ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.01.2017 Справа № 905/3425/16

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», м. Запоріжжя

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», Донецька область, м. Маріуполь

про: стягнення 3% річних у розмірі 73434,20 грн., інфляційних витрат у розмірі 11172,81 грн., пені у розмірі 747064,55 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №18-95 від 26.12.2016р.;

від відповідача: не зявився.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів», м. Запоріжжя, звернувся до господарського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», Донецька область, м. Маріуполь про стягнення 3% річних у розмірі 73434,20 грн., інфляційних витрат у розмірі 11172,81 грн., пені у розмірі 747064,55 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки №11-16/18 від 17.11.2015р., специфікації: №1 від 25.12.2015р., №2 від 29.01.2016р., №3 від 29.01.2016р., №4 від 18.02.2016р., №5 від 29.02.2016р., №6 від 29.02.2016р., №7 від 23.03.2016р., №8 від 23.03.2016р., №9 від 30.03.2016р., №10 від 30.03.2016р., №11 від 12.04.2016р., №12 від 18.04.2016р., №13 від 29.04.2016р., №14 від 29.04.2016р., № 15 від 31.05.2016р., №16 від 31.05.2016р., №17 від 04.07.2016р., №18 від 04.07.2016р., №19 від 02.08.2016р., №20 від 02.08.2016р., №21 від 06.09.2016р., додаткової угоди №1 від 06.05.2016р., рахунки, накладні.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. На електронну адресу суду надіслав відзив на позовну заяву №09-10/48 від 19.01.2017р. з додатками, в якому просить зменшити суму пені на 80%, а також в мотивувальній частині наполягає на відстрочки виконання рішення строком до 30.04.2017р.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

17.11.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» (надалі Постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (надалі Покупець) був укладений договір поставки №11-16/18, за умовами якого Постачальник зобовязався поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити згідно п.3.4 договору феросплави, у кількості та строки, вказані у специфікаціях до договору, які є його невідємними частинами (п.1.1. Договору).

Згідно до п.2.1. Договору, поставка товару здійснюється на умовах СРТ, залізнична станція Сартана Донецької залізниці. Можливе постачання товару на умовах ФСА, склад вантажовідправника, автотранспортом покупця. Партією поставки товару за цим договором є кількість товару, відвантаженого для перевезення за однією залізничною накладною.

Відповідно до п.2.3. Договору, датою поставки товару, при постачанні залізничним транспортом, вважається дата штемпеля на залізничній накладній ст. Сартана.

Сторонами до Договору поставки №11-16/18 від 17.11.2015р. підписані специфікації: №1 від 25.12.2015р., №2 від 29.01.2016р., №3 від 29.01.2016р., №4 від 18.02.2016р., №5 від 29.02.2016р., №6 від 29.02.2016р., №7 від 23.03.2016р., №8 від 23.03.2016р., №9 від 30.03.2016р., №10 від 30.03.2016р., №11 від 12.04.2016р., №12 від 18.04.2016р., №13 від 29.04.2016р., №14 від 29.04.2016р., № 15 від 31.05.2016р., №16 від 31.05.2016р., №17 від 04.07.2016р., №18 від 04.07.2016р., №19 від 02.08.2016р., №20 від 02.08.2016р., №21 від 06.09.2016р., в яких було узгоджено найменування товару, його якість, кількість, ціну реалізації, строки поставки, загальну суми по специфікації тощо.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст. 173 Господарського кодексу України (надалі ГК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст. ст. 11, 509 ЦК України, ст. 174 ГК України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ст. 712 ЦК України, ст. 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, згідно з наданими до матеріалів справи:

- залізничними накладними: №45172368, №45172343, №45172335, позивачем було поставлено відповідачу 09.01.2016р. товар на суму 3681715,20 грн. (рахунок №489293 від 09.01.2016р.);

- залізничними накладними: №45881752, №45881711, позивачем було поставлено відповідачу 02.02.2016р. товар на суму 2563730,93 грн. (рахунок №489605 від 02.02.2016р.);

