ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 січня 2017 року Справа № 910/3962/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Гольцової Л.А.(доповідач),
суддів:Барицької Т.Л., Іванової Л.Б.,
розглянувши касаційну скаргу Державної казначейської служби України
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 21.11.2016
у справі№ 910/3962/16
Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Держанвий ощадний банк України в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк"
до1.Державної казначейської служби України, 2.Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
простягнення 11434,47 грн.
ВСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази надіслання її копії іншій стороні у справі.

Належним доказом направлення саме копії касаційної скарги іншій стороні у справі з дотриманням вимог частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України є бланк опису вкладення, який згідно з частиною 1 статті 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Разом з тим, заявником в якості доказу надсилання копій касаційної скарги позивачу тв відповідачу 2 до касаційної скарги додані копія відомості на просту письмову кореспонденцію від 12.12.2016, загальна кількість в якій зазначена "2 одиниць" без зазначення назви та адрес отримувачей та копія реєстру кореспонденції відправленої ДКСУ від 12.12.2016 в якому зазначені назви та адреси позивача та відповідача 2. однак засвідчена лише печаткою Казначейства без відомостей поштового відділення.

Зазначені додатки не можуть бути визнані судом, як належні докази направлення копії касаційної скарги іншим сторонам у справі.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Державною казначейською службою України подано касаційну скаргу без доказів сплати судового збору, однак було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору або його відстрочення до прийняття рішення по суті.

Статтею 8 Закону передбачена можливість відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати цього збору з урахуванням майнового стану сторони.

Частиною першою цієї статті встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною другою ст. 8 Закону встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин та подання доказів, котрі свідчать про неможливість або ускладнення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на зацікавлену сторону.

В клопотанні заявник зазначає, кошторисні призначення для сплати судового збору на 2016 рік передбачені, але асигнування цих коштів відкриваються щомісячно. При цьому. враховуючи кількість справ, що потребують оскарження при здійсненні функцій із захисту інтересів держави, Казначейство не має змоги своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату судового збору До матеріалів касаційної скарги скаржником не додано жодних доказів на підтвердження неможливості здійснення ним сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі..

Слід зазначити, що оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а наведені відповідачем 1 обставини, не мають характеру виключних та ДКС України не надано доказів на підтвердження того, що вона не має коштів на момент подання касаційної скарги та її майновий стан перешкоджав сплаті судового збору у встановленому законом розмірі, це свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору або його відстрочення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 86, 111, п. 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, ст. 8 Закону України "Про судовий збір", Вищий господарський суд України -

У Х В А Л И В:

Відмовити Державній казначейській службі України в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 у справі №910/3962/16.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 у справі №910/3962/16 повернути скаржнику.

Головуючий суддя Л.А. Гольцова

Судді Т.Л. Барицька

Л.Б. Іванова