РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017Справа №910/22974/16

За позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Жуляни Торг Сервіс»

про стягнення 7701,05 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Цимбаліст В.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Жуляни Торг Сервіс» (надалі - відповідач) заборгованості за Договором №2024 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 24.09.2015 в загальному розмірі 7701,05 грн., з яких: 6007,99 грн. - заборгованість з орендної плати; 803,77 грн. - заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою; 567,46 грн. - пеня; 266,46 грн. - інфляційні втрати та 55,37 грн. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2016 порушено провадження у справі №910/22974/16 та призначено до розгляду на 23.01.2017.

12.01.2017 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні 23.01.2017 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в засідання суду своїх представників не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.01.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2015 року між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації (орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Жуляни Торг Сервіс" (орендар) та Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (балансоутримувач) було укладено Договір №2024 про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду (далі - договір), відповідно до умов якого орендодавець на підставі засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 25.08.2015 Протокол №43 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, далі - об'єкт оренди, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Радянська, буд. №3 літера А для розміщення суб'єкта господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення (п. 1.1. договору).

За умовами п. 2.1. договору об'єктом оренди є нежитлові приміщення, загальною площею 23,00 кв. м, в тому числі 1 поверх - 17,70, 1 поверх - 5,30 кв.м., згідно з викопіюванням з поверхового плану, що складає невід'ємну частину договору.

Відповідно до п. 3.1. договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21 квітня 2015 року №415/1280 і становить без ПДВ за базовий місяць оренди серпень 2015 року: 59,75 грн. за 1 кв.м. на площу 17,70 кв.м. (корисна площа), 11,99 грн. за 1 кв.м. на площу 5,30 кв.м. (МЗК), що складає: 1124,75 грн.

Згідно з пунктом 11 рішення Київської міської ради від 21 квітня 2015 року №415/1280 орендна плата до 14 липня 2016 року становить без ПДВ: 29,98 грн. за 1 кв.м. на площу 17,70 кв.м. (корисна площа), 06,00 грн. за 1 кв.м. на площу 5,30 кв.м. (МЗК), що складає: 562,38 грн.

Крім орендної плати орендар сплачує компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, яка за серпень 2015 року складає 141,84 грн. на місяць.

Пунктом 3.2. договору сторони погодили, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Орендна плата та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця (п. 3.7. договору).

Як передбачено в п. 3.12. договору у разі припинення (розірвання) цього договору орендар сплачує орендну плату та компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою до дня повернення об'єкта за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії цього договору не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованістю за орендною платою та компенсацією витрат підприємства за користування земельною ділянкою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючі штрафні санкції, підприємству-балансоутримувачу.

Пунктом 9.1. передбачено, що цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 24.09.2015 по 22.09.2018.

Актом приймання-передачі нерухомого майна від 24 вересня 2015 року, який підписано представниками сторін та скріплено печатками, сторони засвідчили, що орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування згідно з договором оренди №2024 від 24.09.2015 нежилі приміщення, що перебувають на балансі КП «Київжитлоспецексплуатація», загальною площею 23,00 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Радянська, 3, літера А.

У подальшому, рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 у справі №910/11225/16, яке набрало законної сили 30.07.2016, розірвано Договір №2024 про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду від 24.09.2015, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Жуляни Торг Сервіс», Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація». Вирішено виселити ТОВ «Жуляни Торг Сервіс» з нежилих приміщень загальною площею 23,00 кв.м., в т.ч. на 1 поверсі - 17,70 кв.м., МЗК на 1 поверсі - 5,30 кв.м. в будинку №3 літера А на вул. Радянській в м. Києві; зобов'язано ТОВ «Жуляни Торг Сервіс» передати КП «Київжитлоспецексплуатація» нежилі приміщення загальною площею 23,00 кв.м., в т.ч. на 1 поверсі - 17,70 кв.м., МЗК на 1 поверсі - 5,30 кв.м. в будинку № 3 літер А на вул. Радянській в м. Києві.

