ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" січня 2017 р. Справа №925/1952/15

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув скаргу публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» на дії (бездіяльність) державного виконавця по справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ», м. Черкаси, бул. Шевченка, 179, оф. 21 (правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфін», м. Київ, вул. Гайцана Миколи, 2, офіс 305, )

до публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат», Черкаська область, Звенигородський район, м. Ватутіне, вул. Транспортна,33

про стягнення 119 419,58 грн. заборгованості санкцій,

за участю повноважних представників сторін:

від заявника (боржника): не зявився;

від кредитора (стягувача): не зявився;

від ВДВС: ОСОБА_1 за довіреністю.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з вимогою про стягнення з відповідача 119 419,58 грн. заборгованості та санкцій за договором постачання пшениці.

Рішенням суду від 24.02.2016р. позовні вимоги задоволено повністю.

10.03.2016р. на виконання рішення господарського суду Черкаської області від 24.02.2016р. було видано наказ.

Постановою державного виконавця ВДВС Звенигородського МРУЮ 24.04.2016р. відкрито виконавче провадження №50615901 про стягнення боргу з відповідача (боржника) на користь ТОВ «Трансзерноекспорт».

Ухвалою суду від 05.07.2016р. здійснено заміну сторони товариства з обмеженою відповідальністю «Трансзерноекспорт» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфін», м. Київ, вул. Гайцана Миколи, 2, офіс 305, .

15.09.2016р. до суду надійшла скарга публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» на дії (бездіяльність) державного виконавця, в якій просить суд визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ юстиції у Черкаській області з передачі на реалізацію арештованого майна боржника ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» до Системи електронних торгів СЕТАМ та зупинити реалізацію арештованого майна боржника ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат».

Заявник (боржник) та стягувач, належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, участь представників у судове засідання не забезпечили, витребувані документи не надали, про причини неявки суд не повідомили.

В судовому засіданні:

Представник ВДВС вимоги скарги заперечив та вказав, що виконавче провадження стосовно боржника зупинено, в тому числі і всі дії по реалізації майна боржника після порушення провадження про банкрутство ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат». Представник ВДВС вказав, що державним виконавцем повністю дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження» при визначенні стартової ціни продажу описаного і арештованого майна, а також при передачі майна на реалізацію.

Суд вважає, що скарга боржника може бути розглянута за наявними в справі доказами та матеріалами відповідно до приписів ст.ст. 75, 121-2 ГПК України, та за відсутності представників боржника (заявника) та стягувача. Сторони були належно повідомлені про час і місце розгляду справи.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника ВДВС, господарський суд Черкаської області дійшов до висновку про відмову у задоволенні скарги боржника - з огляду на таке.

Посадові особи органів державної влади (в тому числі і державної виконавчої влади) мають діяти лише у спосіб, визначений законом і не інакше, що вказано в ст. 19 Конституції України.

Рішення суду, ухвалене іменем держави, є обовязковим до виконання на всій території держави відповідно до вимог Конституції України, ст. 115 ГПК України.

Згідно ч.4 ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».

У відповідності до частини 1 та частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушень прав та інтересів фізичних і юридичних осіб.

Крім того, як передбачено статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний неупереджено вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За таких обставинах, законодавство України про виконавче провадження гарантує як стягувачу так і боржнику рівність прав під час виконавчого провадження та гарантії їх захисту, що обумовлено проведенням з боку державного виконавця неупередженого та об'єктивного провадження виконавчих дій, а також вжиття всіх необхідних заходів для реалізації прав та інтересів обох сторін у виконавчому провадженні.

Статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарга на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, в провадженні якого перебуває справа.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9.13 своєї постанови від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розяснив, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

24.03.2016р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Звенигородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Черкаської області у справі №925/1952/15

ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» є боржником у зведеному виконавчому провадженні №50363839.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.10.2016р. у справі № 925/960/16 порушено провадження про банкрутство ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом».

20.10.2016р. заявник (боржник) ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», звернувся до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з заявою, у якій просив:

- зупинити виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів, за якими здійснюється стягнення з ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», що входять до складу зведеного виконавчого провадження №50363839;

- зупинити реалізацію арештованого та описаного майна ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», яке було передано на реалізацію ДП «Сетам» до системи електронних торгів арештованим майном «Сетам»;

- передати на зберігання ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» все належне ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» описане та арештоване майно, що було вилучене у нього для реалізації;

- надіслати ДП «Сетам», якому було передано для реалізації належне ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» майно, копію постанови про зупинення виконавчого провадження після її винесення.

