ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

24 січня 2017 року Справа № 5016/4036/2011(9/54)

Кредитори:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю Брокінвестгруп (40020, м. Суми, вул. Л.Українки, 14),

2) Товариство з обмеженою відповідальністю Татнєфть-Кард (61016, м. Харків, вул. Магнітогорська, 1),

3) Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 МКБ (04070, м. Київ, Контрактова площа, 4),

4) Державна податкова інспекція у Подільському районі м. Києва Державної податкової служби (04080, м. Київ, вул. Турівська, 12),

5) Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24/2),

Банкрут: Приватне підприємство Торговий дім Еластик (54017, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20/4, оф. 31, ідентифікаційний код 03330933),

Ліквідатор: арбітражний керуючий ОСОБА_2 (свідоцтво № 1669 від 24.07.2013, 07411, Київська область, Броварський район, с. Літки, вул. Шевченка, 30),

Суддя Ржепецький В.О.,

представники учасників судового процесу:

від 1-го кредитора: ОСОБА_3

від 2-го кредитора: не зявився,

від 3-го кредитора: ОСОБА_4

від 4-го кредитора: не зявився,

від 5-го кредитора: ОСОБА_5

ліквідатор банкрута: не зявився,

СУТЬ СПРАВИ: про визнання кредиторських вимог

встановив:

18.11.2016 Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області звернулась до господарського суду із заявою № 3528/9/14-03-10-00 від 27.10.2016 про визнання кредиторських вимог до банкрута в сумі 17003,00 грн.

Ухвалою суду від 30.11.2016 заяву кредитора було прийнято та призначено до розгляду на 20.12.2016.

Ухвалою суду від 20.12.2016 розгляд заяви кредитора було відкладено на 24.01.2017, зобовязано ліквідатора за три дні до дати судового засідання надати суду письмовий відзив по суті заяви, докази направлення кредитору повідомлення про результати розгляду грошових вимог та його отримання кредитором разом з копією повідомлення про вручення поштового відправлення та описом вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредитору.

Кредитор в судовому засіданні підтримав заяву про визнання кредиторських вимог до банкрута в сумі 17003,00 грн., просить суд визнати зазначені вимоги та включити їх до реєстру вимог кредиторів банкрута.

Відзивом від 12.12.2016 ліквідатором фактично визнано грошові вимоги кредитора до боржника як поточні вимоги.

В судовому засіданні ліквідатором банкрута заперечено вимоги кредитора в повному обсязі, оскільки зазначені вимоги кредитора складаються зі штрафних санкцій, які застосовано органом доходів і зборів до платника податків, якого визнано банкрутом, що заборонено Законом про банкрутство, заявлені вимоги були предметом розгляду господарським судом Миколаївської області 27.01.2015 у провадженні за заявою кредитора №4119/9/14-03-10-00 від 07.11.2017, ухвалою суду відхилені, зазначена ухвала не оскаржена та набрала законної сили.

Крім того, ліквідатор пояснив, що після визнання боржника банкрутом ним не подавались до податкової інспекції податкові декларації в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку.

Дослідивши матеріали заяви, заслухавши пояснення кредитора та ліквідатора, суд дійшов наступних висновків.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 25.10.2012 у справі № 5016/4036/2011(9/54) боржника Приватне підприємство Торговий дім Еластик визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2.

08.11.2012 у газеті Голос України № 211 було опубліковано оголошення про визнання ПП ТД Еластик банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у попередній редакції чинній до 18.01.2013 р. включно) (далі Закон про банкрутство) вимоги за зобовязаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть предявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Відповідно до п. 11.5 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 04 червня 2004 року № 04-5/1193 Про деякі питання практики застосування Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом з моменту публікації відомостей про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури поточні кредитори, вимоги яких виникли після порушення провадження у справі про банкрутство (у процедурах розпорядження майном, санації та ліквідації) зобовязані заявити їх ліквідатору та до господарського суду протягом строку ліквідаційної процедури. Розгляд таких вимог здійснюється за аналогією з порядком розгляду вимог конкурсних кредиторів.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону про банкрутство за результатами розгляду заяв з вимогами конкурсних кредиторів господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

18.11.2016 Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області звернулась до господарського суду із заявою № 3528/9/14-03-10-00 від 27.10.2016 про визнання кредиторських вимог до банкрута в сумі 17003,00 грн.

