РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2017Справа №910/21512/16

За позовомПублічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «С-ТЕРРА»
простягнення 350 492,58 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Зеленецька І.М.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (надалі - «Банк») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «С-ТЕРРА» (надалі - «Товариство») про стягнення 350 492,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору про надання овердрафту №115.44606 від 26.06.2014 р. позивач надав кредит, а відповідач належним чином грошове зобов'язання по поверненню кредиту не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 214 435,09 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача строкових відсотків за користування кредитом у розмірі 37 228,00 грн., прострочених відсотків у розмірі 31 389,50 грн. та пені у розмірі 67 440,00 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.11.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 14.12.2016 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.12.2016 р. розгляд справи відкладено на 18.01.2017 р. у зв'язку із неявкою представників сторін.

Представники позивача в судове засідання з'явилася, надала документи на виконання вимог ухвали суду та пояснення стосовно суті спору, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 20, оф. 214, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № від 02.12.2016 р., матеріалами справи та вказано в позові.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2014 р. між Банком (кредитор) та Товариством (позичальник) був укладений договір про надання овердрафту №115.44606 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого кредитор на підставі цього договору зобов'язується надати позичальнику кредит (овердрафт) шляхом здійснення протягом всього строку дії овердрафту переказів грошей з вказаного у п. 1.2 цього договору рахунку позичальника згідно з розрахунковими документами позичальника понад залишок коштів на даному рахунку у межах ліміту овердрафту, встановленого цим договором.

Пунктом 1.2 Договору сторони погодили розмір ліміту в сумі 170 000,00 грн., строк дії овердрафту (з 27.06.2014 р. по 27.06.2016 р. включно), розмір процентів, а також комісій за користування кредитом.

За змістом п. 2.1 Договору овердрафт може бути наданий з моменту початку дії овердрафту та повинен бути повністю погашеним не пізніше дня припинення його дії. Видача овердрафту здійснюється у строк, встановлений сторонами для виконання розрахункових документів позичальника у випадку надходження кредитору розрахункових документів позичальника про проведення переказу коштів з рахунку позичальника за умови відсутності чи недостатності на цьому рахунку кошті, необхідних для виконання цих розрахункових документів.

Згідно з п. 2.3 Договору кредит вважається виданим позичальнику та таким, що знаходиться у його користуванні з моменту формування дебетового сальдо позичальника та до моменту повного повернення цих коштів.

05.09.2014 р. між сторонами був укладений договір №1 про внесення мін до Договору, яким сторони змінили розмір ліміту на 220 000,00 грн., і мінімальний розмір чистих кредитових оборотів на 440 000,00 грн.

На виконання умов Договору позивачем надавався відповідачу кредит у розмірі в межах ліміту, встановленого його умовами, що підтверджується банківськими виписками з рахунку відповідача.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості.

Договір є кредитним договором, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Матеріалами справи підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором та надання кредиту, а також існування заборгованості відповідача по поверненню кредиту у розмірі 214 435,09 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача строкових відсотків за користування кредитом у розмірі 37 228,00 грн. та прострочених відсотків за користування кредитом у розмірі 31 389,50 грн.

Згідно з п. 3.3 Договору а користування овердрафтом позичальник у перший банківський день кожного календарного місяця, а у випадку повного погашення овердрафту - у день повного погашення сплачує кредитору проценти, у розмірі, вказаному в . 1.2 цього договору. Проценти нараховуються у дні погашення процентів, на суму залишку кредиту, існуючого на момент закриття кожного з операційних днів за кожен календарний день періоду між датою (включно), що передує поточному нарахуванню та датою (включно) останнього нарахування процентів (датою видачі кредиту - для першого нарахування). При цьому, залишком кредиту у небанківські дні є залишок на кінець останнього операційного дня, що передував цим дням.

Пунктом 1.2 Договору сторони погодили строк дії овердрафту - з 27.06.2014 р. по 27.06.2016 р. включно.

Отже, враховуючи положення ст.ст. 530, 1050 Цивільного кодексу України та приписи п. 4.2 Договору, строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитним коштами настав 27.06.2016 р.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача заборгованості по кредиту у розмірі 214 435,09 грн., а також заборгованості по строковим відсоткам у розмірі 37 228,00 грн. та простроченим відсоткам у розмірі 31 389,50 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Товариством обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Банку про стягнення з Товариства заборгованості по кредиту у розмірі 214 435,09 грн., а також заборгованості по строковим відсоткам у розмірі 37 228,00 грн. та простроченим відсоткам у розмірі 31 389,50 грн. є правомірними та обґрунтованим.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 67 440,00 грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у період з 01.09.2015 р. по 27.10.2016 р.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по поверненню кредиту та перерахуванню процентів за користування кредитом не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що при порушенні встановлених цим договором строків погашення грошових зобов'язань позичальник сплачує штрафну пеню у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 грн. у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Починаючи з 31 календарного дня прострочення, вказаний розмір пені збільшується до 1% за умови подання кредитором відповідного повідомлення позичальнику про таке збільшення. Розмір пені не може бути збільшено, якщо погашено не менше ніж 80% усього боргу чи щомісячно погашається не менше ніж 30% від суми заборгованості.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 67 440,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Банку про стягнення з Товариства заборгованості по кредиту у розмірі 214 435,09 грн., заборгованості по строковим відсоткам у розмірі 37 228,00 грн. та простроченим відсоткам у розмірі 31 389,50 грн., а також пені у розмірі 67 440,00 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «С-ТЕРРА» (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 20, оф. 214; ідентифікаційний код 38107781) на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (03115, м. Київ, пр. Перемоги, 107-А; ідентифікаційний код 21677333) заборгованість по кредиту у розмірі 214 435 (двісті чотирнадцять тисяч чотириста тридцять п'ять) грн. 09 коп., заборгованість по строковим процентам за кредитом у розмірі 37 228 (тридцять сім тисяч двісті двадцять вісім) грн. 00 коп., заборгованість по простроченим процентам за кредитом у розмірі 31 389 (тридцять одна тисяча триста вісімдесят дев'ять) грн. 50 коп., пеню у розмірі 67 440 (шістдесят сім тисяч чотириста сорок) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 5 257 (п'ять тисяч двісті п'ятдесят сім) грн. 39 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.01.2017 р.

Суддя В.П. Босий