КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р. Справа№ 910/9935/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Петрик М.О.

За участю представників:

від позивача - Новак А.І. - представник за довіреністю від 01.07.2016 року;

від відповідачів - 1) Звада Р.В. - представник за довіреністю від 18.11.2016 року;

2) Герасименко Т.В. - представник за довіреністю від 10.01.2017 року;

від третьої особи - ОСОБА_5 - представник за довіреністю від 04.08.2015 року,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2016 року

у справі № 910/9935/16 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна"

до 1) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича

2) Державної організації (установа, заклад) "Фонд гарантування фізичних осіб"

третя особа ОСОБА_7

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича в частині відхилення та невключення кредиторських вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Енергобанк" в загальному розмірі 7602500,00 грн., зобов'язання відповідача акцептувати (визнати) вимоги позивача в загальному розмірі 7602500,00 грн., а саме: вимоги щодо заборгованості ПАТ "Енергобанк" по оренді майна відповідно до договорів оренди майна від 03.03.2011 та від 04.05.2011 в загальному розмірі 1040447,85 грн., вимоги щодо грошових коштів, які містились на банківському рахунку станом на 13.02.2015 в загальному розмірі 6562022,15 грн., зобов'язання відповідача внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Енергобанк" в частині збільшення акцептованих вимог позивача на 7602500,00 грн. та подати зміни на затвердження Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправним невизнанням Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайком Станіславом Анатолійовичем кредиторських вимог позивача до Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" в процесі ліквідації останнього, які виникли на підставі договору оренди від 03.03.2011, укладеного між позивачем та ПАТ "Енергобанк" за період з січня 2015 року по 11.06.2015, а також договору оренди від 04.05.2011, укладеного між позивачем та ПАТ "Енергобанк", за період з січня 2015 року по травень 2015 року, на загальну суму 1040447,85 грн. (заяви про визнання кредиторських вимог, адресовані відповідачу 1, від 22.06.2015). Окрім того, станом на момент введення тимчасової адміністрації ПАТ "Енергобанк" на рахунках позивача на підставі договору про відкриття банківського рахунку №9301 від 14.04.2014, укладеного між позивачем та ПАТ "Енергобанк", знаходились грошові кошти у розмірі 6562022,15 грн., а тому, маючи заборгованість за договором про надання кредиту №610-34 від 24.10.2006, укладеного позивачем та ПАТ "Енергобанк", 03.06.2015 позивачем було надіслано заяву про припинення зобов'язань за кредитним договором на суму 6562022,15 грн. у зв'язку з поєднанням боржника та кредитора в одній особі. Разом з тим, як зазначає позивач, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" було визнано вимоги позивача лише на суму 175570,41 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2016 року вимоги позивача задоволено частково. Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича визнати (акцептувати) вимоги позивача на суму заборгованості 628 639, 05 грн. Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича визнати (акцептувати) вимоги позивача на суму заборгованості 628 639, 05 грн. Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Енергобанк" в частині збільшення акцептованих вимог позивача на суму 628 639, 05 грн. та подати зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Енергобанк" на затвердження Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених у задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про неможливість акцептувати кредиторські вимоги апелянта щодо коштів, які містились на рахунку в ПАТ «Енергобанк» є помилковим. Крім того, висновок суду першої інстанції щодо відсутності заборгованості відповідача 1 перед позивачем є невірним, оскільки самим відповідачем підтверджується розмір заборгованості у сумі 137 821, 71 грн.

Також, не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач 1 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга відповідача 1 мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків про наявність повноважень у Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних особі, складати реєстр вимог кредиторів банку.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича по справі № 910/9935/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. та призначено до розгляду на 13.12.2016 року.

У судове засідання 13.12.2016 року представник відповідача 2 не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представники позивача та відповідача 2 у судовому засіданні 13.12.2016 року підтримали свої апеляційні скарги, надали пояснення в їх обгрунтування.

Представник третьої особи у судовому засіданні 13.12.2016 року підтримав рішення суду першої інстанції, просив суд залишити його без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 року розгляд справи відкладено до 26.12.2016 року.

Представник відповідача подав клопотання про продовження строку розгляду спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів задовольнила клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору.

Крім того, колегія суддів, враховуючи перебування судді, Руденко М. А., у відпустці в період з 26.12.2016 року по 13.01.2017 року призначила іншу дату судового засідання - 17.01.2017 року.

