РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2017Справа №910/20616/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХМЕД КАРДІО"

до Державної установи "Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К. Гусака Національної академії медичних наук України"

про стягнення 6 166 648,53 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Слободянін М.В.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХМЕД КАРДІО" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної установи "Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К. Гусака Національної академії медичних наук України", в якому просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором № 06/24 від 25.06.2013р. у розмірі 3 143 400,00 грн., а також суму інфляційних втрат у розмірі 2 752 764,07 грн. та 3% річних у розмірі 271 030,52 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем за вищезазначеним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2016 р. порушено провадження у справі № 910/20616/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 05.12.2016 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати певні документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.12.2016р. продовжено строк розгляду спору у даній справі на п'ятнадцять днів в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Судом оголошувалась перерва в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач у судовому засіданні не навів заперечень проти заявлених позовних вимог, доказів, які б спростовували твердження позивача, до суду не надав.

У судовому засіданні 11.01.2017р. представник позивача надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором № 06/24 від 25.06.2013р. у загальному розмірі 6 167 008,59 грн., з яких: сума основного боргу - 3 143 40,00 грн., сума інфляційних втрат - 2 755 222,63 грн., та 3% річних від простроченої суми боргу - 268 385,90 грн.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення у справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно з п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Тож, приймаючи до уваги, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХМЕД КАРДІО" про зменшення розміру позовних вимог не суперечить вимогами ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв її до розгляду та задовольнив.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Водночас, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Судом оголошувалось відкладення в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У дане судове засідання представник позивача з'явився, підтримав заявлені позовні вимоги та дав пояснення по суті спору.

Представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

Приймаючи до уваги, що сторони були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

У судовому засіданні 25.01.2017 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Техмед Кардіо" та Державною установою "Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К. Гусака Національної академії медичних наук України" було укладено договір № 06/24, відповідно до якого постачальник зобов'язується у 2013 році поставити Замовникові товар, зазначений у специфікації (Додаток 1 до Договору) і є його невід'ємною частиною, а Замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п. 1.2. договору, найменування товару: Інструменти та прилади медичні, хірургічні та стоматологічні, код Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-2010-32.50.1. Кількість зазначена в специфікації, що додається до цього Договору і є його невід'ємною частиною.

За умовами п.п 3.1 договору, сума визначена в Договорі становить 3 143 400,00 грн. без ПДВ.

Розділом 4 договору передбачено, що - розрахунки проводять шляхом оплати замовником поставленого товару за фактом постачання з відстрочкою платежу до 30 банківських днів або попередньої оплати, яка здійснюється на підставі рахунку-фактури на строк не більше 3 місяців відповідно до належним чином оформленого рішення головного розпорядника бюджетних коштів (постанова Кабінету Міністрів України від 09.10.2006 №1404 із змінами) у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань.

Строк поставки товару - протягом 3 місяців з дати отримання заявки на поставку товару, наданої замовником у письмовій формі (пункт 5.1 Договору);

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дати підписання і діє до 31.12.2013р. Строк дії Договору може бути продовжений у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі форс-мажорних обставин, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у Договорі.

На виконання умов договору сторонами було підписано специфікацію № 1 до договору на суму 3 143 400,00 грн.

Згідно видаткових накладних № ТМ-0000116 від 08.11.2013р на суму 150 000,00 грн., № ТМ-0000119 від 08.11.2013р на суму 600 000,00 грн., № ТМ-0000120 від 08.11.2013р на суму 400 000,00 грн., № ТМ-0000121 від 08.11.2013р на суму 100 000,00 грн., № ТМ-0000131 від 18.11.2013р на суму 552 000,00 грн., № ТМ-0000132 від 18.11.2013р на суму 140 800,00 грн., № ТМ-0000117 від 21.11.2013р на суму 450 000,00 грн. та № ТМ-0000118 від 21.11.2013р на суму 750 600,00 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХМЕД КАРДІО" передало товар на користь Державної установи "Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К. Гусака Національної академії медичних наук України" на загальну суму 3 143 400,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено зобов'язання щодо оплати отриманого товару за договором № 06/24 від 25.06.2013 р., у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 3 143 040,00 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договором, відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Виходячи із умов договору № 06/24 від 25.06.2013 р. відповідач зобов'язаний був оплатити товар на підставі наявних в матеріалах справи видаткових накладних в загальному розмірі 3 143 400,00 грн., а відтак, суд дійшов висновку, що строк оплати отриманого відповідачем товару є таким, що настав.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012 р., підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Оскільки спірні видаткові накладні мають найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, перелік товару, його вартість, штамп позивача та інші реквізити, вони відповідають вимогам закону та є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, правом надання відзиву не скористався, доказів на підтвердження належного виконання зобов'язань за договором №06/24 від 25.06.2013 р. не надав, обґрунтованих пояснень щодо наявності об'єктивних причин неможливості виконання договірних зобов'язань не навів.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає в обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача за договором №06/24 від 25.06.2013 р. заборгованості у розмірі 3 143 040,00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з Державної установи "Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К. Гусака Національної академії медичних наук України" суму інфляційних втрат в розмірі 2 755 222,63 грн. та 3% річних 268 385,90 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами п. 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на те, що ст. 625 Цивільного кодексу України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Перевіривши правильність нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що його розрахунки не перевищують розрахунок суду та відповідають нормам чинного законодавства України.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених обґрунтувань, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмед Кардіо" задовольнити.

2.Стягнути з Державної установи "Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К. Гусака Національної академії медичних наук України" (03680, м. Київ, ВУЛИЦЯ ГЕРОЇВ СЕВАСТОПОЛЯ, будинок 30, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмед Кардіо" (ЄДРЮОФОП 38471929; адреса: 02095, м. Київ, вул. Срібнокільська, буд. 22, оф. 172) основний борг в розмірі 3 143 040,00 грн. (три мільйони сто сорок три тисячі сорок грн. 00 коп.), 2 755 222,63 грн. (два мільйони сімсот п'ятдесят п'ять тисяч двісті двадцять дві грн. 63 коп.) - інфляційних втрат, 268 385,90 грн. (двісті шістдесят вісім тисяч триста вісімдесят п'ять грн. 90 коп.) грн. - 3 % річних та 92 499,73 грн. (дев'яносто дві тисячі чотириста дев'яносто дев'ять грн. 73 коп.) - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 27.01.2017 р.

Суддя Пригунова А.Б.