донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

24.01.2017р. справа №908/2131/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 (за довіреністю №011.11-29 від 08.08.2016р.);
від відповідача:не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від16.11.2016р. (повний текст підписано 21.11.2016р.)
по справі№908/2131/16 (суддя Науменко А.О.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергоспецмонтаж», м. Запоріжжя
простягнення 37924,85грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», м. Запоріжжя (Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергоспецмонтаж», м. Запоріжжя (Відповідач) про стягнення 37924,85грн. за договором оренди №158Д(2013) від 30.04.2013р., з якої: заборгованості зі сплати орендних платежів в розмірі 10360,00грн., пені в розмірі 645,50грн., інфляційних втрат в розмірі 144,35грн., 3% річних у розмірі 55,00грн. та неустойки в розмірі 26720,00грн.

В ході розгляду справи, Позивач своєю заявою (а.с.а.с.42-45) збільшив розмір позовних вимог, остаточно вимагаючи стягнення з Відповідача 43422,98грн. за договором оренди №158Д(2013) від 30.04.2013р., з яких заборгованості зі сплати орендних платежів в розмірі 12030,00грн., пені в розмірі 1083,97грн., інфляційних втрат в розмірі 152,01грн., 3% річних у розмірі 97,00грн. та неустойка в розмірі 30060,00грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.11.2016р. у справі №908/2131/16 позовні вимоги були задоволені частково стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергоспецмонтаж», після здійснення перерахунку останніх (позовних вимог), пені в розмір 1078,49грн., 3% річних в розмірі 97,00грн, інфляційних втрат в розмірі 77,62грн., тоді як в стягненні 30060,00грн. неустойки було відмовлено в повному обсязі з мотивів встановлення судом факту чинності договору оренди на момент розгляду справи, що унеможливлює застосування ст.785 Цивільного кодексу України. В свою чергу, провадження в частині стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів у розмірі 12030,00грн. було припинено на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки означена заборгованість була сплачена Відповідачем 28.09.2016р.

Рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог було вмотивоване доведеністю матеріалами справи факту несвоєчасної сплати Відповідачем орендних платежів за період з лютого 2016р. по вересень 2016р.

Публічне акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 16.11.2016р. у справі №908/2131/16 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки апелянт зазначає невірне застосування останнім ст.764 Цивільного кодексу України та ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», оскільки положення означених норм передбачають продовження строку дії договору оренди після його закінчення лише в разі відсутності заперечень Орендодавця, тоді як останній неодноразово звертався до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергоспецмонтаж» (Відповідача) в телефонному режимі з вимогою про повернення орендованого майна, а отже висловлювали свої заперечення щодо продовження дії укладеного договору оренди. В свою чергу, законодавством не встановлено в якій саме формі Орендодавець повинен висловити свої заперечення щодо поновлення строку дії договору.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Марченко О.А., Радіонова О.О.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 08.12.2016р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 24.01.2017р. о 14.40.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судове засідання 24.01.2017р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги у повному обсягу.

Представник Відповідача у судове засідання 24.01.2017р., попри належну обізнаність про місце і час судового розгляду (а.с.81), не зявився, що, за висновком судової колегії не перешкоджає розгляду справи по суті, з огляду на не визнання явки обовязковою та достатність наявним у справі матеріалів для надання належної оцінки спірним правовідносинам.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 30.04.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Променергоспецмонтаж» (Орендар) було укладено договір оренди №158Д(2013) (Договір - а.с.а.с.15-16), відповідно до умов п.1.1 якого (з врахуванням Додаткової угоди №2 від 18.08.2014р. (а.с.18), Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове володіння та користування: автомобіль ВАЗ 2107, держ. №208-84 НР, інв. №22376 та автомобіль ВАЗ 2107, держ.№184-03 НР, інв.21936.

Згідно з положеннями п.3.2 договору, передача майна в оренду здійснюється відповідними фахівцями сторін за Актом прийому-передачі.

