донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

18.01.2017 справа № 905/2268/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:не з'явився,
від відповідача:не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПриватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь Донецької області,

на рішення Господарського суду Донецької області

від14.11.2016 (повне рішення складено 21.11.2016)

по справі№ 905/2268/16

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "НПО "Ізолятор", м. Слов'янськ Донецької області,
доПриватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь Донецької області,
простягнення 338 058, 43 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Донецької області (суддя Сажнева М. В.) від 14.11.2016 по справі № 905/2268/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НПО «Ізолятор», м. Словянськ Донецької області (далі ТОВ «НПО «Ізолятор»), до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м. Маріуполь Донецької області (далі ПрАТ «МК «Азовсталь»), частково задоволено та стягнуто з останнього 27 100, 40 грн. пені та 406, 68 грн. судового збору, в іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням в частині стягнення пені, ПрАТ «МК «Азовсталь» звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Донецької області від 14.11.2016 по справі № 905/2268/16, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що сторонами в договорі було визначено граничний строк здійснення попередньої оплати, а саме строк дії договору, що унеможливлює, на думку апелянта, застосування ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України та обчислення періоду прострочення виконання ним зобовязання з моменту направлення вимоги про здійснення попередньої оплати.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 08.12.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 18.01.2017.

У судове засідання 18.01.2017 представники сторін не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а. с. 3-4 т. 2).

До Донецького апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить оскаржуване рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 29.07.2015 між ТОВ «НПО «Ізолятор» (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (в подальшому перейменовано у ПрАТ «МК «Азовсталь», Покупець) укладено типовий договір № 088эл/087 (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобовязується передати, а Покупець прийняти та оплатити обладнання на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п.п. 2.1, 3.3 Договору кількість, номенклатура, строки поставки обладнання вказуються у специфікаціях до цього Договору, які є його невідємною частиною.

Згідно з п. 3.5 Договору Постачальник зобовязаний повідомити Покупця про дату поставки обладнання не пізніше, ніж за 5 днів до дати поставки.

У п.п. 10.4, 10.5 Договору сторони визначили, що він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 29.07.2016. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від виконання прийнятих на себе зобовязань за цим Договором.

Відповідно до п. 1 укладеної на виконання Договору Специфікації № 1 від 04.09.2015 вартість обладнання, яке поставляється відповідно до цієї Специфікації, склала 370 224, 00 грн.

Згідно з п. 2 Специфікації умови поставки обладнання DDP склад покупця м. Маріуполь відповідно до Інкотермс 2000.

Відповідно до п. 4 Специфікації строк поставки вересень 2015 року за умови оплати авансового платежу в розмірі 100 % вартості обладнання за 5 днів, що передують строку поставки. У випадку затримки вказаного авансового платежу строки поставки переносяться пропорційно кількості днів прострочення оплати авансового платежу.

У п. 5 Специфікації передбачено, що строк оплати поставленого обладнання 100 % попередня оплата.

У позові ТОВ «НПО «Ізолятор» зазначило, що ним для виконання умов Договору було придбано спірний товар (ізолятори ПСПКр 70-3/0,6 ГУ та ЛК 70/110-111) в іноземного виробника; що вказаний товар було виготовлено згідно з вимогами відповідача за погодженим з ним кресленням, і що такий товар не може бути реалізований позивачем третім особам.

Враховуючи викладене, та з огляду на те, що позивач неодноразово повідомляв відповідача про готовність товару, а відповідачем попередню оплату здійснено не було, позивач вважає, що ним понесені збитки в розмірі вартості придбаного ним обладнання в сумі 294 372, 00 грн., про стягнення яких, зокрема, він звернувся до господарського суду з цим позовом.

У задоволенні вказаних позовних вимог господарський суд з посиланням на ст.ст. 16, 22, 623 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України відмовив через їх недоведеність. Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з урахуванням такого.

Так, відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Аналогічне визначення збитків містить ст. 224 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Господарським судом правильно зазначено, що обовязок відшкодувати збитки, як загальна форма цивільно-правової відповідальності, що настає для боржника внаслідок порушення ним зобовязань, може бути покладено на особу лише за наявності в сукупності таких умов: збитків, протиправних дій цієї особи, причинного звязку між діями особи і збитками та її вини.

Матеріали справи містять докази звернення ТОВ «НПО «Ізолятор» до ПрАТ «МК «Азовсталь», зокрема, з листом № 01-1904 від 03.11.2015, в якому позивач повідомляє про готовність товару до відвантаження та просить здійснити відповідно до п. 4 Специфікації попередню оплату в розмірі 370 224, 00 грн. (а. с. 28-29 т. 1). Докази виконання відповідачем зобовязань із здійснення 100 % попередньої оплати в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору поставки № 05-02-14 від 05.20.2014, укладеному між ТОВ «Словянська керамічна компанія «Укрресурси» (Постачальник) та ТОВ «НПО «Ізолятор» (Покупець), позивачу було поставлено, зокрема, ізолятори ПСПКр 70-3/0,6 ГС та ЛК 70/110-ІІІ-ГП, що підтверджується видатковою накладною № 243 від 21.10.2015 (а. с. 143 т. 1). Матеріалами справи (банківськими виписками по рахунку позивача, платіжними дорученнями, актом звірки взаєморозрахунків) підтверджується оплата позивачем зазначеного товару (184-194, 196-204, 206 т. 1).

