ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2017 р. Справа №917/434/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.,

при секретарі судового засідання Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників сторін:

позивача - Сахна Є.В,, за довіреністю №08 від 21.04.2016р.,

відповідача - Лисенка Р.О., за довіреністю №451/01-35 від 24.05.2016р.,

1-ї третьої особи - не з'явився,

2-ї третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (вх.№2990П/1-41 від 09.11.2016р.), на рішення господарського суду Полтавської області від 04.05.2016р. у справі №917/434/16,

за позовом Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів "Миргородкурорт", м. Миргород, Полтавська обл.,

до Миргородської міської ради, м. Миргород, Полтавська обл.,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, м. Миргород, Полтавська обл.,

2. Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, м. Миргород, Полтавська обл.,

про визнання недійсним рішення сьомої сесії сьомого скликання Миргородської міської ради Полтавської області №34 від 19.02.2016р. "Про надання в оренду ОСОБА_4 та ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0322 га", -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів "Миргородкурорт" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Миргородської міської ради про визнання недійсними рішення сьомої сесії сьомого скликання Миргородської міської ради Полтавської області №34 від 19.02.2016р. "Про надання в оренду ОСОБА_4 та ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0322 га кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування об'єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (код КВЦПЗ - 03.08) строком на 2 роки".

Рішенням господарського суду Полтавської області від 04.05.2016р. (суддя Кульбако М.М.) позов задоволено. Визнано недійсним рішення сьомої сесії сьомого скликання Миргородської міської ради Полтавської області №34 від 19.02.2016 р. "Про надання в оренду ОСОБА_4 та ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0322 га". Стягнуто з Миргородської міської ради на користь Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів "Миргородкурорт" 1378,00грн. на повернення судового збору.

ФОП ОСОБА_3 з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 04.05.2016р. у справі №917/434/16 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції по справі, апелянт зазначає, що оскільки нежитлова будівля кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" розміщена на земельній ділянці, що перебувала у користуванні ОСОБА_5, то внаслідок набуття права власності на цей об'єкт до набувачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перейшло право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача ОСОБА_5 без зміни її цільового призначення. Отже, апелянт вважає, що на підставі вказаного договору дарування та у відповідності до частини 2 статті 120 Земельного кодексу України та частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 внаслідок набуття права власності на нежитлове приміщення, кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", виникло право на оформлення землекористування. При цьому, апелянт зазначає, що на час винесення оскаржуваного рішення Миргородської міської ради сьомого скликання №34 від 19.02.2016р. право попереднього землевласника на користування земельною ділянкою та також його державна реєстрація не були ніким скасовані; оскаржуване рішення сьомої сесії Миргородської міської ради сьомого скликання №34 від 19.02.2016р. було винесено не на підставі рішень, які були визнані недійсними Харківським апеляційним господарським судом, а на підставі договору оренди земельної ділянки №11/103 від 30.01.2015р., укладеного між Миргородською міською радою та ОСОБА_5, договору дарування від 30.01.2016р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.11.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 12.12.2016р.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх.11860 від 25.11.2016р.), в якому просить скаргу 2-ї третьої особи задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції по справі, відповідач зазначив, що як законні і повноправні власники належного їм на праві власності нежитлового приміщення, кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" ОСОБА_4 та ОСОБА_3 користуються земельною ділянкою, на якій розташоване дане приміщення; усі дозвільні документи на користування земельною ділянкою третіми особами у справі оформлені відповідно до вимог чинного законодавства; на протязі часу користування земельною ділянкою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належно виконують всі свої договірні зобов'язання, передбачені договором оренди №11/288 від 20.02.2016р. та своєчасно сплачують орендну плату.

Також, відповідач надав клопотання (вх.№12485 від 12.12.2016р.) про приєднання до матеріалів справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно третіх осіб. Вказане клопотання задоволено, витяги приєднані до матеріалів справи.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№12487 від 12.12.2016р.), в якому просить рішення господарського суду Полтавської області від 04.05.2016р. у справі №917/434/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, з підстав того, що доводи, викладені в ній є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Також, позивач надав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який приєднано до матеріалів справи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2016р., з метою повного, всебічного, об'єктивного розгляду справи, було задоволено клопотання апелянта, строк розгляду апеляційної скарги продовжено на 15 днів, розгляд справи відкладено на 25.01.2017р.