Зазначені вимоги обґрунтовуються наступним:

- 13.11.2013 підприємством, засобами Інтернет надіслано договір про визнання електронних документів ПП ТД «Еластік» в особі ОСОБА_2;

- починаючи з 13.11.2013 надходила звітність ПП ТД «Еластік» з накладанням електронно-цифрового підпису ОСОБА_2 та прийнята на підставі п. 7 наказу Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233 «Про подання електронної податкової звітності».

На підтвердження заявлених вимог кредитором додано до заяви:

- довідку розрахунок податкового боргу;

- роздруківку з журналу прийняття договорів в електронному вигляді;

- копію договору про визнання електронних документів;

-податкові декларації з податку на додану вартість за жовтень 2013 року № від 20.11.2013, за грудень 2013 року № від 17.01.2014, за січень 2014 року № від 20.02.2014, за лютий 2014 року № від 20.03.2014, за квітень 2014 року № від 20.05.2014, за травень 2014 року № від 17.06.2014, за червень 2014 року № від 18.07.2014, за липень 2014 року № від 20.08.2014, за серпень 2014 року № від 22.09.2014.

Статтею 1 Закону про банкрутство визначено поняття кредитора це юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобовязань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обовязкових платежів). Конкурсні кредитори кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, у процедурах банкрутства боржника.

Згідно з частиною 1 статті 23 Закону про банкрутство, із дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури закінчується технологічний цикл із виготовлення продукції, і підприємницька діяльність банкрута завершується. Строк виконання всіх грошових зобовязань банкрута та зобовязання щодо сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обовязкових платежів), повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вважається таким, що настав. Припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута. Вимоги за зобовязаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть предявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Зазначені вимоги кредитора були предметом розгляду господарським судом Миколаївської області 27.01.2015 у провадженні за заявою кредитора №4119/9/14-03-10-00 від 07.11.2017.

Під час розгляду зазначеної заяви судом було встановлено, що вимоги ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва у сумі 16323,00 грн., які ґрунтуються на факті подання платником податкових декларацій з податку на додану вартість: № НОМЕР_1 від 17.01.2014 на суму 386,00 грн., за грудень 2013 року, термін сплати 30.01.2014, № НОМЕР_2 від 20.02.2014 на суму 380,00 грн., за січень 2014 року, термін сплати 02.03.2014, № від 20.03.2014 на суму 1203,00 грн., за лютий 2014 року, термін сплати 30.03.2014, № від 20.05.2014 на суму 51,00 грн., за квітень 2014 року, термін сплати 30.05.2014, № від 17.06.2014 на суму 2862,00 грн., за травень 2014 року, термін сплати 30.06.2014, № від 18.07.2014 на суму 3222,00 грн., за червень 2014 року, термін сплати 30.07.2014, № НОМЕР_3 від 20.08.2014 на суму 4216,00 грн., за липень 2014 року, термін сплати 30.08.2014, № від 22.09.2014 на суму 4003,00 грн., за серпень 2014 року, термін сплати 30.09.2014 не мають характеру поточних у розумінні статті 1 Закону про банкрутство, заявлені після введення ліквідаційної процедури, під час якої не виникає будь-яких нових зобовязань, що можуть бути заявлені в порядку частини 1 статті 23 Закону про банкрутство; вимоги в сумі 680,00 грн. штрафні санкції, нараховані органом доходів і зборів за невчасну подачу платником декларацій: № від 20.11.2013, № від 20.02.2014, № від 20.03.2014, № від 20.05.2014 застосовані органом доходів і зборів до платника податків, що визнаний банкрутом, штрафних санкцій (пені), прямо заборонено Законом про банкрутство.

Ухвалою суду від 27.01.2015 зазначені вимоги судом відхилено.

Зазначена ухвала суду не оскаржена та набрала законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, у судовому засіданні ліквідатор банкрута повідомив про те, що ним не подавались до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва додані кредитором до матеріалів заяви про визнання кредиторських вимог податкові декларації.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд відхиляє заявлені ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області вимоги в сумі 17003,00 грн.

Керуючись ст. ст. 14, 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом у редакції Закону, чинній до 19.01.2013, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області №3528/9/14-03-10-00 від 27.10.2016 - відхилити.

2. Відмовити ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області у визнанні кредиторських вимог до банкрута в сумі 17003,00 грн.

3. Ухвалу надіслати на адреси кредитора, банкрута, ліквідатора.

Суддя В.О.Ржепецький