- залізничною накладною №46102083, позивачем було поставлено відповідачу 09.02.2016р. товар на суму 1719397,68 грн. (рахунок №489665 від 09.02.2016р.);

- залізничними накладними: №46102091, №46102067, №46102075, позивачем було поставлено відповідачу 09.02.2016р. товар на суму 4028923,30 грн. (рахунок №489666 від 09.02.2016р.);

- залізничною накладною №46979191, позивачем було поставлено відповідачу 05.03.2016р. товар на суму 1349476,92 грн. (рахунок №490016 від 05.03.2016р.);

- залізничними накладними: №46979209, №46979183, позивачем було поставлено відповідачу 05.03.2016р. товар на суму 3522104,59 грн. (рахунок №490017 від 05.03.2016р.);

- залізничними накладними: №47303482, №47303508, позивачем було поставлено відповідачу 16.03.2016р. товар на суму 3560748,71 грн. (рахунок №490121 від 16.03.2016р.);

- залізничними накладними: №47303490, №47303458, позивачем було поставлено відповідачу 16.03.2016р. товар на суму 2810063,62 грн. (рахунок №490122 від 16.03.2016р.);

- залізничною накладною №47764063, позивачем було поставлено відповідачу 31.03.2016р. товар на суму 1761349,57 грн. (рахунок №490355 від 31.03.2016р.);

- залізничною накладною №45658838, позивачем було поставлено відповідачу 24.04.2016р. товар на суму 4080083,72 грн. (рахунок №490636 від 24.04.2016р.);

- залізничними накладними: №45658853, №45658812, позивачем було поставлено відповідачу 24.04.2016р. товар на суму 2624163,95 грн. (рахунок №490637 від 24.04.2016р.);

- залізничними накладними: №45658820, №45658804, позивачем було поставлено відповідачу 24.04.2016р. товар на суму 3311229,11 грн. (рахунок №490638 від 24.04.2016р.);

- залізничними накладними: №45955085, №45955101, позивачем було поставлено відповідачу 30.04.2016р. товар на суму 8039540,38 грн. (рахунок №490811 від 30.04.2016р.);

- залізничними накладними: №46284592, №46284600, позивачем було поставлено відповідачу 10.05.2016р. товар на суму 2820171,50 грн. (рахунок №490926 від 10.05.2016р.);

- залізничними накладними: №46284618, №46284568, позивачем було поставлено відповідачу 10.05.2016р. товар на суму 3269295,55 грн. (рахунок №490927 від 10.05.2016р.);

- залізничними накладними: №46284576, №46284584, позивачем було поставлено відповідачу 10.05.2016р. товар на суму 7246848,96 грн. (рахунок №490929 від 10.05.2016р.);

- залізничними накладними: №46569570, №46569463, позивачем було поставлено відповідачу 17.05.2016р. товар на суму 2846174,47 грн. (рахунок №491001 від 17.05.2016р.);

- залізничною накладною №46569497, позивачем було поставлено відповідачу 17.05.2016р. товар на суму 1625096,09 грн. (рахунок №491002 від 17.05.2016р.);

- залізничними накладними: №46990545, №46990586, №46990560, позивачем було поставлено відповідачу 28.05.2016р. товар на суму 4867392,00 грн. (рахунок №491180 від 28.05.2016р.);

- залізничними накладними: №47082870, №47082888, позивачем було поставлено відповідачу 31.05.2016р. товар на суму 8453360,06 грн. (рахунок №491251 від 31.05.2016р.);

- залізничною накладною №47552625, позивачем було поставлено відповідачу 11.06.2016р. товар на суму 1607904,14 грн. (рахунок №491412 від 11.06.2016р.);

- залізничними накладними: №47552443, №47552435, позивачем було поставлено відповідачу 11.06.2016р. товар на суму 2796010,27 грн. (рахунок №491413 від 11.06.2016р.);