На виконання вищезазначеного пункту договору, сторонами було підписано акти прийому-передачі №2 від 01.05.2013р. та №02/08 від 18.08.2014р. (а.с.а.с.21,22).

Додатковою угодою №3 від 19.12.2014р. (а.с.19) було внесено зміни до 10.1 договору оренди та встановлено, що означений договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2015р.

Відповідно до п.п.5.1-5.2 договору №158Д(2013) (з врахуванням Додаткової угоди №2 від 18.08.2014р.), орендна плата за користування майном складає 1670,00грн., у т.ч. ПДВ та сплачується Орендарем не пізніше 20 числа поточного місяця у 100% розмірі.

Згідно з п.8.2 договору, майно має бути передано Орендарем та прийнято Орендодавцем протягом 10 календарних днів з моменту закінчення терміну оренди.

Також в п.6.1.9. цього договору було встановлено, що по закінченню терміну оренди Орендар зобовязаний своїми силами і за свій рахунок повернути Орендодавцю обєкт оренди в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в Оренду.

Згідно п.9.2. договору № 158Д(2013), у разі порушення термінів перерахування Орендодавцю орендної плати, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої на період стягнення, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

З матеріали справи вбачається, що внаслідок порушення Відповідачем строків внесення орендної плати за договором, станом на день звернення з заявою про збільшення розміру позовних вимог, заборгованість Відповідача за період з лютого по вересень 2016р. складала 12030,00грн.

Таким чином, Позивач - Публічне акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Променергоспецмонтаж» про стягнення означеної суми заборгованості та нарахованих на неї інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Окрім того, враховуючи, що дія договору оренди №158(2013) від 30.04.2013р., на думку Орендодавця (Позивача) закінчилась ще 31.12.2015р., виходячи з його вимог в телефонному режимі щодо повернення орендованого майна, останній також вимагав стягнення (з урахуванням остаточних збільшених вимог, прийнятих місцевим судом в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України) з Орендаря (Відповідача) неустойки в порядку ст.785 Цивільного кодексу України в розмірі 30060,00грн. за період з січня 2016р. по вересень 2016р.

Між тим, в матеріалах справи також наявна копія платіжного доручення №825 від 28.09.2016р. на суму 12030,00грн. (а.с.62) з призначенням платежу: за оренду автомобіля за період з березня 2016р. по вересень 2016р. та частково за лютий 2016р. Таким чином, Відповідачем вже після порушення провадження у справі було повністю сплачено суму заборгованості з орендних платежів, яка була заявлена до стягнення Позивачем.

Враховуючи наведене, Господарський суд Запорізької області своїм рішенням провадження в частині стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів в розмірі 12030,00грн. припинив на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки означена сума заборгованості була сплачена Відповідачем 28.09.2016р., а в частині стягнення неустойки в розмірі 26720,00грн. відмовив в повному обсязі з мотивів недоведеності матеріалами справи факту розірвання укладеного між сторонами договору оренди №158(2013) від 30.04.2013р., відмови від нього або доказів його припинення. В свою чергу, перевіривши правильність розрахунку позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, задовольнив останні частково - пені в розмір 1078,49грн., 3% річних в розмірі 97,00грн, інфляційних втрат в розмірі 77,62грн. з мотивів встановлення факту несвоєчасної сплати Відповідачем орендних платежів за період з лютого 2016р. по вересень 2016р.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору оренди №158Д(2013) від 30.04.2013р., який є належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків, спірні правовідносини у світлі ч.3 ст.774 Цивільного кодексу України регламентуються, насамперед, положеннями Господарського та Цивільного кодексів України про оренду (найм).

