КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2017 р. Справа№ 910/16987/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Кропивної Л.В.

за участю представників:

від позивача - Марченко О.В., представник за довіреністю №30 від 20.01.2017р.;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "БРАВО СЕРВІС" на рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2016 року у справі №910/16987/16 (суддя Бондарчук В.В.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Полімерцентр" до товариства з обмеженою відповідальністю "БРАВО СЕРВІС" про стягнення 151 219, 39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Полімерцентр" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "БРАВО СЕРВІС" про стягнення 151 219, 39 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.10.2016 року у справі №910/16987/16 позов задоволено повністю.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати товару.

Не погодившись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "БРАВО СЕРВІС" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2016 року у справі №910/16987/16 скасувати та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що від товариства з обмеженою відповідальністю "БРАВО СЕРВІС" Специфікація № 2-16 була підписана не уповноваженою особою.

Представник позивача в судовому засіданні 23.01.2017 надав пояснення, яким просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Відповідач правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи судом, а також, що саме ним подана апеляційна скарга, а отже його позиція є викладеною та зрозумілою апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна компанія "Полімерцентр" (далі - постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "БРАВО СЕРВІС" (далі - покупець) 30.03.2015 укладено договір № 03301, умовами якого передбачено, що постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти і сплатити продукцію найменування, кількість і вартість якої вказується в специфікаціях № 1,2,3 і т.д., що є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 3.5. договору, після виготовлення кліше стають власністю покупця і знаходяться на зберіганні у постачальника для використання їх при виготовленні наступних замовлень покупця.

Ціна на продукцію вказується у специфікації (п. 4.1. договору).

Відповідно до специфікації № 1-16, перед початком виконання робіт покупець сплачує передрукувальні роботи на умовах 100 % передоплати з наступного розрахунку:

Кліше пл. Національні традиції Кефір 1 % 900 г.

Кліше пл. Національні традиції Кефір 2,5% 900 г.

Кліше пл. Національні традиції Кефір 2,5% 500 г.

Кліше пл. Національні традиції Молоко 2,5% 1000 г.

Кліше пл. Національні традиції Йогурт Мультіфрукт 2,5% 500 г.

Кліше пл. Національні традиції Персік-маракуйя 2,5% 500 г.

Кліше пл. Національні традиції Ряжанка 4% 500 г.

Кліше пл. Національні традиції Сметана 15 % 400 г.

Кліше пл. Національні традиції Сметана 21 % 400 г.

Загальна сума з ПДВ 50 760, 00 грн.

Дата узгодження специфікації - 09.03.2016.

Згідно Специфікації № 2-16 на замовлення покупця виготовляється наступна плівка:

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Кефір1 % 900 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Кефір 2,5 % 900 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Кефір 2,5 % 900 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Молоко 2,5 % 1000 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Йогурт Мультіфрукт 2,5 % 500 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Йогурт Персік-маракуйя 2,5 % 500 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Ряжанка 4 % 500 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Сметана 15 % 400 г.

Плівка 3 сл 0,08П Національні традиції Сметана 21 % 400 г.

Загальна сума з ПДВ 251 820, 00 грн.

Умови оплати продукції:

1. Авансовий платіж у розмірі 50 % від загальної вартості партії товару проводиться покупцем протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання специфікації та/або виписки рахунку-фактури.

2. Другий платіж у розмірі 50 % від вартості замовленої партії товару, проводиться покупцем не пізніше дня відвантаження товару.

Відвантаження проводиться зі складу постачальника м. Київ, вул. Тульчинська, 6, після 100 % передплати.

Дата узгодження специфікації - 14.03.2016.

Позивачем на виконання умов договору було поставлено відповідачеві товар (кліше) на загальну суму 50 760, 00 грн., що підтверджується:

- актом № 4-16 здачі прийняття від 31.03.2016 на суму 11 280, 00 грн.;

- актом № 3-16 здачі-прийняття від 31.03.2016 на суму 11 280, 00 грн.;

- актом № 5-16 здачі-прийняття від 31.03.2016 на суму 5 640, 00 грн.;

- актом № 6-16 здачі-прийняття від 31.03.2016 на суму 11 280, 00 грн.;

- актом № 7-16 здачі-прийняття від 10.05.2016 на суму 11 280, 00 грн., які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками (копії у матеріалах справи).

Проте, відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 50 760, 00 грн.

Крім того, позивачем виготовлено на замовлення відповідача плівку поліетиленову на загальну суму 150 823, 40 грн. відповідно до специфікації № 2-16 від 14.03.2015.

Відповідачем 17.03.2016 перераховано на поточний рахунок позивача 50 364, 00 грн. авансового платежу, що підтверджується випискою з банківського рахунку.