- залізничними накладними: №45564929, №45564937, позивачем було поставлено відповідачу 08.07.2016р. товар на суму 3038250,00 грн. (рахунок №491881 від 08.07.2016р.);

- залізничною накладною №45564911, позивачем було поставлено відповідачу 08.07.2016р. товар на суму 1721257,75 грн. (рахунок №491882 від 08.07.2016р.);

- залізничною накладною №45911724, позивачем було поставлено відповідачу 18.07.2016р. товар на суму 1720729,55 грн. (рахунок №492002 від 18.07.2016р.);

- залізничною накладною №45911740, позивачем було поставлено відповідачу 18.07.2016р. товар на суму 1518658,09 грн. (рахунок №492003 від 18.07.2016р.);

- залізничними накладними: №46147534, №46147476, позивачем було поставлено відповідачу 24.07.2016р. товар на суму 3442698,58 грн. (рахунок №492171 від 24.07.2016р.);

- залізничними накладними: №46353579, позивачем було поставлено відповідачу 28.07.2016р. товар на суму 1389776,12 грн. (рахунок №492247 від 28.07.2016р.);

- залізничними накладними: №47067186, №47067194, позивачем було поставлено відповідачу 18.08.2016р. товар на суму 3468191,47 грн. (рахунок №492550 від 18.08.2016р.);

- залізничною накладною №47953799, позивачем було поставлено відповідачу 12.09.2016р. товар на суму 1792070,65 грн. (рахунок №492945 від 12.09.2016р.);

Відповідачем факт отримання від позивача вказаного товару саме за договором №11-16/18 від 17.11.2015р. не заперечується.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 3.4. Договору поставки №11-16/18 від 17.11.2015р. встановлено, що відповідач здійснює оплату товару, що постачається, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача протягом 30 банківських днів з дати поставки товару.

Оплата буде здійснюватися на користь позивача на розрахунковий рахунок №9045 в ПАТ КБ «ПриватБанк», 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299 (п.3.5. Договору).

Таким чином, за висновками суду, відповідач мав сплатити вартість товару, отриманого від позивача:

- 09.01.2016р. в строк до 18.02.2016р.;

- 02.02.2016р. в строк до 16.03.2016р.;

- 09.02.2016р. в строк до 23.03.2016р.;

- 05.03.2016р. в строк до 18.04.2016р.;

- 16.03.2016р. в строк до 27.04.2016р.;

- 31.03.2016р. в строк до 18.05.2016р.;

- 24.04.2016р. в строк до 08.06.2016р.;

- 30.04.2016р. в строк до 15.06.2016р.;

- 10.05.2016р. в строк до 22.06.2016р.;

- 17.05.2016р. в строк до 01.07.2016р.;

- 28.05.2016р. в строк до 13.07.2016р.;

- 31.05.2016р. в строк до 15.07.2016р.;

- 11.06.2016р. в строк до 27.07.2016р.;

- 08.07.2016р. в строк до 19.08.2016р.;

- 24.07.2016р. в строк до 05.09.2016р.;

- 28.07.2016р. в строк до 09.09.2016р.;

- 18.08.2016р. в строк до 30.09.2016р.;

- 12.09.2016р. в строк до 25.10.2016р.

Як встановлено, згідно з платіжними дорученнями, належним чином засвідчені копії містяться у матеріалах справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» на поточний рахунок №9045 ПАТ «Запорізький завод феросплавів» надійшли кошти від ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь»:

- 22.02.2016р. на суму 3206157,60 грн.;

- 25.03.2016р. на суму 175557,60 грн.;

- 30.03.2016р. на суму 300000,00 грн.;

- 25.03.2016р. на суму 2482756,85 грн.;

- 08.04.2016р. на суму 90874,08 грн.;

- 28.03.2016р. на суму 1706578,44 грн.;

- 08.04.2016р. на суму 12819,24 грн.;

- 25.03.2016р. на суму 902575,22 грн.;