ТОВ «НПО «Ізолятор» у позові та письмових поясненнях посилається на те, що вказаний товар був придбаний у іноземного виробника та імпортований із Росії, на підтвердження чого надав, зокрема, копії вантажної митної декларації та міжнародної товарно-транспортної накладної (а. с. 135-142 т. 1)

Дослідивши подані позивачем в обґрунтування вказаних доводів документи, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони не підтверджують те, що договір поставки № 05-02-14 від 05.02.2014 було укладено позивачем для виконання своїх зобовязань перед ПрАТ «МК «Азовсталь» за спірним Договором; що обладнання, яке позивач придбав за договором поставки № 05-02-14 від 05.02.2014, виготовлено індивідуально для відповідача, не може бути реалізоване іншим субєктам господарювання, а також не може бути повернуто продавцю за вказаним договором. Крім того, в спірному Договорі та Специфікації № 1 від 04.09.2015 до нього не зазначено, що обладнання, яке є предметом поставки, виготовляється за індивідуальним кресленням відповідача, а також що додане до позовної заяви креслення є невідємним додатком до спірного Договору.

З огляду на вказані встановлені господарським судом обставини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем того, що понесені ним витрати з придбання спірного обладнання є збитками, що такі витрати стались саме внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобовязань (нездійсненням 100 % попередньої оплати товару за спірним Договором).

Враховуючи викладене, господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «НПО «Ізолятор» в частині стягнення з ПрАТ «МК «Азовсталь» збитків у розмірі 294 372, 00 грн.

Позивачем також було заявлено до стягнення з відповідача 43 686, 43 грн. пені на підставі п. 7.2 Договору, нарахованої за період з 01.10.2015 по 20.07.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

У п. 7.2 Договору сторони визначили, що у випадку порушення більше ніж на 30 календарних днів строку оплати обладнання Покупець сплачує пеню в розмірі 0,04 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період.

Згідно з ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, у строк, визначений відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України.

Як було зазначено, згідно з п. 5 Специфікації строк оплати поставленого обладнання: 100 % попередня оплата.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що із вказаного пункту, а також з умов Договору вбачається, що сторонами не визначено строк, у який Покупець зобовязаний здійснити 100 % попередню оплату; зазначеним пунктом передбачено лише порядок здійснення оплати.

З огляду на зазначене, судом першої інстанції правомірно застосовано ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідно до ч. 2 якої якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції обчислено строк виконання Покупцем свого зобовязання із здійснення попередньої оплати, виходячи з моменту повідомлення Постачальником Покупця про готовність товару до відвантаження, надсилання рахунку-фактури на оплату товару та вимоги оплатити товар (а. с. 28-29 т. 1).

Оскільки матеріалами справи підтверджується направлення позивачем відповідної вимоги Покупцю 04.11.2015, висновок господарського суду про те, що відповідач мав здійснити 100 % попередню оплату до 13.11.2015 включно, враховуючи строки пересилання пріоритетної письмової кореспонденції, є обґрунтованим.

З огляду на те, що позивачем неправильно визначено настання строку попередньої оплати та не враховано положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, яка передбачає шестимісячний строк нарахування штрафних санкцій, господарським судом здійснено перерахунок заявленої до стягнення пені, відповідно до якого належною до стягнення з відповідача визначена пеня в розмірі 27 100, 40 грн., з чим погоджується апеляційний суд.

Посилання апелянта на те, що сторонами в Договорі було визначено граничний строк здійснення попередньої оплати, а саме строк дії договору, що унеможливлює, на думку апелянта, застосування ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, є помилковим з огляду на таке.

Відповідно до п. 10.5 Договору він діє до 29.07.2016. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від виконання прийнятих на себе зобовязань за цим Договором. Так, за умовами Договору ПрАТ «МК «Азовсталь» прийняло на себе зобовязання оплатити визначений Договором товар.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У главі 50 книга 5 Цивільного кодексу України, яка регулює припинення зобов'язання, закінчення строку дії договору як підстава припинення зобов'язанння не передбачена.

Таким чином, оскільки оскаржуване рішення господарського суду є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи, а доводи апеляційної скарги викладені в ньому висновки не спростовують, апеляційна скарга ПрАТ «МК «Азовсталь» підлягає залишенню без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 14.11.2016 по справі № 905/2268/16 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м. Маріуполь Донецької області, на рішення Господарського суду Донецької області від 14.11.2016 по справі № 905/2268/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 14.11.2016 по справі № 905/2268/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3