РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017Справа №910/13045/15
За позовом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», Україна,

до Sonders Trading K/S Co., Limited, Гонконг,

про стягнення 2 012 485,70 дол. США.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Охріменко О.О., за довіреністю

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Sonders Trading K/S Co., Limited про стягнення 2 012 485,70 дол. США.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 було порушено провадження у справі № 910/13045/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 провадження у справі № 910/13045/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Sonders Trading K/S Co., Limited про стягнення 2 012 485,70 дол. США припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 по справі №910/13045/15 скасовано, матеріали справи №910/13045/15 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматичного розподілу справ між суддями, справу № 910/13045/15 передано для розгляду судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 справа № 910/13045/15 була прийнята до свого провадження суддею Грєховою О.А., розгляд справи призначено на 23.07.2017, надіслано копію ухвали Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 з нотаріально засвідченим перекладом на англійську мову, для вручення Sonders Trading K/S Co., Limited в порядку, передбаченому Гаазькою Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року, через уповноважений орган, та у зв'язку зі зверненням Господарського суду міста Києва до Центрального органу іноземної держави із судовим дорученням про надання правової допомоги, провадження у справі № 910/13045/15 зупинено.

09.08.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 провадження у справі № 910/13045/15 було поновлено.

Дослідивши у судовому засіданні 23.01.2017 заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність її прийняття, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Судом встановлено, що подана позивачем заява про збільшення розміру позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, тому приймається до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахування заяви про збільшення розміру позовних вимог та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвали Господарського суду міста Києва було надіслано відповідачу на адреси, зазначені в позовній заяві (Unit 1502, 15/F Jubilee Center 46 Gloucester Road Wan Chail Hong Kong; адреса секретарської компанії: Unit 16D2, 16/F, Legend Tower, 7 Shing Yip Street, Kwun Tong, Kowloon, Hong Kong). Адреса секретарської компанії відповідача підтверджується витягом з торгового реєстру Гонконгу, наявним в матеріалах справи. Також надіслання ухвал відповідачу підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 23.01.2017 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.01.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2014 між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі - продавець, позивач) та Компанією Neslot Limited (далі - покупець) укладено Зовнішньоекономічний контракт № ЕХР230114-1 (далі - Контракт), відповідно до умов якого, продавець повинен продати, а покупець прийняти й оплатити борошно пшеничне 1-го та/або 2-го та/або вищого ґатунку, в мішках, навалом (далі - товар), на умовах даного контракту.

Країна походження товару - Україна (п 1.2 Контракту).

Відповідно до п. 3.1 Контракту, товар поставляється на умовах CFR порт Латакія або Тартус, Сирія за вибором покупця.

Пунктом 3.4 Контракту передбачено, що період поставки: з 23-го січня 2014 р. по 30-те квітня 2014 р. Дата коносаменту вважається датою поставки.

Ціна товару визначається сторонами в додаткових угодах до даного контракту, що є його невід'ємною частиною. Загальна вартість контракту складається із суми всіх додаткових угод до даного контракту (п.п. 4.1 та 4.2 Контракту).

Умовами п. 5.1 Контракту визначено, що оплата за кожну партію товару здійснюється покупцем в доларах США шляхом банківського переводу грошових коштів на рахунок продавця протягом тридцяти банківських днів з дати надання продавцем покупцю оригіналів всіх наступних документів: рахунок-фактура.

Даний контракт вступає в силу після його підписання і скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків по контракту (п. 12.4 Контракту).

29.01.2014 між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та Компанією Neslot Limited укладено Додаткову угоду № 1 до Контракту.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди ціна борошна пшеничного другого ґатунку в мішках по 49,5 кг., що поставляється в контейнерах становить 331,00 дол. США/МТ.

Загальна орієнтовна вартість даного Додатку складає 1 655 000, 00 дол. США +/- 10 % (п. 2 Додаткової угоди).

30.01.2014 між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та Компанією Neslot Limited було складено та підписано акт приймання-передачі товару згідно Зовнішньоекономічного контракту № ЕХР230114-1 від 23.01.2014, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв товар: 1028.214 МТ борошно 2-го ґатунку по 331,00 дол. США за одну МТ на суму 340 338,83 дол. США.

