РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017Справа №910/22062/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО»

до Комунального підприємства «Бессарабський ринок»

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-технічна агенція»

про стягнення 1975316,48 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Людвик І.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

від третьої особи - Кузіна І.П. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано вимоги указаного позову про стягнення суми заборгованості та санкцій у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань розрахуватися з Третьою особою за виконані для нього по Договору №27/09 від 05.12.2013 роботи, та з урахуванням укладеного між Позивачем та Третьою особою Договору факторингу № 1 від 17.08.2016.

За клопотанням Відповідача судом було перенесено засідання, призначене на 16.01.2017.

У наступне судове засідання 01.02.2017 Відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не подав, представників не направляв, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення Відповідача про призначення справи до розгляду - ухвали суду надсилалися на адресу місцезнаходження Відповідача згідно відомостей з ЄДР, та отримувалися ним, що вбачається зі зворотних повідомлень про вручення поштових відправлень, тому будь-які несприятливі наслідки такого ненаправлення представників покладаються на Відповідача відповідно.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18.

Суд приймає до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась та Відповідачем не надавалися суду обґрунтування підстав необхідності прийняття його представником особистої участі в судовому засіданні.

Клопотань про відкладення розгляду справи, призначеного на 01.02.2017 не надходило, та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали розглянути спір у даному судовому засіданні.

Крім того, суд приймає до уваги, що Відповідач не був позбавлений права та можливості (в матеріалах справи відсутні докази протилежного) надати відзиву, пояснення по суті спору та/або докази, якщо він вважав за необхідне їх подати, заздалегідь в письмовому вигляді через канцелярію суду або направити до суду поштою, кур'єром.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, і також враховуючи закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку розгляду спору відповідно до статті 75 ГПК України здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 05.12.2013 між Третьою особою, як виконавцем, та Відповідачем, як замовником, Договору № 27/09 (далі - Договір), Третьою особою були виконані для Відповідача обумовлені Договором роботи на загальну суму 987000 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи кошторисами, зведеним кошторисом та актом виконаних робіт № 1, з накладною до нього про передачу виконаних робіт 05.12.2013. Вказані кошториси, акт та накладна підписані сторонами, скріплені печатками, зауважень не містять. Додатковою угодою від 10.11.2014 сторони внесли зміни у реквізити Відповідача у Договір.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору, розрахунки за виконані роботи здійснюється у порядку передбаченому бюджетним законодавством України та проводяться в національній валюті у безготівковій формі шляхом перерахування належних до сплати сум на поточний рахунок Виконавця протягом 30 календарних днів з дати підписання сторонами акту про виконанні роботи. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок з виконавцем здійснюється протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати надходження такого фінансування на реєстраційний рахунок замовника.

Щодо вищенаведеної передбаченої умовами Договору (п.п. 4.1, 4.2) залежності здійснення Відповідачем оплати робіт від отримання бюджетного фінансування, то суд зазначає, що хоча умови чинного цивільного законодавства передбачають право сторін, не відходячи від обов'язкових вимог актів цивільного законодавства, в іншій частині погодити умови договору на власний розсуд, однак встановлена Договором залежність оплати від отримання фінансування не визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами та не вказує на подію, яка має неминуче настати (фінансування не є такою подією), а отже в розумінні ст.ст. 251-252, 530 ЦК України, не є строком (терміном) виконання зобов'язань.

Натомість такий строк чітко визначений у першій частині п. 4.1 Договору, а саме, що розрахунки за виконані роботи здійснюється протягом 30 календарних днів з дати підписання сторонами акту про виконанні роботи.

У вступній частині акта №1 виконаних робіт дати його складання не зазначено, натомість у кінці акта вказано про передачу виконаних робіт по накладній від 05.12.2013. Відтак, датою виконання робіт за актом та передачі їх замовнику є 05.12.2013, тому саме з цієї дати рахується 30ти денний строк наданий Відповідачу на оплату виконаних робіт.

Проте Відповідач у встановлені Договором строки вказані виконані для нього роботи на суму 987000 грн. не оплатив, виконання на його замовлення робіт не спростував, і доказів наявності у Відповідача претензій щодо якості та/або комплектності виконаних Третьою особою за Договором та відображених у вказаних кошторисах, акті та накладній робіт матеріали справи не містять.

Наявність у Відповідача заборгованості в сумі 987000 грн., яка не була погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована.

