За заявоюПублічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк»
про винесення додаткового рішення
за позовом Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Д»
про визнання недійсними договорів та зобов'язання вчинити дії
Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
Рішенням господарського суду міста Києва від 31.03.2016 р. у справі №910/32912/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2016 р., в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.09.2016 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2016 р. та рішення господарського суду міста Києва від 31.03.2016 р. скасовано, а справу №910/32912/15 передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.11.2016 р. позов Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» задоволено повністю:

- визнано недійсним договір факторингу №12, укладений 08.12.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велес-Д»»

- визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за Договором поруки від 17.10.2008 р., укладений 08.12.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велес-Д»;

- визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за Договором застави від 29.01.2011 р., укладений 08.12.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велес-Д»;

- визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № Р-И/07 (посвідченим 17.10.2008 р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Рябоконь Ю.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 6912), який 08.12.2014 р. укладений між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велес-Д», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. та зареєстрований в реєстрі за №1868;

- визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за договором застави (посвідченим 30.01.2009 р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Рябоконь Ю.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 389), який 08.12.2014 р. укладений між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велес-Д», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. та зареєстрований в реєстрі за №1869;

- визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за Договором застави (посвідченим 23.03.2009 р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Рябоконь Ю.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 2317), який 08.12.2014 р. укладений між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велес-Д», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. та зареєстрований в реєстрі за №1870;

- визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за Договором застави (посвідченим 07.04.2009 р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Рябоконь Ю.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 3928), який 08.12.2014 р. укладений між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велес-Д», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. та зареєстрований в реєстрі за №1871;

- визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за Договором застави (посвідченим 24.04.2009 р. нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Рябоконь Ю.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 5502), який 08.12.2014 р. укладений між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велес-Д», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. та зареєстрований в реєстрі за №1872;

- визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за Договором застави (посвідченим 23.06.2009 р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Рябоконь Ю.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 8665), який 08.12.2014 р. укладений між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велес-Д», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. та зареєстрований в реєстрі за №1873;

- зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Велес-Д» (місцезнаходження: 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 7; ідентифікаційний код юридичної особи: 39042100) повернути Публічному акціонерному товариству «Український Бізнес Банк» (місцезнаходження: 83001, м. Донецьк, вул. Артема, 125; ідентифікаційний код юридичної особи: 19388768) документи згідно переліку, що міститься в акті прийому-передачі документів від 08.12.2014 р. до договору факторингу №12 від 08.12.2014 р.;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Д» (місцезнаходження: 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 7; ідентифікаційний код юридичної особи: 39042100) на користь Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» (місцезнаходження: 83001, м. Донецьк, вул. Артема, 125; ідентифікаційний код юридичної особи: 19388768) судовий збір у розмірі 12 180 (дванадцять тисяч сто вісімдесят) грн. 00 коп.

26.12.2016 р. позивач звернувся до господарського суду міста Києва із заявою про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат за подання апеляційної та касаційної скарги.

Частиною 1 ст. 88 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: 1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; 2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 15 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» №6 від 22.03.2012 р. вирішуючи питання щодо розгляду заяв про прийняття додаткового рішення, господарські суди повинні враховувати, в якому порядку розглядалася справа, зокрема, за участю однієї чи обох сторін або за їх відсутності, а також з обставин справи, доводів, наведених у заяві, тощо. При цьому додаткові докази судом не приймаються і оцінка їх не здійснюється. У залежності від конкретних обставин справи суд може призначити відповідну заяву до розгляду в судовому засіданні, повідомивши учасників судового процесу про час і місце його проведення.

З урахуванням викладеного, заява позивача про винесення додаткового рішення може бути розглянута за наявними в матеріалах справи документами без виклику представників сторін.

Як зазначено у п. п. 13-15 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012 р. № 6 прийняття додаткового рішення (стаття 88 ГПК) за заявою сторони, прокурора, який брав участь у процесі, або за ініціативою суду здійснюється, як правило, тим же суддею (складом суду), що приймав первісне рішення, за винятком випадків, коли це неможливо з об'єктивних причин (звільнення судді, відсутність його у зв'язку з відпусткою, захворюванням тощо). Про відхилення заяви сторони чи прокурора щодо прийняття додаткового рішення виносяться ухвала (стаття 86 ГПК).

При цьому сама ст. 88 ГПК України передбачає, що господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо:

1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення;

2) не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Господарським судам слід мати на увазі, що прийняття додаткового рішення допустиме виключно з підстав, передбачених статтею 88 ГПК. Якщо порушується питання про прийняття додаткового рішення з інших підстав, суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Порушення вимог цієї статті тягне за собою зміну або скасування додаткового рішення в апеляційному чи у касаційному порядку (пункт 4 частини першої статті 104, стаття 111-10 ГПК).

Таким чином, додаткове рішення є засобом виправлення неповноти судового рішення, однак в межах розгляду заяви про прийняття додаткового рішення не допускається зміна первісного рішення, в т.ч. на підставі переоцінки доказів та долучення до матеріалів справи нових доказів.

Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. При цьому неповнота судового рішення шляхом прийняття додаткового рішення (ухвали) не може бути виправлена щодо позовних вимог, з яких судом прийнято рішення. Така неповнота може бути усунена лише в процедурі перегляду рішення. Тобто додаткове рішення (ухвала) не можуть стосуватися тих вимог, щодо яких суд ухвалив рішення.

Пунктом 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 р. №7 у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Із рішення господарського суду міста Києва від 14.11.2016 р. у справі №910/32912/15 вбачається, що при винесенні такого процесуального документа судом не було вирішено питання про розподіл господарських витрат в частині розподілу судових витрат за подання апеляційної та касаційної скарги.

Відсутнє посилання на вирішення такого питання як в мотивувальній частині, так і в резолютивній частині рішення.

З огляду на викладене, судовий збір за подання позивачем апеляційної та касаційної скарг на рішення господарського суду міста Києва від 31.03.2016 р. у справі №910/32912/15 покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85, 88 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» про винесення додаткового рішення задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Велес-Д» (місцезнаходження: 01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 7; ідентифікаційний код юридичної особи: 39042100) на користь Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» (місцезнаходження: 83001, м. Донецьк, вул. Артема, 125; ідентифікаційний код юридичної особи: 19388768) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 13 398 (тринадцять тисяч триста дев'яносто вісім) грн. 00 коп. та судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 14 616 (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять) грн. 00 коп. Видати наказ.

Суддя В.П. Босий