РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2017Справа №910/22287/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське"

про стягнення страхового відшкодування.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва надійшли позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (далі - відповідач) про стягнення страхового відшкодування.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.12.2016 було порушено провадження у справі № 910/22287/16, розгляд справи призначено на 21.12.2016.

21.12.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 08.12.2016 про порушення провадження у справі № 910/22287/16.

Судове засідання 21.12.2016 не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Нечая О.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.12.2016 розгляд справи було призначено на 18.01.2017.

У судове засідання 18.01.2017 представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені, докази чого містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

22.09.2015 між ОСОБА_1 (далі - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (далі - позивач) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 2-01 (далі - Договір), відповідно до якого позивачем були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1.

01.10.2015 о 17 год. 40 хв. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2, на перехресті вул. Дніпровська набережна - Причальна під Дарницьким мостом в м. Києві, при перестроюванні з крайньої правої смуги руху у крайню ліву смугу, не переконався в безпеці маневру та не помітив автомобіль марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався у суміжній смузі руху, внаслідок чого сталось зіткнення з вищевказаним автомобілем, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 21.12.2015 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на них адміністративне стягнення в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

Таким чином, постановою Дарницького районного суду міста Києва від 21.12.2015 встановлено вину обох учасників вищезазначеної ДТП.

Відповідно до рахунку-фактури № АБ-0008031 від 05.10.2015 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1, скала 12 278,23 грн.

Позивачем було складено та підписано страховий акт № 3281-02 від 09.10.2015, згідно з яким пошкодження автомобіля марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок вищезазначеної ДТП, визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 12 278,23 грн.

Згідно з умовами Договору позивач сплатив на користь страхувальника суму страхового відшкодування в розмірі 12 278,23 грн в наступному порядку: 4 836 грн було сплачено на підставі страхового акту № 3281-02 від 09.10.2015, що підтверджується копією платіжного доручення № 12473 від 12.10.2015; 7 441,81 грн було зараховано в рахунок оплати страхового платежу за Договором.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат (затрат) переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхове товариство «Іллічівське» (далі - відповідач), згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4043742.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, на підставі вищезазначених норм та у зв'язку з укладенням Полісу № АЕ/4043742 відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2.

Враховуючи те, що цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння вищезазначеної ДТП було застраховано відповідачем, що підтверджується Полісом № АЕ/4043742, відповідач згідно з статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України «Про страхування» зобов'язаний в межах ліміту відповідальності виплатити страхове відшкодування позивачу.

Судом встановлено, що вищезазначена ДТП сталась з вини обох водіїв.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного.

Таким чином, розмір частки відшкодування завданої власнику автомобіля «Хюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шкоди визначається відповідно до ступеня вини кожного із учасників вищезазначеної ДТП.

При визначенні цього розміру суд виходить із змісту постанови Дарницького районного суду м. Києва, якою було застосовано до обох учасників вказаної ДТП однакове адміністративне стягнення, а саме штраф в розмірі 340,00 грн.

Отже ступінь вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначається судом як рівна, а тому шкода повинна бути відшкодована кожною із зазначених осіб у рівній частці від загального розміру шкоди.

У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Полісом № АЕ/4043742 встановлено франшизу в розмірі 510,00 грн.

Позивачем враховано франшизу, встановлену Полісом № АЕ/4043742, при визначенні розміру позовних вимог.

Позивачем було направлено відповідачу регресну вимогу на суму 12 278,23 грн, проте, в порушення п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідач відшкодування не здійснив.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 5 629,12 грн є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 38Б; ідентифікаційний код: 25186738) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31; ідентифікаційний код: 25186738) страхове відшкодування в розмірі 5 629 (п'ять тисяч шістсот двадцять дев'ять) грн 12 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

Повне рішення складено 27.01.2017.

Суддя О.В. Нечай