ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017 р. Справа № 917/1910/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Полтавської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. Соборності, 33, м. Полтава, 36000)

до Управління соціального захисту населення Диканської районної державної адміністрації (вул. Незалежності, буд.117, смт. Диканька, Полтавська область, 38500)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фінансове управління Диканської районної державної адміністрації (вул. Незалежності, буд.133, смт. Диканька, 38500);

Управління державної казначейської служби України у Диканському районі Полтавської області (вул. Незалежності, буд.64, смт. Диканька, 38500)

про стягнення 13416,54 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не зявився

від третіх осіб: не зявилися

Розглядається позовна заява про стягнення 13416,54 грн., з них: 12659,65 грн. основного боргу за надані послуги зв"язку на пільгових умовах населенню смт. Диканька та Диканського району Полтавської області, 174,55 грн. - 3 % річних, 582,34 грн. - інфляційних.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує посилаючись на те що, станом на 01.01.2016р. за відповідачем рахується основна заборгованість у сумі 6417,38 грн., але відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2016рік" відповідні видатки у вигляді субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам - не передбачені, між сторонами виникли не договірні відносини, а тому відсутні підстави для нарахування 3 % річних та інфляційних.

Третя особа Фінансове управління Диканської районної державної адміністрації в поясненнях від 18.01.2017р. повідомила суду, що за результатом фінансової звітності за 2015р. на обліку рахується кредиторська заборгованість за надані послуги зв"язку у сумі 6242,27грн., яка утворилась в зв"язку з недофінансуванням з державного бюджету субвенції на реалізацію державних програм соціального захису, однак на 2016р. та 2017р. видатки на погашення заборгованості за послуги зв"язку з державного бюджету не передбачені.

Третя особа - Управління державної казначейської служби України у Диканському районі Полтавської області в поясненнях від 06.01.2017р. повідомила суду, що бюджетні зобовязання подані відповідачем, казначейством були зареєстровані в грудні 2015 року на суму 6242,27 грн., але в 2016р. видатки за даними КФК не передбачені. Ттретя особа прохає розглянути справу без участі їх представника.

В судовому засіданні 17.01.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Публічне акціонерне товариство Укртелеком є оператором телекомунікації який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України Про телекомунікації, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших законодавчих актів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України Про телекомунікації телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету міністрів України від 11 квітня 2012 № 295, встановлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

У відповідності до ст. 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

У період листопад 2015 року - грудень 2015 року (включно) Полтавською філією ПАТ Укртелеком (надалі - позивач) надані послуги зв'язку на пільгових умовах населенню смт. Диканька та Диканського району Полтавської області, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дія п. 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, п. 6 ч. 1 ст. 6, ч. 3 ст. 7 Закону України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист, ч. 5 ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, п. 4 ч. 3 ст. 13 Закону України Про охорону дитинства на загальну суму 12659,65 грн.

Зазначене підтверджується розрахунком (форма № 2пільга) видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг у 11/2015р. на суму 6272,27 грн., та розрахунком (форма № 2пільга) видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг у 12/2015р. на суму 6417,38 грн.

На виконання п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003р. № 117 (надалі - Положення № 117), позивач подавав на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці.

Поіменні списки абонентів за формою 2-пільга щомісячно надсилались позивачем на електронну адресу відповідача: , що підтверджується витягами з електронної пошти позивача щодо відправлення вихідних повідомлень на вищезазначену електрону адресу (витяг додається).

Відповідно до п. 11 Положення № 117 та п. 2 Постанови № 256, відповідач був зобов'язаний щомісяця звіряти інформацію, яка міститься в Реєстрі з отриманою від позивача інформацією та здійснювати з ним відповідні розрахунки на підставі поданих позивачем щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на пільги.

Доказів реєстрації в органах казначейства зобовязань з відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг на суму 12659,65 грн. за листопад грудень 2015р., відповідач суду не надав.

Згідно із ст.87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки навідшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 (надалі - Постанова № 256) затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі - Порядок № 256).