06.02.2014 сторонами було складено та підписано акт приймання-передачі товару згідно Зовнішньоекономічного контракту № ЕХР230114-1 від 23.01.2014, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв товар: 342.738 МТ борошно 2-го ґатунку по 331,00 дол. США за одну МТ на суму 113 446,28 дол. США.

Також, 06.02.2014 сторони підписали акт приймання-передачі товару згідно Зовнішньоекономічного контракту № ЕХР230114-1 від 23.01.2014, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв товар: 341.550 МТ борошно 2-го ґатунку по 331,00 дол. США за одну МТ на суму 113 053,05 дол. США.

Сторонами також було складено та підписано акт приймання-передачі товару від 15.02.2014 згідно Зовнішньоекономічного контракту № ЕХР230114-1 від 23.01.2014, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв товар: 2 256.3585 МТ борошно 2-го ґатунку по 331,00 дол. США за одну МТ на суму 746 854,67 дол. США.

Окрім того, факт постачання товару в обсязі 5 198.441 МТ підтверджується відповідними вантажними митними деклараціями форми МД-2, згідно яких отримувачем товару зазначено компанію Neslot Limited (покупець), а саме №№ 500060702/201/000588 на суму 340 338,83 дол. США, 500060702/2014/000732 на суму 113 446,28 дол. США, 500060702/2014/000733 на суму 113 053,05 дол. США, 500010003/2014/001113 на суму 33 552,38 дол. США.

В матеріалах справи також наявні рахунки-фактури/Invoice № 230114-1-01 від/dd. 29.01.2014, № 230114-1-02 від/dd. 05.02.2014, 230114-1-03 від/dd. 05.02.2014, 230114-1-04 від/dd. 07.02.2014 та 230114-1-05 від/dd. 14.02.2014.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов Зовнішньоекономічного контракту було поставлено Компанії Neslot Limited товар на загальну суму 1 720 638 доларів США 81 цент, що підтверджується, наведеними вище Актами приймання-передачі товару, митними деклараціями та рахунками-фактурами/Invoice.

При цьому, Компанія Neslot Limited за поставлений товар не розрахувалася, внаслідок чого за компанією утворилась заборгованість у розмірі 1 720 638 доларів США 81 цент.

05.03.2014 між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі - сторона-1), Компанією Neslot Limited (далі - сторона-2) та Компанією Sonders Trading K/S Co., Limited (далі - сторона-3, відповідач) укладено угоду про переведення боргу, умовами якої передбачено, що:

1) сторона-2 має зобов'язання сплатити стороні-1 2 050 740,50 дол. США за 6 226.655 МТ борошна 2-го ґатунку:

1 028.214 МТ, вартістю 330 056,69 дол. США згідно зовнішньоекономічного контракту № ЕХР 140114-1 від 14.01.2014;

5 198.441 МТ, вартістю 1 720 683,81 дол. США згідно зовнішньоекономічного контракту № ЕХР 230114-1 від 23.01.2014;

2) сторона-3 має зобов'язання сплатити стороні-2 2 051 051,99 дол. США за 6 226.655 МТ борошна 2-го ґатунку:

1 028.214 МТ, вартістю 330 108,10 дол. США згідно контракту № ЕХР140114-1 від 14.01.2014;

5 198.441 МТ, вартістю 1 720 943,89 дол. США згідно контракту № ЕХР230114-1 від 14.01.2014.

Сторони домовилися про наступне:

сторона-1 не заперечує проти переведення боргу від сторони-2 на сторону-3 в загальній сумі 2 050 740,50 дол. США;

сторона-2 не заперечує проти прямого платежу від сторони-3 на користь сторони-1 в загальній сумі 2 050 740,50 дол. США.

Після підписання даної угоди, сторони погодили, що сторона-1 втрачає право вимагати від сторони-2 оплати за отриманий товар в загальній сумі 2 050 740,50 дол. США; сторона-2 втрачає право вимагати від сторони-3 оплати за отриманий товар в загальній сумі 2 050 740,50 дол. США; сторона-1 набуває права вимагати від сторони-3 виконання платіжних зобов'язань в сумі 2 050 740, 50 дол. США.