Розрахунок заборгованості судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним; розмір заборгованості є доведеним залученими до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

Щодо наведеного у акті №1 посилання, що сторони одна до одної фінансових претензій не мають, то за відсутності у матеріалах справи доказів сплати Відповідачем Третій особі 987000 грн. основної заборгованості за виконані роботи, вказане посилання у акті суд відносить не до факту підтвердження оплати виконаних робіт, а що сторони не мають одна до одної інших фінансових претензій по Договору, крім тих, що стосуються виконання основного зобов'язання - оплати за виконані роботи.

Отже, станом на даний час з боку Відповідача рахується непогашеною заборгованість в сумі 987000 грн. за виконані по Договору роботи.

17.08.2016 між Позивачем, як фактором, та Третьою особою, як клієнтом, було укладено договір факторингу № 1, за яким фактор зобов'язався передати грошові кошти в сумі 493500 грн. в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язався відступити факторові своє право грошової вимоги до Відповідача в розмірі 987000 грн.

На виконання умов п. 6.1 та п. 6.2 договору факторингу для здійснення факторингової операції Третьою особою було передано Позивачу за актом приймання-передачі від 17.08.2016 всі документи щодо відносин з Відповідачем по Договору та на підтвердження непогашеної заборгованості в сумі 987000 грн.

Отже, на підставі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу №1 від 17.08.2016 (фінансування під відступлення права грошової вимоги) Позивач (фактор) зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження Третьої особи (клієнта) за плату (у передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Враховуючи наведене, на підставі договору факторингу №1 від 17.08.2016 та акта передачі документів від 17.08.2016 Позивач отримав належне Третій особі право вимоги до Відповідача щодо невиконаних зобов'язань з оплати виконаних по Договору робіт на суму 987000 грн.

Третя особа повідомила Відповідача повідомленням від 18.08.2016 про вищеописане відступлення права вимоги Позивачу (копія повідомлення з належними доказами направлення залучена до справи).

Позивач претензією № 1-П від 22.08.2016 (копія претензії з належними доказами направлення залучена до справи) вимагав від Відповідача виконання на користь Позивача, якому було відступлено право вимоги, виконання зобов'язань за Договором зі сплати заборгованості та санкцій, чого однак Відповідачем виконано не було; матеріали справи не містять протилежного.

А відтак, з огляду все вищенаведене позовні вимоги про стягнення з Відповідача на корить Позивача 987000 грн. заборгованості визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення втрат від інфляції та 3% річних за ст. 625 ЦК України.

Розрахунок втрат від інфляції та 3% річних, доданий до позову, судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним, та зокрема, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом, а їх розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 748489 грн. втрат від інфляції та 86396,30 грн. 3% річних визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Натомість з вимогами про стягнення 153431,18 грн. пені суд не погоджується, оскільки положення статей 546 та 547 ЦК України передбачають обов'язкове укладення правочину щодо забезпечення, в тому числі пенею як видом неустойки, виконання зобов'язань між сторонами у письмовій формі, а сторонами даного спору всупереч ст. 547 ЦК України не укладалось у письмові формі правочину щодо забезпечення виконання зобов'язань з оплати робіт пенею. Умови Договору пункту про відповідальність у вигляді сплати пені не містять, а передбачена Договором «відповідальність згідно чинного законодавства» не є саме відповідальністю у вигляді сплати пені, оскільки, як було сказано вище, сторони за власною волею мають право обрати такий спосіб забезпечення виконання зобов'язання, тобто така відповідальність не є обов'язковою в силу закону, а є правом вибору сторін. При цьому, статті 1 та 2 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» також вказують, що пеня за прострочення грошових зобов'язань встановлюється за згодою сторін, а її розмір, який повинен застосовуватись, не визначається даним законом, а натомість лише обмежується ним (подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня).

Отже, позовні вимоги визнаються судом частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Судовий збір за ст. 49 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Бессарабський ринок» (м. Київ, Бессарабська площа, 2; ідентифікаційний код 05587984) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЛОКО» (м. Київ, вул. Червоноармійська, 129; ідентифікаційний код 39827930) 987000 (дев'ятсот вісімдесят сім тисяч) грн. заборгованості, 748489 (сімсот сорок вісім тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) грн. втрат від інфляції, 86396 (вісімдесят шість тисяч триста дев'яносто шість) грн. 30 коп. 3% річних, а також 27328 (двадцять сім тисяч триста двадцять вісім) грн. 28 коп. судового збору.

Видати наказ.

У іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.02.2017

Суддя Сташків Р.Б.