донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.01.2017 справа № 905/2296/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю № 2039 від 25.10.2016,
від відповідача: від третьої особи:ОСОБА_5 за довіреністю № 68/17 від 30.12.2016, не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро,

на рішення Господарського суду Донецької області
від18.10.2016 (повне рішення складено 24.10.2016)
по справі№ 905/2296/16

за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро,
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь"-металургійний завод", м. Донецьк, Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь", м. Дніпро,
простягнення 575 272, 00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Донецької області (суддя Говорун О. В.) від 18.10.2016 по справі № 905/2296/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро (далі ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця»), задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" металургійний завод", м. Донецьк (далі ПрАТ «ДМЗ»), 20 000, 00 грн. штрафу та 8 629, 08 грн. судового збору, в іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Донецької області від 18.10.2016 по справі № 905/2296/16, посилаючись на неповне зясування господарським судом обставин, що мають значення для справи, порушення ним норм матеріального та процесуального права.

Апелянт просить оскаржуване рішення господарського суду скасувати в частині зменшення штрафу, а позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на те, що відповідачем не доведено винятковості випадку як підстави для зменшення розміру неустойки відповідно до ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України; зазначає, що відсутність доказів понесення ним реальних збитків внаслідок неправильного зазначення відповідачем адреси вантажоодержувача не може бути підставою для зменшення штрафу.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду (головуючий суддя Колядко Т. М., судді Зубченко І. В., Стойка О. В.) від 28.11.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 11.01.2017, ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 11.07.2017 розгляд справи відкладено на 25.01.2017.

У звязку з перебуванням у відпустці судді Зубченко І. В. на дату розгляду справи розпорядженням керівника апарату суду № 108 від 23.01.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого сформовано колегію у складі: головуючий суддя Колядко Т. М., судді Скакун О. А., Стойка О. В.

У судове засідання 25.01.2017 зявився представник позивача, підтримав доводи апеляційної скарги, а також надав додатковий документ на підтвердження неправильного зазначення відповідачем адреси вантажоодержувача у спірних накладних (факсимільна копія листа відповідача) з відповідним обґрунтуванням неподання такого документу в суд першої інстанції; відповідач проти залучення вказаного документу не заперечував. Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку про долучення до матеріалів справи наданого апелянтом листа відповідача.

Представник відповідача у судове засідання зявився, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 06.02.2016 ПрАТ «ДМЗ» (Вантажовідправник) зі станції Мушкетове Донецької залізниці на станцію Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці відвантажило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" (далі ТОВ «МЗ «Дніпросталь», Вантажоодержувач) вантаж вагони залізничні з чавуном, не пойменованим в алфавіті, навалом за залізничними накладними № 51820314, № 51820353, № 51820405, № 51820363, № 51820371, № 51820389, № 51820397, № 51820330, № 51820348, № 5182032 (а. с.12-21).

При оформленні вказаних залізничних накладних Вантажовідправником у графі 4 «Вантажоодержувач» вказано адресу: 49081, м. Дніпропетровськ, вул. Столетова, 21. Правильність внесених відомостей до вказаних накладних представник Відправника підтвердив своїм електронним цифровим підписом.

На станції Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці (станція призначення) було виявлено, що зазначена у накладних адреса не відповідає адресі Вантажоодержувача ТОВ «МЗ «Дніпросталь», що зафіксовано в наявних в матеріалах справи ОСОБА_5 загальної форми (а. с. 23-33).

З огляду на зазначене, 10.02.2016 станцією призначення Нижньодніпровськ на станцію відправлення Мушкетове було відправлено телеграму № НР 21 про неправильно зазначену в накладних адресу та про затримку вагонів до зясування інформації щодо адреси Вантажоодержувача (а. с. 36). Неправильне зазначення адреси в накладних також підтверджується листом ПрАТ «ДМЗ» № 19/925 від 11.02.2016 (а. с. )

Станцією відправлення на станцію призначення 11.02.2016 було надіслано телеграму № НР 65, в якій зазначено, що в спірних відправках неправильно вказано адресу Вантажоодержувача, а саме: замість « 49051, м. Дніпропетровськ, вул. Столетова, 21» слід читати « 49051, м. Дніпропетровськ, вул. Винокурова, 4» (а. с. 36).