- 28.03.2016р. на суму 568000,00 грн.;

- 08.04.2016р. на суму 2500000,00 грн.;

- 13.04.2016р. на суму 58348,08 грн.;

- 13.04.2016р. на суму 233732,59 грн.;

- 21.04.2016р. на суму 1115744,33 грн.;

- 08.04.2016р. на суму 81327,94 грн.;

- 21.04.2016р. на суму 3440776,65 грн.;

- 21.04.2016р. на суму 107793,26 грн.;

- 29.04.2016р. на суму 3452955,45 грн.;

- 21.04.2016р. на суму 41299,63 грн.;

- 12.05.2016р. на суму 2768763,99 грн.;

- 29.04.2016р. на суму 225005,04 грн.;

- 19.05.2016р. на суму 1066517,17 грн.;

- 23.05.2016р. на суму 469827,36 грн.;

- 16.06.2016р. на суму 4080083,72 грн.;

- 23.05.2016р. на суму 404163,45 грн.;

- 14.06.2016р. на суму 2220000,50 грн.;

- 13.05.2016р. на суму 224173,10 грн.;

- 14.06.2016р. на суму 1185245,79 грн.;

- 16.06.2016р. на суму 1901810,22 грн.;

- 16.06.2016р. на суму 78151,21 грн.;

- 29.06.2016р. на суму 7961389,17 грн.;

- 16.06.2016р. на суму 72793,56 грн.;

- 29.06.2016р. на суму 2747377,94 грн.;

- 16.06.2016р. на суму 114730,53 грн.;

- 30.06.2016р. на суму 3154565,02 грн.;

- 29.06.2016р. на суму 178103,90 грн.;

- 30.06.2016р. на суму 7068745,06 грн.;

- 29.06.2016р. на суму 105214,06 грн.;

- 08.07.2016р. на суму 2740960,41 грн.;

- 30.06.2016р. на суму 154752,59 грн.;

- 05.07.2016р. на суму 243,25 грн.;

- 08.07.2016р. на суму 1470100,25 грн.;

- 08.07.2016р. на суму 37107,58 грн.;

- 15.09.2016р. на суму 2831940,91 грн.;

- 19.07.2016р. на суму 1998343,51 грн.;

- 30.06.2016р. на суму 266882,78 грн.;

- 15.07.2016р. на суму 5123605,95 грн.;

- 19.07.2016р. на суму 3062871,33 грн.;

- 19.07.2016р. на суму 219273,53 грн.;

- 02.08.2016р. на суму 1388630,61 грн.;

- 15.07.2016р. на суму 105618,57 грн.;

- 02.08.2016р. на суму 2690391,70 грн.;

- 10.08.2016р. на суму 41272,50 грн.;

- 23.08.2016р. на суму 2941921,99 грн.;

- 16.09.2016р. на суму 55055,51 грн.;

- 10.08.2016р. на суму 25572,77 грн.;

- 23.08.2016р. на суму 1666241,61 грн.;

- 16.09.2016р. на суму 29443,37 грн.;

- 16.09.2016р. на суму 1623652,45 грн.;

- 12.10.2016р. на суму 97077,10 грн.;

- 16.09.2016р. на суму 1432980,73 грн.;

- 12.10.2016р. на суму 85677,36 грн.;

- 16.09.2016р. на суму 3249783,88 грн.;

- 12.10.2016р. на суму 192914,70 грн.;

- 16.09.2016р. на суму 1311853,54 грн.;

- 12.10.2016р. на суму 77922,58 грн.;

- 06.10.2016р. на суму 3356264,19 грн.;

- 27.10.2016р. на суму 111927,28 грн.;

- 21.10.2016р. на суму 72687,95 грн.;

- 27.10.2016р. на суму 1719382,70 грн.