У судовому засіданні 17.01.2017 року сторони підтримали свої правові позиції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Постановою Правління Національного банку України № 96 від 12 лютого 2015 року до категорії неплатоспроможних було віднесено ПАТ "Енергобанк", на підставі якої Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) запровадив у даний банк тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 13 лютого 2015 року по 12 травня 2015 року. Уповноваженою особою на тимчасову адміністрацію в ПАТ " Енергобанк " призначено провідного професіонала відділу стратегії та нормативно-методологічного забезпечення ОСОБА_11.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 11 червня 2015 р. № 370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 12 червня 2015 р. № 115, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Енергобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Енергобанк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_11 строком на 1 рік з 12 червня 2015 р. до 11 червня 2016 р. включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 136 від 14.07.2015 р. від виконання обов'язків уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" (, МФО 300272, місцезнаходження: вул. Лютеранська, 9/9, м. Київ, 01001) відсторонено провідного професіонала відділу стратегії та нормативно-методологічного забезпечення ОСОБА_11. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Брайка Станіслава Анатолійовича.

Колегією суддів встановлено, що Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 26 травня 2016 р. № 842 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "Енергобанк" на два роки до 11червня 2018 року включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, статтями 37,38,47-52,52-1,53 Закону, на два роки до 11 червня 2018 року включно.

При цьому, 25.06.2015 року на адресу Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" було направлено заяву №22/06/15-02 від 22.06.2015 про визнання грошових вимог кредитора за договором оренди від 03.03.2011 на суму 765520,00 грн., на підставі ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у зв'язку з ліквідацією ПАТ "Енергобанк".

Крім того, 25.06.2015 на адресу Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" було направлено заяву №22/06/15-01 від 22.06.2015 про визнання грошових вимог кредитора за договором оренди від 03.03.2011 на суму 235087,85 грн., на підставі ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у зв'язку з ліквідацією ПАТ "Енергобанк".

Також, 25.06.2015 на адресу Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" було направлено заяву №22/06/15-03 від 22.06.2015 про визнання грошових вимог кредитора за договором оренди від 04.05.2011 на суму 39840,00 грн., на підставі ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у зв'язку з ліквідацією ПАТ "Енергобанк".

До того ж, Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" було складено лист №27/08/15-01 від 27.08.2015, адресований Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайку Станіславу Анатолійовичу, відповідно до якого позивач зазначав про наявність на рахунках позивача на підставі договору про відкриття банківського рахунку №9301 від 14.04.2014 грошових коштів у розмірі 6562022,15 грн., а тому, враховуючи заборгованість банку перед позивачем за договором оренди нежилих приміщень від 03.03.2011 та договором оренди від 04.05.2011 у розмірі 1040447,85 грн. та заборгованість позивача перед банком за договором про надання кредиту №610-34 від 24.10.2006, укладеного позивачем та ПАТ "Енергобанк" у розмірі 7491324,92 грн. (основний борг) та 57977,78 грн. (нараховані проценти), позивач вказаним листом просив припинити зобов'язання за договором про надання кредиту №610-34 від 24.10.2006 в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму кредитної заборгованості у розмірі 6562022,15 грн. та заборгованості по оренді у розмірі 1040447,85 грн.

Разом з тим, листом №184/28.6 від 21.01.2016 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайко С.А. повідомила позивача про визнання позивача кредитором Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" на суму 175570,41 грн. та включення його до 7 черги.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду першої інстанції із позов про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича в частині відхилення та невключення кредиторських вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Енергобанк" в загальному розмірі 7602500,00 грн.; зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича акцептувати (визнати) вимоги позивача в загальному розмірі 7602500,00 грн., а саме: вимоги щодо заборгованості ПАТ "Енергобанк" по оренді майна відповідно до договорів оренди майна від 03.03.2011 та від 04.05.2011 в загальному розмірі 1040447,85 грн., вимоги щодо грошових коштів, які містились на банківському рахунку станом на 13.02.2015 в загальному розмірі 6562022,15 грн.; зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Енергобанк" в частині збільшення акцептованих вимог позивача на 7602500,00 грн. та подати зміни на затвердження Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Як зазначалося вище, Постановою Правління Національного банку України № 96 від 12 лютого 2015 року до категорії неплатоспроможних було віднесено ПАТ "Енергобанк", на підставі якої Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) запровадив у даний банк тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 13 лютого 2015 року по 12 травня 2015 року. Уповноваженою особою на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Енергобанк" призначено провідного професіонала відділу стратегії та нормативно-методологічного забезпечення ОСОБА_11.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом; ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства;

Статтею 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції, чинній на момент прийняття постанови Правління НБУ від 11 червня 2015 № 370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Енергобанк", Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність". Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку:1) відповідно до плану врегулювання; 2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання; 3) в інших випадках, передбачених цим Законом. Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення. Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. Ліквідація банку повинна бути завершена не пізніше одного року з дня прийняття рішення про ліквідацію банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до одного року, а системно важливих банків на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року.