У звязку з цим ПАТ «Укразалізниця» в особі РФ «Придніпроська злізниця», посилаючись на ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з ПрАТ «ДМЗ» 575 272, 00 грн. штрафу (пятикратний розмір вартості провізної плати за кожною накладною) за неправильно зазначену адресу одержувача.

Відповідач під час розгляду справи в першій інстанції відповідно до ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та ст. 223 Господарського кодексу України заявив клопотання про зменшення розміру суми штрафу до 2 000, 00 грн. за кожне відправлення у разі задоволення позовних вимог, посилаючись, зокрема, на відсутність завдання збитків позивачу (а. с. 115-116).

Господарський суд, враховуючи обґрунтованість та законність позовних вимог ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця», а також вказане клопотання ПрАТ «ДМЗ» про зменшення розміру штрафу, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнув з відповідача 20 000, 00 грн. штрафу.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком господарського суду, враховуючи таке.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з п. 4.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі Правила), заповнення накладної під час перевезення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил. Так, графу "Одержувач" заповнює відправник в порядку, передбаченому для графи "Відправник", тобто Відправником в графі «Одержувач» повинна бути зазначена, зокрема, поштова адреса одержувача.

Статут залізниць України (далі Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Відповідно до ст. 6 Статуту накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Так, у ст. 122 Статуту передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Аналогічне положення міститься в п. 5.5 Правил.

Відповідно до ст. 118 Статуту за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при застосуванні ст.ст. 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Оскільки вказана стаття не передбачає обовязку складання комерційного акта у разі неправильного зазначення адреси вантажоодержувача, оформлення акту загальної форми у такому випадку є правомірним відповідно до ч. 4 ст. 129 Статуту.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується факт неправильного зазначення відповідачем адреси Вантажоодержувача, а також враховуючи передбачену законодавством відповідальність за вказане порушення, апеляційний суд погоджується з висновком господарського суду щодо відповідності законодавству України вимог позивача та їх обґрунтованості.

Апеляційний суд вважає правомірним також висновок господарського суду щодо задоволення клопотання відповідача про зменшення заявленої до стягнення з нього суми штрафу до 2 000, 00 грн. за кожне відправлення (в загальному розмірі 20 000, 00 грн.) з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У ст. 233 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Господарським судом враховано характер вчиненого правопорушення, а також те, що допущене відповідачем порушення не спричинило збитків для залізниці та іншим учасникам господарських відносин, не створювало небезпеку на залізничному транспорті, з чим погоджується апеляційний суд.

Суд першої інстанції також взяв до уваги те, що відповідач здійснює свою господарську діяльність на території, яка згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р входить до переліку населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція.

З огляду на вказане, колегія суддів доходить висновку, що зазначені обставини правомірно визнані господарським судом як підстава для задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафу, а тому господарським судом обґрунтовано задоволено вказане клопотання та стягнуто з відповідача штраф у розмірі 20 000, 00 грн.

Доводи апелянта, який не погоджується з тим, що штраф за всіма спірними накладними зменшено та визначено в однаковій сумі 2 000, 00 грн. незалежно від розміру провізної плати, висновків суду першої інстанції не спростовують. Крім того, законодавчо не встановлено порядок або механізм зменшення штрафних санкцій взагалі, тому суд вправі був визначити розмір штрафу, який підлягає стягненню, на власний розсуд з урахуванням обставин справи.

Таким чином, оскільки оскаржуване рішення господарського суду є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи, апеляційна скарга ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця» підлягає залишенню без задоволення, рішення Господарського суду Донецької області від 18.10.2016 по справі № 905/2296/16 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49, 83, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро, на рішення Господарського суду Донецької області від 18.10.2016 по справі № 905/2296/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 18.10.2016 по справі № 905/2296/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: О.А. Скакун

ОСОБА_3