Таким чином, на підставі угоди про переведення боргу від 05.03.2014 зобов'язання по оплаті заборгованості у розмірі 1 720 638,81 доларів США перейшли до відповідача.

Так, позивачем на адресу відповідача направлялась вимога про сплату заборгованості № 130-2-12/2287 від 07.05.2015, в якій позивач вимагав негайної оплати поставленого товару загальною вартістю 1 720 638,81 доларів США в додатках до якої рахунки - фактури/Invoice.

Відповідач на зазначену вище вимогу відповіді не надав, оплати поставленого товару не здійснив.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

01.02.1991 відповідно до Указу № 7978-ХІ від 23.08.1989 Президії Верховної Ради УРСР для України набула чинність Конвенція Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 (надалі «Конвенція ООН»).

З 01.01.1988 Конвенція набула чинності для Договірної держави - Китай, де має своє місцезнаходження відповідач. Статус Конвенції підтверджується Запискою ООН Статус Конвенцій та Типових законів ЮНІСТРАЛ від 08.07.2003.

Таким чином, Україна та Китайська Народна Республіка є договірними державами в розумінні ст. 1 Конвенції ООН.

Положеннями ст. 1 Конвенції ООН визначено, що ця конвенція застосовується до договорів купівлі-продажу товарів між сторонами, комерційні підприємства яких перебувають у різних державах коли ці держави є Договірними державами; або коли згідно з нормами міжнародного приватного права застосовано право Договірної держави.

Частиною 2 ст. 7 Конвенції ООН встановлено, що питання, які стосуються предмета регулювання цієї Конвенції, які безпосередньо в ній не вирішені, підлягають вирішенню згідно із загальними принципами, на яких вона ґрунтується, за умови відсутності таких принципів - згідно з правом, застосованим відповідно до норм міжнародного приватного права.

Відповідно до ст. 53 Конвенції ООН, покупець зобов'язаний сплатити вартість товару і прийняти поставку товару згідно з вимогами договору та цієї Конвенції.

Згідно ст. 59 Конвенції ООН, покупець зобов'язаний сплатити вартість у день, який

встановлено чи може бути визначено згідно з договором та цією Конвенцією, без необхідності якогось запиту або виконання яких-небудь формальностей з боку продавця.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, поставив відповідачеві товар у кількості 5 198,441 МТ на загальну суму 1 720 638,81 доларів США.

Однак, відповідач оплати поставленого товару не провів, доказів зворотного суду не надав.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати поставленого товару та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови зовнішньоекономічного контракту № ЕХР230114-1 від 23.01.2014, та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1 720 638 доларів США 81 цент.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 378 633 доларів США 79 центів - пені за період з 01.05.2014 по 24.07.2014.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», виручка резидентів в іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Так, відповідно до Акту № 710/26-55-22-06/37243279 від 31.07.2014, Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", за результатами якої, за порушення строків зарахування виручки резидентів в іноземній валюті на валютний рахунок позивача, нараховано останньому пеню у розмірі 378 633,79 доларів США за період з 01.05.2014 по 24.07.2014.

Таким чином, враховуючи те, що пеню у розмірі 378 633,79 доларів США нараховано позивачу внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за зовнішньоекономічним контрактом № ЕХР230114-1 від 23.01.2014, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 378 633,79 доларів США - пені.

Згідно приписів частини другої статті 198 ГК України та статті 533 ЦК України допускається стягнення коштів в іноземній валюті, оскільки відповідач не є резидентом України.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року N 7 у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки позов підлягає задоволенню, судовий збір, сплачений позивачем за подання апеляційної скарги у цій справі повинно бути покладено на відповідача.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Компанії Sonders Trading K/S Co., Limited (Unit 1502, 15/F Jubilee Centre 46 Gloucester Road, Wan Chail, Hong Kong) на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ідентифікаційний код - 37243279) заборгованість у розмірі 1 720 638 (один мільйон сімсот двадцять тисяч шістсот тридцять вісім) доларів США 81 цент, пеню в розмірі 378 633 (триста сімдесят вісім тисяч шістсот тридцять три) долари США 79 центів, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 24.01.2017.

Суддя О.А. Грєхова