ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" лютого 2017 р.Справа № 922/4829/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Кудревич М.О.

розглянувши справу

за позовом 1) ОСОБА_1, м.Харків , 2) ОСОБА_2, м. Харків
до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку " Молодіжне містечко", м. Харків 3-я особа Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Житлобуд-1", м. Харків
про визнання недійсним правочину
за участю представників сторін:

позивачів - ОСОБА_3 (догорів надання правової допомоги б/н від 01.07.2016 р.);

відповідача - ОСОБА_4 (довіреність б/н від 25.07.2016 р.);

третьої особи - Шкарбан О.С. (довіреність б/н від 06.07.2016 р.).

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, м. Харків та ОСОБА_2, м. Харків (далі за текстом - позивачі) звернулися до господарського суду Харківської області з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку " Молодіжне містечко", м. Харків (далі за текстом - відповідач) в якому просять суд:

1) Визнати недійсним з моменту вчинення правочин щодо приймання-передачі житлового будинку по пр. Перемоги, 53-Б у м. Харкові з балансу на баланс, який оформлений актом приймання передачі від 31.08.2016 р. та повідомленням до АВІЗО № 1 від 31.08.2016 р., між Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Житлобуд-1" та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку " Молодіжне містечко";

2) Зобов'язати Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку " Молодіжне містечко" повернути житловий будинок по пр. Перемоги, 53-Б у м. Харкові (технічну документацію, ключі) на баланс Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Житлобуд-1".

Позов обґрунтовано з посиланням на недодержання Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Житлобуд-1" та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжне містечко" при вчиненні зазначеного правочину вимог чинного законодавства України, зокрема Постанови Кабінету міністрів України від 20.04.2016 р. № 30.

Ухвалою господарського суду від 03.01.2017 р. зазначений позов прийнято до провадження, та призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.01.2017 р.

В судовому засіданні 24.01.2017 р. судом оголошено перерву до 01.02.2017 р.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про припинення провадження у справі, виходячи з наступного.

Як свідчать заявлений позивачами позов, в ньому останні наполягають на порушенні відповідачем їх корпоративних прав, як членів Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Молодіжне містечко", м. Харків при вчиненні правочину щодо приймання-передачі житлового будинку по пр. Перемоги, 53-Б у м. Харкові з балансу на баланс, який оформлений актом приймання передачі від 31.08.2016 р. та повідомленням до АВІЗО № 1 від 31.08.2016 р., між позивачем та третьою особою.

Згідно зі ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

При цьому, п. 4 ст. 12 ГПК України передбачено, що господарським судам, зокрема підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Таким чином, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, мають право на звернення до суду тільки у випадках, передбачених законодавчими актами України, зокрема на підставі п. 4 ст. 12 ГПК України у спорах що виникають з корпоративних відносин.

В пункті 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 «Про деякі питання підвідомчості та підсудності справ господарським судам», зокрема зазначено, що господарські суди на загальних підставах вирішують спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин.

З огляду на приписи частини другої статті 1 та статті 12 ГПК

зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Справи, що виникають з корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними: актів органів управління юридичної особи; її установчих документів; правочинів, укладених юридичною особою, якщо позивач обґрунтує свої вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів, тощо. Виняток становлять трудові спори за участю

юридичної особи.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», зокрема зазначено, що Законом України від 15 грудня 2006 р. N 483-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів" до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 ГК, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У разі якщо суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, або предмет позову не відповідають визначеним пунктом 4 частини першої статті 12 Господарсько процесуального кодексу України справам, що виникають із корпоративних відносин, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1 ГПК господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи.

При цьому, в пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» зокрема зазначено, що не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства справи, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності інших суб'єктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у справі є фізична особа. При цьому норма пункту 4 частини першої статті 12 ГПК в силу її імперативного характеру не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, пов'язаних із діяльністю інших суб'єктів господарювання.

Поняття господарське товариство наведено в статті 1 Закону України «Про господарські товариства», яка передбачає, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Разом з тим, статтею 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

При цьому, ст. 4 цього ж закону передбачено, що об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Об'єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об'єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Об'єднання є неприбутковою організацією і не має на меті

одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.

Таким чином, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку не є господарським товариством в розумінні ст. 1 Закону України «Про господарські товариства», воно є неприбутковим та непідприємницьким товариством, основною функцією якого є забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, а відтак правовідносини, що мають місце між членами об'єднання та самим об'єднанням не носять характер корпоративних.

Крім того, в позовній заяві позивачі вимагають визнати недійсним правочин, укладений між двома господарюючими суб'єктами, стороною якого позивачі не є, та зобов'язати відповідача повернути майно на баланс особи, до якої взагалі не заявляють позовних вимог, тобто характер спору, який позивачами подано на розгляд господарського суду, не є спором між учасником господарського товариства та товариством що пов'язаний із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, тобто такий спір також не носить характер корпоративного.

Зазначені обставини унеможливлюють застосування до спірних правовідносин положень п. 4 ст. 12 ГПК України, а відтак, даний спір є непідвідомчим та, як наслідок, не підлягає розгляду господарськими судами України.

Згідно з п. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

За таких обстави провадження у даній справі підлягає припиненню.

Разом з тим, суд роз'яснює позивачам про їх право на звернення з відповідним позов до суду загальної юрисдикції в порядку, визначеному ЦПК України, згідно зі встановленою законом підсудністю.

Керуючись ст. ст. 33, 43, п. 1 ст. 80, 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі 922/4829/16 припинити.

Суддя О.І. Байбак