Відповідно до акту державного виконавця від 03.11.2016 складеного державним виконавцем Кісельовою В.В. відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві при примусовому виконанні наказу №910/11225/16, виданого 02.08.2016 Господарським судом міста Києва, на момент виходу за адресою: м. Київ, вул. Радянська, 3а, рішення фактично виконано, а саме - виселено ТОВ «Жуляни Торг Сервіс» з нежилих приміщень загальною площею 23,00 кв.м., в т.ч. на 1 поверсі - 17,70 кв.м., МЗК на 1 поверсі - 5,30 кв.м. в будинку № 3 літер А на вул. Радянській в м. Києві.

Спір у даній справі виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, в частині здійснення орендних платежів та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою за період з 01.06.2016 по 02.11.2016.

За приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статтею 283 Господарського кодексу України та статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення господарської діяльності.

Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі (ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Згідно з п. 6.5 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280, крім орендної плати орендар сплачує зокрема компенсацію витрат підприємств-балансоутримувачів за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України).

Як зазначалося вище, п. 3.7., 3.12. договору сторони погодили, що орендна плата та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується орендарем щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця, а у разі припинення (розірвання) цього договору орендар сплачує орендну плату та компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою до дня повернення об'єкта за актом приймання-передачі включно.

Актом державного виконавця від 03.11.2016 державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві підтверджено, що ТОВ «Жуляни Торг Сервіс» виселено з об'єкту оренди 03.11.2016.

Тоді як заборгованість з орендної плати ТОВ «Жуляни Торг Сервіс» за період з 01.06.2016 по 02.11.2016 складає 6007,99 грн.; заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою за період з 01.06.2016 по 02.11.2016 складає 803,77 грн., що підтверджується довідками заборгованості, які наявні в матеріалах справи.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що факт порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Жуляни Торг Сервіс" своїх договірних зобов`язань підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення 6007,99 грн. заборгованості з орендної плати та 803,77 грн. заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою.

Крім того, оскільки орендар (відповідач) допустив прострочення розрахунків з орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, позивачем на підставі п. 6.2. договору нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 567,46 грн. за період з 05.06.2016 по 17.11.2016.

Так, пунктом 6.2. договору передбачено, що за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою на користь підприємства-балансоутримувача орендар сплачує на користь підприємства-балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплаченої орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

Приписами ст. 230 ГК України також передбачено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що він є невірним та вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, оскільки Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» під невірно визначено період заборгованості та не враховано положення частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За розрахунком суду з Товариства з обмеженою відповідальністю «Жуляни Торг Сервіс» підлягає до стягнення 540,88 грн. пені, а врешті вимог в цій частині позивачу належить відмовити.

Щодо заявлених до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 55,37 грн., а також інфляційних втрат у розмірі 266,46 грн. за період з 05.06.2016 по 17.11.2016, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі №6-49цс12, від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11).

За результатом перевірки наданого позивачем розрахунку 3% річних суд дійшов висновку, що він також є невірним, а з відповідача підлягає до стягнення 3% річних у розмірі 54,53 грн., оскільки КП «Київжитлоспецексплуатація» неправильно визначено період заборгованості, про що зазначалося вище.

Крім того, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання (п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Однак, здійснення перерахунку судом інфляційних втрат фактично призведе до виходу за межі позовних вимог, тоді як за приписами п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Клопотання в порядку, передбаченому вищевказаною нормою, Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не заявлено, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, а з відповідача підлягає до стягнення 266,46 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням витрат зі сплати судового збору в цій частині на відповідача на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Жуляни Торг Сервіс" (03169, м. Київ, вулиця Комсомольська, будинок 8; ідентифікаційний код 38214563) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вулиця Володимирська, будинок 51-А; ідентифікаційний код 03366500) 6007 (шість тисяч сім) грн. 99 коп. заборгованості з орендної плати; 803 (вісімсот три) грн. 77 коп. заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою; 540 (п'ятсот сорок) грн. 88 коп. пені; 266 (двісті шістдесят шість) грн. 46 коп. інфляційних втрат; 54 (п'ятдесят чотири) грн. 53 коп. 3% річних та 1373 (одну тисячу триста сімдесят три) грн. 09 коп. судового збору.

3. В решті позову - відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.01.2017.

Суддя О.А. Грєхова