Решта коштів за плівку поліетиленову у розмірі 100 459, 39 грн. оплачена не була.

Позивачем на адресу відповідача направлявся лист від 23.08.2016 № 259 з вимогою у строк до 01.09.2016 сплатити заборгованість у розмірі 151 219, 39 грн. (50 760, 00 грн. - заборгованість за кліше + 100 459, 39 грн. - заборгованість за плівку поліетиленову) шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача, що підтверджується фіскальним чеком № 6638 від 30.08.2016.

Відповідач на лист відповіді не надав, заборгованість не погасив.

Враховуючи те, що відповідачем не було оплачено суму заборгованості у загальному розмірі 151 219, 39 грн., позивач звернувся до суду з позовом про її стягнення.

Судом першої інстанції вказані вимоги задоволено повністю.

Колегія суддів вважає обґрунтованим вказаний висновок місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до специфікації № 1-16, перед початком виконання робіт покупець сплачує передрукувальні роботи на умовах 100 % передоплати.

Відповідачем, незважаючи на здійснену позивачем поставку товару, оплата за вказаною специфікацією проведена не була.

Згідно Специфікації № 2-16 на замовлення покупця виготовляється плівка, оплата якої здійснюється наступним чином: авансовий платіж у розмірі 50 % від загальної вартості партії товару проводиться покупцем протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання специфікації та/або виписки рахунку-фактури; другий платіж у розмірі 50 % від вартості замовленої партії товару, проводиться покупцем не пізніше дня відвантаження товару; відвантаження проводиться після 100 % передплати.

Відповідач на третій день після підписання вказаної специфікації № 2-16 та виписки позивачем рахунку - фактури, а саме 17.03.2016 вніс на рахунок постачальника авансовий платіж в сумі 50 364, 00 грн.

Решта коштів за виготовлену позивачем плівку покупцем оплачена не була.

При цьому, посилання апелянта, як на підставу для відмови у задоволенні позову, на підписання від товариства з обмеженою відповідальністю "БРАВО СЕРВІС" Специфікації № 2-16 не уповноваженою особою, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Перш за все слід зазначити, що вказана специфікація скріплена печатками обох сторін. При цьому, апелянт не висловлював сумнівів щодо достовірності відбитку його печатки та відповідно не надав суду доказів викрадення сторонніми особами його печатки.

Крім того, частиною 3 статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину (стаття 241 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" передбачено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, який не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Доказами такого схвалення може бути, зокрема, відповідне вчинення дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів т.ін.).

Так, відповідач 17.03.2016 вніс на рахунок позивача авансовий платіж в сумі 50 364, 00 грн.

При цьому, у призначенні платежу міститься посилання на рахунок №СФ-0001525 від 14.03.2016.

Згідно вказаного рахунку (а.с.52) його було виставлено відповідачеві для оплати саме плівки, постачання якої передбачено спірною Специфікацією № 2-16.

Крім цього, сума авансового платежу, що була сплачена відповідачем (50 364, 00 грн.) дорівнює 50 % від загальної суми, що була вказана у зазначеному рахунку (100 728 грн).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем саме на виконання спірної Специфікації № 2-16 було оплачено кошти позивачу за виготовлену ним плівку.

Посилання апелянта на те, що 17.03.2016 ним було оплачено в повному обсязі іншу специфікацію № 1-16 не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Так, загальна сума товару вказана у Специфікації № 1-16 та на яку позивачем було поставлено відповідачу продукцію дорівнює 50 760, 00 грн.

В свою чергу, відповідачем було оплачено позивачу грошові кошти на суму 50 364, 00 грн., що є меншим розміром ніж вказаний у Специфікації № 1-16.

Таким чином, апелянтом не доведено, що грошові кошти на загальну суму 50 364, 00 грн. було сплачені ним саме за Специфікацією № 1-16.

За наведених обставин, оплата відповідачем Специфікації № 2-16 свідчить про прийняття її до виконання, а тому доводи про підписання цієї специфікації з боку покупця не уповноваженою особою, з урахуванням також скріплення спірної специфікації печаткою апелянта, підставами для відмови у задоволенні позову бути не можуть.

Аналогічної позиції дотримується також Вищий господарський суд України, зокрема, в постанові від 19.01.2017 у справі №910/24215/15.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Факт наявності заявленого до стягнення боргу станом на день подачі позову до суду підтверджується матеріалами справи, що наведено вище у даній постанові.

Отже, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та не доводять їх протилежність, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "БРАВО СЕРВІС" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 24.10.2016 року у справі №910/16987/16 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Матеріали справи №910/16987/16 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

Л.В. Кропивна