Сутність розглядуваних позовних вимог, полягає у стягненні заборгованості зі сплати орендних платежів за період з лютого по вересень 2016р. в сумі 12030,00грн. та нарахованих на неї пені, 3% річних та інфляційних втрат, а також неустойки в сумі 30060,00грн., яка була нарахована за неповернення майна після закінчення строку дії договору оренди на підставі ст.785 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, як вірно було встановлено місцевим господарським судом, Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язку зі сплати орендних платежів за договором оренди №158Д(2013) від 30.04.2013р. за період з лютого по вересень 2016р. в розмірі 12030,00грн.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Наразі, сума заборгованості з оплати орендних платежів в розмірі 12030,00грн. (лютий 2016р. (залишок боргу в сумі 340грн.), березень 2016р. (1670грн.); квітень 2016р. (1670грн.); травень 2016р. (1670грн.); червень 2016р. (1670грн.); липень 2016р. (1670грн.); серпень 2016р. (1670грн.); вересень 2016р. (1670грн.) була повністю сплачена Відповідачем 28.09.2016р., що підтверджується з наявного в матеріалах справи платіжного дорученням. Таким чином, місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку про припинення провадження в частині стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів в розмірі 12030,00грн. на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, що також узгоджується з п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р.

В свою чергу, враховуючи несвоєчасність сплати орендних платежів за договором оренди №158Д(2013) від 30.04.2013р., Відповідач визнається таким що прострочив їх виконання у розумінні ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України.

Таким чином, враховуючи положення п.5.2 договору, прострочення за несвоєчасно сплачену суму орендних платежів становить:

- за лютий 2016р. на суму 340,00грн. з 21.02.2016р.;

- за березень 2016р. на суму 1670,00грн. з 21.03.2016р.;

- за квітень 2016р. на суму 1670,00грн. з 21.04.2016р.;

- за травень 2016р. на суму 1670,00грн. з 23.05.2016р.;

- за червень 2016р. на суму 1670,00грн. з 21.06.2016р.;

- за липень 2016р. на суму 1670,00грн. з 21.07.2016р.;

- за серпень 2016р. на суму 1670,00грн. з 22.08.2016р.;

- за вересень 2016р. на суму 1670,00грн. з 21.09.2016р.

Відповідно до ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов'язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних, інфляційної індексації та пені, передбаченою п.9.2 означеного договору.

Таким чином, перевіривши розрахунки позовних вимог, які були надані Позивачем на підтвердження права вимоги (а.с.а.с.46-49) та розрахунки суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується з правомірністю стягнення з Відповідача останнім пені в розмірі 1078,49грн., 3% річних в розмірі 97,00грн. та інфляційних втрат в розмірі 77,62грн.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови у задоволені позовних вимог в частині стягнення з Відповідача неустойки в розмірі 30060,00грн., нарахованої Позивачем за неповернення останнім (Відповідачем) орендованого майна на підставі ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України, положення якої передбачають припинення дії договору оренди. Між тим, як вірно було встановлено судом першої інстанції, доказів розірвання укладеного між сторонами договору оренди №158(2013) від 30.04.2013р., відмови від нього або доказів його припинення, належних у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України Позивачем представлено не було, як і доказів його звернення до Відповідача із заперечення щодо поновлення строку дії договору після припинення, що зумовлює висновок про продовження строку дії договору в порядку ст.764 Цивільного кодексу України.

Більш того, рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.11.2016р. у справі №908/2030/16, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.12.2016р., за наслідками розгляду спору між цими ж сторонами щодо витребування орендованого майна у звязку з закінченням строку договору оренди №158Д(2013) від 30.04.2013р., було встановлено продовження дії означеного договору до 31.12.2016р., з підстав відсутності в матеріалах справи доказів заперечень Орендодавця про його продовження та продовження користування Орендарем предметом оренди, що в свою чергу в повній мірі узгоджується з п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна». Вказане судове рішення встановлює преюдиціальні у розумінні ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини щодо продовження і чинності згадуваного договору оренди для розглядуваної справи.

Таким чином, оскільки будь-яких інших підстав, передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Позивача залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін, що за змістом ст.49 вказаного Кодексу має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 99, 101 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.11.2016р. (повний текст підписано 21.11.2016р.) у справі №908/2131/16 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Запорізької області від 16.11.2016р. (повний текст підписано 21.11.2016р.) у справі №908/2131/16 залишити без змін.

3.Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1-2 - сторонам, 3-у справу, 4 - ДАГС, 5 - ГСЗО