ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2017 р. Справа № 925/1573/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства «СЕВЕРИН», Черкаська область, смт. Маньківка, вул. Соборна, 171

до Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області, центр надання адміністративних послуг, смт. Маньківка, вул. Соборна, 14

про визнання права власності на самочинне будівництво,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

відповідача: участі не брали.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до відповідача - Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області, центр надання адміністративних послуг, смт. Маньківка - про визнання права власності на самочинне будівництво.

В судовому засіданні:

Представник позивача вимоги підтримав. Вимоги мотивує тим, що Центр надання адміністративних послуг підпорядкований районній державній адміністрації, тому РДА має бути відповідачем.

Просить захисту суду, оскільки в установлений спосіб не може зареєструвати самочинно побудований обєкт виробничого призначення на території заводу.

Голова Маньківської РДА вимоги визнав та не заперечує проти задоволення позову подано відповідну письмову заяву. Мотиви такого визнання позову не наведені, як і правові підстави.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

ПП «Северин» 23.12.2011р. придбало з прилюдних торгів у власність комплекс нежитлових будівель по вул. Ватутіна, 1 (вул. Липинського, 1) у смт. Маньківка Черкаської області, що належав ВАТ «Маньківський молокозавод» та перебував в іпотеці.

При оформленні 17.02.2012р. нотаріусом свідоцтва на право власності на спірне майно було зроблено застереження, що прибудова «а» до адмінбудівлі «А-2» самовільно побудована і право власності не оформлене.

Згідно технічного паспорту обєкта, що виготовлений КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», прибудова «а» площею 81,9 кв.м. побудована в 2010р.

Представник позивача зазначає, що згідно ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту державної реєстрації. Однак попередній власник ВАТ «Маньківський молокозавод» прибудову в експлуатацію не вводив, оскільки будівництво проводилось без відповідного дозволу та затвердженого проекту будівництва.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

21.09.2016р. ПП «СЕВЕРИН» звернулось до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно центру надання адміністративних послуг при Маньківській районній державній адміністрації з заявою про проведення державної реєстрації права власності на комплекс, що розташований по вулиці Липинського В'ячеслава, 1 в смт. Маньківка. Однак розгляд заяви було зупинено, оскільки були відсутні документи, що посвідчують готовність до експлуатації приміщення, що входить до комплексу будівель та споруд.

09.11.2016р. вищевказаним державним реєстратором було прийняте рішення №32290082, яким було відмовлено в реєстрації права власності через відсутність документів, що посвідчують готовність до експлуатації приміщення, що входить до комплексу будівель та споруд.

Позивач вважає, що відмова в реєстрації права власності на комплекс будівель по вул. В.Липинського, 1 в смт. Маньківка позбавляє ПП «СЕВЕРИН» в повному обсязі використати своє законне право власності на обєкт нерухомості.

Представник позивача вказує, що відповідно до приписів ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно по висновку відділу містобудування, архітектури та житловокомунального господарства Маньківської районної державної адміністрації №108/18-06 від 07.09.2016р. приміщення прибудови до адміністративної будівлі передбачено детальним планом території окремої земельної ділянки по вул. В'ячеслава Липинського, 1 в смт. Маньківка, яке затверджено рішенням Маньківської селищної ради від 05 серпня 2016р. №9-25/VII. Відділ архітектури та житлово-комунального господарства районної адміністрації не заперечує щодо визнання права власності на прибудову, яка зблокована з адміністративною будівлею.

Відповідно до вимог п.10 Постанови Кабінету Міністрів України №461 від 13.04.2011р. «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» було проведено технічне обстеження прибудови літери «а». За результатами проведеного 12.09.2016р. технічного обстеження об'єкта: будова літера «а» до адмінбудинку літера «А-2» по вул. В'ячеслава Липинського, 1 в Маньківка Маньківського району Черкаської області», загальна площа 73.8 кв.м, виробнича площа 73,8 кв. м, площа забудови 81,9 кв.м, будівельний об'єм - 262 куб.м. встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Вказана прибудова знаходиться на земельній ділянці (цільове призначення якої для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості), яка знаходиться в користуванні ПП «СЕВЕРИН» згідно договору оренди землі від 20.01.2014р. та додаткової угоди №1 від 17.11.2016р., укладених з власником Маньківською селищною радою, які зареєстровано Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №231 від 05.12.2016р.

Відповідно до витягу із звіту про незалежну оцінку від 12.09.2016р. вартість прибудови літери «а» становить 20 000,00 грн.

Відмова державного реєстратора позивачем не оскаржена, доказів звернення до селищної ради з питань створення комісії для введення в експлуатацію обєкта не надано.

На запитання головуючого представник позивача заявив:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Позивач є субєктом господарювання на ринку послуг.

Відповідач є органом державної виконавчої влади на місцях.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

Сторони не перебувають у договірних відносинах між собою. Відносини між ними ґрунтуються виключно на положеннях Закону.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідач може діяти лише у спосіб, визначений законом, і не інакше, що вказано в ст. 19 Конституції України.

Порядок набуття у власність майна визначений розділом І глава 24 ЦК України, а саме ст. 331 ЦК України.

Позивач отримав майно (прибудова «а») без належної реєстрації - на підставі придбання з прилюдних торгів предмету іпотеки 23.11.2011р. і спору в цій частині немає.

Позивач в установленому порядку не звертався до органів Державного архітектурно-будівельного контролю з заявами про прийняття в експлуатацію закінчених будівництво обєктів, в тому числі і самовільно побудованих. Суд враховує, що позивачем не дотримано встановленого порядку введення в експлуатацію обєкта виробничого призначення та оформлення на нього правовстановлюючих документів.

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив відсутність його звернення в Інспекцію ДАБК для оформлення декларації та введення закінченого обєкту в експлуатацію та оформлення права власності з мотивів неможливості оформити декларацію про готовність обєкту.

Позивач також не звертався до Маньківської селищної ради з заявою чи клопотанням про створення комісії для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта та оформлення права власності на нього на відповідній території громади селища. Відсутній спір з громадою стосовно права власності на спірний обєкт нерухомості.

Звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом не є встановлення відмови органу державної виконавчої влади від прийняття в експлуатацію обєкта чи визнання на нього права власності за заявником. Суд зазначає, що в даному випадку відсутній і спір про право, тобто відповідач не порушував і не порушує прав позивача на вільне володіння та користування майном.

Позивач не оскаржував дії державного реєстратора чи його відмову в реєстрації права власності через відсутність документів, що посвідчують готовність до експлуатації приміщення, що входить до комплексу будівель та споруд оформлене відповідним рішенням реєстратора.

ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» - ст.ст. 13, 16, 20 не наділяє правом місцеву (районну) адміністрацію вирішувати питання власності обєкта господарювання чи приймати його в експлуатацію.

Суд враховує, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі та суспільстві відповідно до приписів ст. 124 Конституції України.

Позовні вимоги про визнання права власності на майно задоволенню не підлягають і в позові належить відмовити повністю, оскільки позивач не довів порушення свого права чи невизнання такого права саме відповідачем.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на позивача та не стягувати.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 30.01.2017р.

Суддя Г.М. Скиба