Таким чином, за висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів за поставлений товару всупереч ст. 526 ЦК України, ст.193 ГК України відповідач виконав з простроченням.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 73434,20 грн., інфляційні нарахування у розмірі 11172,81 грн., відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені до стягнення 3% річних у розмірі 73434,20 грн., суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині та стягненню з відповідача.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних витрат у розмірі 11172,81 грн. за періоди: з 19.02.2016р. по 24.03.2016р., з 19.02.2016р. по 29.03.2016р., з 31.08.2016р. по 11.10.2016р., з 06.09.2016р. по 11.10.2016р., з 10.09.2016р. по 11.10.2016р., суд зазначає наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться «ланцюговим» методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007р. №265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»).

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж (абз.3 п.3.2. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013р.).

Таким чином, заявлені до стягнення інфляційних витрат за періоди: з 19.02.2016р. по 24.03.2016р., з 19.02.2016р. по 29.03.2016р., з 31.08.2016р. по 11.10.2016р., з 06.09.2016р. по 11.10.2016р., з 10.09.2016р. по 11.10.2016р. у розмірі 11172,81 грн., суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку, що позивач, відповідно до розрахунку суми заборгованості доданої до позовної заяви №18-263 від 10.11.2016р., невірно вказав період нарахування інфляційних витрат, але розрахунок здійснив вірно та належний до стягнення розмір інфляційних витрат за період: з 01.03.2016р. по 24.03.2016р., з 01.03.2016р. по 29.03.2016р., з 01.09.2016р. по 30.09.2016р., з 06.09.2016р. по 30.09.2016р., з 10.09.2016р. по 30.09.2016р. у розмірі 11172,81 грн. (починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж).

Також, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 747064,55 грн., відповідно до п.7.6. Договору.

Відповідно до п.3. ч.1. ст. 83 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Таким чином, необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій та розмір, до якого вони підлягають зменшенню, Закон відносить на розсуд суду.

Відповідно до п.3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3. ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

З огляду на вищевикладене, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, та враховуючи фінансове становище боржника суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.7.6. Договору, сторонами узгоджено, що у випадку порушення відповідачем строків оплати за поставлений товар, останній сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період, за кожен день прострочення оплати.

Таким чином, умовами договору сторони передбачили нарахування пені за невиконання зобовязання з оплати отриманого товару та за неналежне виконання зобовязання щодо оплати поставленого товару.

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачити в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобовязання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про зменшення неустойки, суд повинен встановити співрозмірність неустойки невиконаному зобовязанню відповідачем та врахувати інтереси обох сторін. У даному випадку, господарські правовідносини між позивачем та відповідачем носять тривалий, взаємовигідний, конструктивний характер, прострочка відповідача по розрахункам з позивачем виникла з обєктивних причин, відповідач самостійно повністю сплатив суму боргу, а порушення строків було незначним та виправлено у короткий термін.

Судом клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 80% задовольняється частково.

Враховуючи скрутне фінансове становище відповідача, суд зменшує розмір пені на 50% та стягує з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 373532,28 грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 373532,27 грн., суд відмовляє.

Щодо відстрочення виконання рішення суду по справі №905/3425/16, суд у клопотанні про відстрочення виконання рішення суду строком до 30.04.2016р. відмовляє у звязку з тим, що до матеріалів справи не надано доказів про скрутне фінансове становище підприємства (баланс, звіт, тощо).

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 11, 509, 526, 530, 536, 549, 625, 627, 655, 692, 693 п.п.1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 174, 193, 216-218, 265, 230, 232 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 25, 33, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», м. Запоріжжя до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», Донецька область, м. Маріуполь про стягнення 3% річних у розмірі 73434,20 грн., інфляційних витрат у розмірі 11172,81 грн., пені у розмірі 747064,55 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11; ) 3% річних у розмірі 73434,20 грн., інфляційних витрат у розмірі 11172,81 грн., пені у розмірі 373532,28 грн., судовий збір у розмірі 12475,08 грн.

В вимогах в частині стягнення пені у розмірі 373532,27 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99