21.10.2016р. головним державним виконавцем Вельган О.В. винесено постанову про зупинення зведеного виконавчого провадження №50363839, а також, даною постановою визначено подальший порядок реалізації майна у виконавчому провадженні. Дана постанова направлена Черкаській філії ДП «СЕТАМ» простою кореспонденцією з супровідним листом №21-30/5835/2 від 21.10.2016р. Суть скарги заявника - можливість проводити реалізацію майна боржника органом державної виконавчої служби після порушення справи про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що спірні правовідносини сторін перебувають у сфері регулювання Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Законів України «Про виконавче провадження», «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за №489/20802 (зокрема, пункти 14, 17 розділу ІІІ, п. 3 розділу VІІ, п.п. 10, 13, 17, 26, 29 розділу VІІІ), «Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. №2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016р. за №1301/29431 (абз. 7, 10 п. 1 розд. І, п.п. 1, 2, 5 розд. ІІ, п. 3 розд. ІІІ, п.п. 4, 8 розд. Х, абз. 2 п. 2 розд. ХІ, розд. ХІІ).

Законом України «Про виконавче провадження» в редакції від 05.10.2016р., чинній на період спірних правовідносин, передбачалось, що:

- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1);

- виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України (ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 3, ч. 3 п. 6, ч. 4 ст. 18);

- виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) (п. 4 ч. 1 ст. 34);

- виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин. Арешт, накладений виконавцем на майно боржника, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається. Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову (ч.ч. 1, 4, 5 ст. 35);

- виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, визнання боржника банкрутом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 8 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до господарського суду, який прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури (ч. 1 п. 8, ч. 5 ст. 39);

- у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури) арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження (ч. 1 ст.40);

- розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у черговості, зазначеній у пунктах 1-4 частини першої цієї статті, в міру їх стягнення (ч.ч. 1, 2 ст. 45);

- черговість задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення вимог стягувачів визначена статтею 46;

- арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1 ст. 56);

- виконавець своєю постановою може передати майно на зберігання іншому зберігачу (ч. 4 ст. 58);

- реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України (ч.ч. 1, 2 ст. 61);

- рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом, протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (ч.ч. 1, 5 ст. 74).

Абзацом 1 частини 3 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах.

Таким чином, зведеному виконавчому провадженні №50363839 до приєднання до нього виконавчого провадження №50288318, було проведено опис і арешт майна боржника, передачу арештованого майна на зберігання зберігачам, визначеним державним виконавцем, оцінка цього майна та, частково, передача його на реалізацію організатору торгів ЧФ ДП «Сетам». У звязку з порушенням справи про банкрутство боржника, за заявою останнього державним виконавцем було зупинено зведене виконавче провадження №50363839, а разом і вчинення виконавчих дій, оскільки господарським судом порушено провадження у справі про банкрутство боржника, відповідно до закону на вимоги стягувачів поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Копії постанов державним виконавцем направлені сторонам виконавчого провадження для відому і організатору торгів для виконання відповідно.

Зазначені дії державним виконавцем вчинені у відповідності до норм п. 4 ч. 1 ст. 34, ч.ч. 1, 4, 5 ст. 35, ч. 1 ст. 56, ч. 4 ст. 58, ч.ч. 1, 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 05.10.2016 р., чинній на період спірних правовідносин, вимог ухвали господарського суду Київської області від 12.10.2016р. про порушення провадження у справі №925/960/16 про банкрутство боржника - публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат».

Відтак, вимоги боржника, викладені в його заяві від 20.10.2016р., в частині пункту 1 державним виконавцем виконана, а в пунктах 2 і 3 - не викликають обовязку державного виконавця на їх задоволення, що узгоджується з нормами ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 3, ч. 3 п. 6, ч. 4 ст. 18, ч. 4 ст. 58, ч.ч. 1, 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції.

З цих же підстав суд вважає необґрунтованими та не доведеними вимоги боржника, викладені ним у скарзі, що розглядається.

В залежності від вирішення справи №925/960/16 про банкрутство боржника, державний виконавець зобовязаний вчиняти виконавчі дії у відповідності до норм ч.ч. 1, 4, 5 ст. 35, ч. 1 п. 8, ч. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», господарський суд

УХВАЛИВ:

Скаргу публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат» на дії (бездіяльність) державного виконавця відхилити за необґрунтованістю.

Ухвалу може бути оскаржено в установленому Законом порядку.

Ухвалу направити стягувачу, боржнику та відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Суддя Г.М. Скиба