 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 29.01.2016 року про повернення позовної заяви скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 25.01.2017 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Слободін М.М.