Позивач надав додаткові пояснення у справі (вх.№802 від 25.01.2017р.), в яких, зокрема, зазначив, що беручі до уваги прийняті господарськими судами в інших справах рішення, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов до правильного висновку про те, що Миргородська міська рада Полтавської області не мала повноважень на розпорядження земельною ділянкою, площею 0,0322 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1.

В судове засідання Харківського апеляційного господарського суду 25.01.2017р. представники третіх осіб не з'явились, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.211,212).

Враховуючи, що наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на те, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою, а сторони попереджені про те, що у разі неявки представників справа може бути розглянута за наявними в ній документами, а позиції третіх осіб були заслухані в минулому судовому засіданні, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників третіх осіб.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм чинного законодавства, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

11.12.2002р. виконавчим комітетом Миргородської міської ради Полтавської області було прийнято рішення №801 згідно з яким, до земель запасу міської ради прийнято земельні ділянки площею 834 кв.м., які були у користуванні ДП "Миргородкурорт". Одночасно з цим було змінено їх цільове призначення та надано в оренду новим землекористувачам, згідно з додатком №1 до рішення, для комерційного використання терміном на 1 (один) рік.

Рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області №801 від 11.12.2002р. було затверджено рішенням восьмої сесії четвертого скликання Миргородської міської ради Полтавської області від 05.02.2003р.

19.11.2008р. Миргородською міською радою Полтавської області було прийнято рішення "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування на земельну ділянку нежитлової будівлі, кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5, яким вирішено надати ОСОБА_5 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування на земельну ділянку нежитлової будівлі, кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1.

06.11.2009р. Миргородською міською радою Полтавської області на 37 сесії 5 скликання було прийнято рішення №36 "Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання в оренду ОСОБА_5 земельної ділянки площею 322 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 землі комерційного використання терміном на три роки", яким вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування ОСОБА_5 на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розроблену ПП "Земсервіс-плюс". Надано в оренду ОСОБА_5 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, площею 322 м. кв., землі комерційного використання (1.11), терміном на три роки.

На підставі рішення Миргородської міської ради Полтавської області 37 сесії 5 скликання від 06.11.2009р. №36 між Миргородською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_5 (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки №1343 від 27.10.2011р.

Рішенням сорок восьмої сесії шостого скликання Миргородської міської ради від 28.11.2014р. №25 ОСОБА_5А поновлено договір оренди земельної ділянки від 27.10.2011р. №1343 строком на 3 роки.

На підставі цього рішення між Миргородською міською радою та ОСОБА_5 30.01.2015р. було укладено договір оренди земельної ділянки №11/103, відповідно до якого орендодавець передав орендарю в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 322 м.кв., кадастровий номер НОМЕР_1 Договір укладено терміном на три роки.

Сьомою сесією сьомого скликання Миргородської міської ради №30 від 19.02.2016р. прийнято рішення про розірвання договору оренди №11/103 за згодою сторін та зараховано земельну ділянку до земель запасу.

Рішенням сьомої сесії сьомого скликання Миргородської міської ради №30 від 19.02.2016р. "Про надання в оренду ОСОБА_4 та ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0322 га кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1" надано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування об'єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (код КВЦПЗ - 03.08) строком на 2 роки".

Вважаючи, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято на підставі рішення 11.12.2002р. виконавчого комітету Миргородської міської ради від 11.12.2002р. №801, згідно якого до земель запасу міської ради було прийнято земельні ділянки площею 834 кв.м., які перебували в постійному користуванні ДП "Миргородкурорт"; рішення восьмої сесії четвертого скликання Миргородської міської ради від 05.02.2003р.; рішення двадцять сьомої сесії п'ятого скликання Миргородської міської ради від 19.11.2008р.; рішення тридцять сьомої сесії п'ятого скликання Миргородської міської ради від 06.11.2009р.; рішення сорок восьмої сесії Миргородської міської ради від 28.11.2014р., недійсність яких встановлена в судовому порядку та визнано незаконність позбавлення позивача права постійного користування та прийняття до земель запасу частини земельної ділянки. Також позивачем зазначено, що прийняття земельної ділянки до земель запасу Миргородської міської ради та зміна цільового призначення відбулося з порушенням законодавства та порушенням прав позивача, як постійного землекористувача; користування третіми особами нерухомим майном, яке розташоване на земельній ділянці, переданій згідно оскаржуваного рішення завдає шкоди позивачу, оскільки перешкоджає виконанню статутних завдань з надання санаторно-курортних послуг, а по земельній ділянці проходить мінералопровід, а тому позивач позбавлений права доступу до нього для проведення обслуговування.

Приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що Миргородська міська рада не мала повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою, оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення не була власником земельної ділянки.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду погоджується із даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Статтею 152 Земельного кодексу України серед способів захисту прав на землю передбачено визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.

Статтею 155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно п.34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції сільських, селишних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2015р. у справі №917/713/14 було задоволено апеляційну скаргу ПрАТ "Миргородкурорт", скасовано рішення господарського суду Полтавської області від 26.05.2015р. та прийнято нове рішення, яким: позов задоволено; визнано недійсним рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області №801 від 11.12.2002р. "Про надання земельних ділянок в оренду", в частині прийняття до земель запасу Миргородської міської ради Полтавської області земельної ділянки площею 306,8 кв.м., зміни її цільового призначення та передачу в оренду для комерційного використання ОСОБА_4; визнано недійсним рішення восьмої сесії четвертого скликання Миргородської міської ради Полтавської області від 05.02.2003р. "Про затвердження рішень виконавчого комітету міської ради та розпоряджень міського голови, прийнятих у міжсесійний період", в частині затвердження рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області №801 від 11.12.2002р., що стосується прийняття до земель запасу Миргородської міської ради Полтавської області земельної ділянки площею 306,8 кв.м., зміни її цільового призначення та передачу в оренду для комерційного використання ОСОБА_4; визнано недійсним рішення двадцять сьомої сесії п'ятого скликання Миргородської міської ради Полтавської області від 19.11.2008р. "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування на земельну ділянку нежитлової будівлі, кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5"; визнано недійсним рішення тридцять сьомої сесії п'ятого скликання Миргородської міської ради Полтавської області №36 від 06.11.2009р. "Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання в оренду ОСОБА_5 земельної ділянки площею 322 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, землі комерційного використання терміном на 3 (три) роки".

Постановою Вищого господарського суду України від 21.12.2015р. було залишено без змін постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2015р. у справі № 917/713/14.

Також, з матеріалів справи вбачається, що до моменту прийняття рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області №801 від 11.12.2002р., земельні ділянки загальною площею 834 кв.м. перебували у постійному користуванні "Санаторно-курортного комплексу "Миргород" АТ "Укрпрофоздоровниця" (правонаступником якого є ПрАТ "Миргородкурорт") на підставі рішення Миргородської міської ради Полтавської області №506 від 19.08.1998р. та Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_2.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, враховуючи те, що рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 11.12.2002р. № 801 згідно з яким, до земель запасу міської ради прийнято земельні ділянки площею 834 кв.м., які були у користуванні ДП "Миргородкурорт" було визнано недійсним в судовому порядку, дійшов до правомірного висновку, що Миргородська міська рада не мала повноважень на розпорядження вказаною земельною ділянкою.

Щодо посилань апелянта на те, що оскільки нежитлова будівля кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" розміщена на земельній ділянці, що перебувала у користуванні ОСОБА_5, то внаслідок набуття права власності на цей об'єкт до набувачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перейшло право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача ОСОБА_5 без зміни її цільового призначення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Проте, оформлення вищевказаного користування відповідною земельною ділянкою передбачає дотримання відповідної процедури оформлення такого права.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Приписами статті 123 Земельного кодексу України визначений порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування та, зокрема, встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що станом на момент прийняття оскаржуваного рішення сьомої сесії сьомого скликання Миргородської міської ради Полтавської області №34 від 19.02.2016р. "Про надання в оренду ОСОБА_4 та ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0322 га" у Миргородської міської ради не було права розпоряджатись вказаною земельною ділянкою.

Крім того, колегія суддів враховує, що станом на момент прийняття господарським судом Полтавської області рішення у даній справі, набрало чинності рішення господарського суду Полтавської області від 18.02.2016р., яким було, зокрема, визнано недійсним рішення сорок восьмої сесії Миргородської міської ради шостого скликання №25 від 28.11.2014р. "Про поновлення договору оренди з ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 322 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 терміном на три роки"; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки №11/103 від 30.01.2015р., укладений між Миргородською міською радою та ОСОБА_5

Дослідивши всі належні докази, які мають відношення до даного спору, з урахуванням приписів ст.ст. 4-3, 32, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом законно та обґрунтовано прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційний скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Полтавської області від 04.05.2016р. у справі №917/434/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, керуючись ст.ст.49, 99 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.49, 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 04.05.2016р. у справі №917/434/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 30 січня 2017 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя П.В. Тихий