ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2017 р. Справа № 925/1593/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - начальник Черкаського ВКП;

від відповідача: ОСОБА_2 - сільський голова;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Державного підприємства "Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР" в особі Черкаського відділу комплексного проектування ДП "Укрдіпродор" до Матусівської сільської ради про стягнення 479,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 479,84 грн. з них: 378,00 грн. основного боргу, 88,14 грн. інфляційних та 13,70 грн. як 3 % річних на підставі договору № 7 від 28.01.2013, укладеного між сторонами.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності для стягнення боргу.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається наступне:

28.01.2013 між Матусівською сільською радою (далі - Замовник) та Черкаським відділом комплексного проектування ДП "Укрдіпродор" (далі - Виконавець) було укладено договір № 7 (а.с. 9-10), у відповідності до якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе обов"язок з виконання авторського нагляду по об'єкту "Капітальний ремонт вул. Кравченка (Польова) в с. Матусів, Шполянський район, Черкаська область ( п. 1.1. договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2013 (п. 1.4. договору).

За виконані роботи за цим Договором Замовник зобов'язався перерахувати Виконавцю за кошторисом: 315,00 грн. крім того, ПДВ 20 % - 63,00 грн., разом 378,00 грн. ( п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Договір між сторонами за своїм правовим змістом відповідає цій нормі.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

05.08.2013 між сторонами по справі було підписано акт № 6 виконання авторського нагляду (а.с. 11). В акті вказано, що договірна ціна робіт по договору складає 378,00 грн. Акт підписано керівниками обох сторін.

Оплата за цим договором проводиться по безготівковому розрахунку шляхом перерахування грошових коштів по поточний рахунок Виконавця (п. 2.3 договору).

Відповідач свої зобовязання за договором не виконав, кошти не сплатив, з чого і виник спір.

Відповідач не заперечив суду проти достовірності підпису сільського голови ОСОБА_3 на договорі від 28.01.2013 та на акті від 05.08.2013, як і проти дійсності печатки Матусівської сільської ради на цих документах. На заперечення відповідача щодо відсутності у сільській раді примірника договору та акту, представник позивача надав суду для огляду їх оригінали.

Виходячи з викладеного, позивач має право на стягнення з відповідача 378,00 грн. боргу за виконані роботи по авторському нагляду по капітальному ремонту вулиці Кравченка(Польова) у с. Матусів Шполянського р-ну Черкаської області.

Однак, до позовних вимог про стягнення боргу відповідач просить застосувати строк позовної давності, який на час звернення до суду позивач пропустив.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257, 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 2 п. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суду не надано доказів про існування підстав, які б переривали строк позовної давності у відносинах сторін чи зупиняли його перебіг.

Враховуючи те, що за умовами п. 2.1. договору за виконані роботи відповідач повинен перерахувати позивачу 378,00 грн. і доказом виконання робіт є підписаний обома сторонами акт № 6 виконання авторського нагляду від 05.08.2013 року, то право на отримання коштів з відповідача у позивача виникає з 06.08.2013 року. Саме з цієї дати, а не зі спливом 7миденного терміну пред"явлення вимоги в порядку ст. 530 ЦК, починається перебіг трирічного строку позовної давності, який станом на час звернення позивача до суду (23.12.2016) вже сплив.

Клопотання про поновлення строку позовної давності та пояснення про поважність причин його пропуску з боку позивача суду не подано.

У відповідності до ст. 266 ЦК, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За змістом положень ст. 267 ЦК України, у випадку, коли суд на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установить, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено, постановлюється рішення про відмову в задоволенні позову саме із цих підстав, а не через пропуск строку позовної давності. Якщо ж буде встановлено, що таке право позивача порушено і строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд постановлює рішення, яким відмовляє в позові у зв'язку із закінченням строку давності, а при визнанні причини пропуску цього строку поважною, порушене право має бути захищене.

На підставі викладеного, за наслідками застосування строку позовної давності, у задоволенні позову за основною вимогою, а також про стягнення інфляційних та 3% річних (за додатковими вимогами) позивачу слід відмовити повністю.

При відмові у позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 23 січня 2017 року.

Суддя Н.М. Спаських