КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р. Справа№ 910/4752/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Баранця О.М.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

від представників сторін :

від позивача - не з'явився

від відповідача Петренко С.В.

від ДВС Гаспарян Р.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.2016 по справі №910/4752/16 (суддя Ярмак О.М.)

за скаргами Державного підприємства "Національна енергетична компанія

"Укренерго"

на дії та бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інлайн"

до Державного підприємства "Національна енергетична компанія

"Укренерго"

про стягнення 5 548 912,72 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2016 по справі №910/4752/16 частково задоволено скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" № 88-УЮС від 26.05.2016 та № 93-УЮС від 30.05.2016 на дії та бездіяльність державного виконавця.

Зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві повернути на рахунок Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надлишково списані кошти у розмірі 167,49 грн.

В задоволенні решти вимог скарг відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.2016 року по справі №910/4752/16 скасувати, в частині відмови в задоволенні вимог скарги, та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 колегією суддів у складі головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Калатай Н.Ф., Баранець О.М. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 31.01.2017.

Розпорядженням від 30.01.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 30.01.2076, в зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючим суддею у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 колегією суддів, в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.2016 по справі №910/4752/16до свого провадження.

В судове засідання 31.01.2017 з'явились представники відповідача та Державної виконавчої служби.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник позивача повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.2016.

Представник Державної виконавчої служби в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.2016.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідача та ДВС, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду від 19.04.2016 у справі № 910/4752/16 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інлайн" в повному обсязі. Стягнуто з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інлайн" 5154423,47грн. інфляційних втрат, 394489, 28 грн. 3% річних та 83233, 69 грн. судового збору.

12 травня 2016 року на виконання вказаного рішення суду видано наказ.

16 травня 2016 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову ВП № 51113974 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/4752/16 від 12.05.2016.

24 травня 2016 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в межах вказаного виконавчого провадження, винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника в розмірі 563214,64 грн. в зв'язку з тим, що боржником у наданий строк рішення не виконано.

26 травня 2016 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в межах вказаного виконавчого провадження, винесено постанову про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Обґрунтовуючи вимоги скарги відповідач, зокрема зазначає, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2016 надіслано 18.05.2016, а фактично отримано боржником лише 23.05.2016, що в свою чергу позбавило останнього можливості реалізації права самостійного виконання рішення у встановлений строк. Враховуючи вищевикладене скаржник зазначає, що неправомірно стягнуто виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваних дій) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

В постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною 5 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Положеннями ч.ч. 1, 4 ст. 31 Закону "Про виконавче провадження" встановлено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як зазначалось вище, 16.05.2015 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з інформацією Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана боржнику 18.05.2015 та отримана останнім 20.05.2016.

Твердження апелянта, що керівництво дізналося про зазначену постанову лише 23.05.2016, в зв'язку з тим, що фактично отримано 20.05.2016 (п'ятниця) в позаробочий час, колегією суддів визнано безпідставними, з огляду на наступне.

Як вбачається з повідомлення про вручення поштового переказу останнє отримано уповноваженою особою відповідача 20.05.2016. Так, апелянтом надано Правила внутрішнього трудового розпорядку для керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців та робітників апарату управління ДП «НЕК «Укренерго» та його відокремлених підрозділів затверджених протоколом №1 від 14.03.2016 згідно з яким, час роботи в п'ятницю встановлено до 15:45, в той час як зазначає апелянт постанову вручено о 16:00, тобто не в робочий час.

Поряд цим, колегія суддів звертає увагу, що надані апелянтом Правила внутрішнього розпорядку не містять підписів посадових осіб відповідача та печатки підприємства.

Крім того, апелянтом не обґрунтовано неможливість подання зазначених правил до місцевого господарського суду.

Таким чином, зазначені правила не можуть бути належним доказом по справі.

Щодо відмови державного виконавця про відкладення виконавчі дії за заявою боржника, колегія суддів зазначає, що, в розумінні ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження таке відкладення є правом а не обов'язком державного виконавця.

Доводи апелянта, що отримання останнім постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження із запізненням позбавило боржника на реалізацію свого законного права щодо добровільного виконання рішення з метою уникнення стягнення виконавчого збору, колегією суддів визнано безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з п.п. 4.1.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Як встановлено вище відповідач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження 20.05.2016.

Отже, державний виконавець відділу державної виконавчої служби не порушив право боржника на семиденний термін добровільного виконання рішення, а у відповідача фактично був час для добровільного виконання.

Відповідно до ст. 28 Закону "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону "Про виконавче провадження" постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, згідно з вимогами цього Закону, або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення, згідно з вимогами цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2016 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в межах вказаного виконавчого провадження винесено постанову про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

За наслідками надання державним виконавцем платіжних вимог до обслуговуючих боржника банківських установ, на рахунок Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшли кошти в розмірі 25594786,43, з яких за розпорядженнями державного виконавця 5632146,44 грн. перераховано на рахунок стягувача, 563214,64 грн - на користь держави як виконавчий збір, 868,70 грн - на користь держави як витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, 19398556,65 грн - повернуто на рахунки боржника, як надмірно сплачені (платіжні доручення №№ 628, 629, 630, 631, 632, 633, 808 від 26.05.2016 та 27.05.2016).

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для скасування постанов про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Поряд з цим, як вірно встановлено місцевим господарським судом, матеріалами справи підтверджується факт надлишково списаних та неповернутих боржнику коштів в розмірі 167,49 грн.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвала винесена відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 15.12.2016 по справі №910/4752/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105,106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.2016 по справі №910/4752/16 без змін.

2.Матеріали справи №910/4752/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

О.М. Баранець