Даною постановою № 256 встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів і здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету України.

В п. 2 Постанови № 256 встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ним щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

При цьому згідно п. 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевий держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг у смт. Диканька та Диканського району Полтавської області є Управління соціального захисту населення Диканської районної державної адміністрації (надалі - Відповідач), а отже відшкодування витрат, понесених Позивачем внаслідок надання населенню смт. Диканька та Диканського району послуг зв'язку на пільгових умовах, повинен здійснювати Відповідач за рахунок державних субвенцій.

В порушення вищезазначених вимог Бюджетного кодексу України, Постанови № 256, Поряду № 256, а також вимог встановлених Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій від 11.01.2005 № 20 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2015 №64 Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій), відповідач не здійснив відшкодування позивачу наданих послуг зв'язку пільговим категоріям населення, в результаті чого станом на 01 січня 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 12659,65 грн.

Факт неналежного виконання Відповідачем зобов'язань щодо відшкодування Позивачу наданих пільговій категорії населення послуг зв'язку підтверджується оформленими сторонами актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги форми 3-пільга, затвердженими наказом Мінпраці України від 28.03.2003 № 83.

Заперечення відповідача проти позову судом відхиляються, оскільки відповідач, який є розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг населення смт. Диканька та Диканського району, був зобов'язаний здійснювати відшкодування витрат, понесених Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення смт. Диканька та Диканського району, за рахунок державних субвенцій. При цьому неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення смт. Диканька та Диканського району.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 року у" справі №3-28гс32.

Питання погашення існуючої заборгованості за послуги зв'язку, надані на пільгових умовах, відповідачем не вирішено, заборгованість за листопад - грудень 2015 року у сумі 12659,65 грн. не сплачена, чим порушено законні права та інтереси позивача.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 12659,65 грн. заборгованості з відшкодування витрат надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення 174,55 грн. - 3 % річних, 582,34 грн. інфляційних, нарахованих за березень-серпень 2016р. на підставі ст.625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

В Порядку № 256 встановлено, наступне:

- перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних

бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат

за пільговий проїзд окремих категорій громадян;

- щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим

у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів мм. Києва та Севастополя;

- головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення);

- Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати;

- щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим,обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів;

- органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

В п. 8 Порядку № 256 встановлено, що отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг, у тому числі на оплату пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Отже, вказаним нормативним актом передбачено обовязок відповідача перераховувати кошти субвенції у п'ятиденний строк з дня надходження субвенції на рахунки головних розпорядників коштів.

В даному випадку кошти субвенції на відшкодування пільг, наданих у листопаді грудні 2015 року, на рахунки відповідача не надходили. Отже, відповідачем не було порушено визначеного в порядку № 256 строку зарахування цих коштів позивачу.

Інших строків проведення відшкодування сторонами не встановлено.

Частиною 2 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач вимоги про відшкодування наданих пільг до 30.08.2016 року (кінцевий термін нарахування інфляційних та річних) відповідачу не направляв.

З огляду на викладене, відсутні підстави для нарахування інфляційних та 3% річних за березень-серпень 2016р.

Отже, позовні вимоги в цій частині судом відхиляються.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

При подачі даного позову позивачем сплачено 1378,00 грн. судового збору за платіжним дорученням від 29.11.2016р. № 10008665. Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 30.11.2016р.

Відповідно до ст. 44, ч.2 ст. 49 ГПК України судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору, покладаються на відповідача.

Суд розяснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Диканської районної державної адміністрації (вул. Незалежності, буд.117, смт. Диканька, Полтавська область, 38500; ідентифікаційний код 03195116) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (ідентифікаційний код 01186975) в особі Полтавської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. Соборності, буд. 33, м. Полтава, 36000; ) 12659грн. 65 коп. заборгованості за надані послуги звязку на пільгових умовах населенню, 1378грн. 00 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 23.01.2017р.

Суддя Безрук Т.М.