За змістом ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції, чинній на момент прийняття постанови Правління НБУ від 11 червня 2015 р. № 370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Енергобанк", Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як зазначалося вище, відповідно до постанови Правління НБУ від 11 червня 2015 № 370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 12 червня 2015 р. № 115, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Енергобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Енергобанк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_11 строком на 1 рік з 12 червня 2015 р. до 11 червня 2016 р. включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 136 від 14.07.2015 р. від виконання обов'язків уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" (, МФО 300272, місцезнаходження: вул. Лютеранська, 9/9, м. Київ, 01001) відсторонено провідного професіонала відділу стратегії та нормативно-методологічного забезпечення ОСОБА_11. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Брайка Станіслава Анатолійовича.

За змістом ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції, чинній на момент прийняття постанови Правління НБУ від 11 червня 2015 № 370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Енергобанк", Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. З дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Частиною 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції, чинній на момент прийняття постанови Правління НБУ від 11 червня 2015 № 370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Енергобанк", передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Так, позивач зазначає, що ним було заявлено вимоги до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" на загальну суму 7 602 500,00 грн., відповідно до заяви №03/06/15-01 від 03.06.2015, повторно направленого листа №27/08/15-01 від 27.08.2015, заяви №22/06/15-02 від 22.06.2015, заяви №22/06/15-01 від 22.06.2015, заяви №22/06/15-03 від 22.06.2015.

Так, 03.06.2015 на адресу Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" було направлено заяву №03/06/15-01 від 03.06.2015, відповідно до якої позивач зазначав про наявність на рахунках позивача на підставі договору про відкриття банківського рахунку №9301 від 14.04.2014 грошових коштів у розмірі 6562022,15 грн., а тому, маючи заборгованість за договором про надання кредиту №610-34 від 24.10.2006, укладеного позивачем та ПАТ "Енергобанк", у розмірі 6877145,97 грн. (основний борг) та 57977,78 грн. (нараховані відсотки), позивач вказаною заявою просив припинити зобов'язання за кредитним договором на суму 6562022,15 грн. у зв'язку з поєднанням боржника та кредитора в одній особі в порядку ст. 606 Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що з відомостей з офіційного сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua) вбачається, що датою публікації про ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" у газеті "Голос України" (№107 (6111) є 18.06.2015, враховуючи, що в силу приписів ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції, чинній на момент прийняття постанови Правління НБУ від 11 червня 2015 р. № 370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Енергобанк", протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку, суд дійшов висновку, що строком пред'явлення кредиторських вимог до Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" в процесі ліквідації останнього є період з 19.06.2015 по 18.07.2015.

Наведені вище норми ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дають підстави для висновку, що встановлення законодавцем обмеженого строку для заявлення кредиторами своїх вимог до банку, що ліквідується, зумовлено необхідністю визначення сукупного розміру вимог до банку, що ліквідується, та встановлення співрозмірності заявлених протягом встановленого Законом періоду кредиторських вимог відносно розміру ліквідаційної маси (коштів, іншого майна, що може бути реалізованим для погашення вимог кредиторів в порядку черговості). Таким чином, суд вважає, що вимогами, заявленими до банку, який ліквідується, в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" можуть вважатись лише ті, що заявлені виключно в межах строку для заявлення вимог кредиторів до банку, що ліквідується (30 днів з з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду).

Водночас, як встановлено колегією суддів, заява №03/06/15-01 від 03.06.2015, якою позивач обґрунтовує пред'явлення вимог за договором про відкриття банківського рахунку №9301 від 14.04.2014 у розмірі 6562022,15 грн., була направлена банку до прийняття Правлінням НБУ постанови від 11 червня 2015 р. № 370 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 12 червня 2015 р. № 115, "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Енергобанк", а тому вказана заява №03/06/15-01 від 03.06.2015 не може вважатись судом такою, за якою пред'явлено вимоги в межах ліквідації банку в порядку ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки дані норми Закону не поширюються на відносини, що виникають між кредитором банку і банком, до початку ліквідації останнього.

Більше того, зі змісту заяви №03/06/15-01 від 03.06.2015 вбачається, що позивач просив відповідача 1 припинити зобов'язання позивача за договором про надання кредиту №610-34 від 24.10.2006 на суму 6562022,15 грн. (грошові кошти, що знаходились на рахунку позивача за договором про відкриття банківського рахунку №9301 від 14.04.2014) у зв'язку з поєднанням боржника та кредитора в одній особі в порядку ст. 606 Цивільного кодексу України.

Так, за змістом ст. 606 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

При цьому, жодної відповіді щодо припинення зобов'язання позивача за договором про надання кредиту №610-34 від 24.10.2006 на суму 6562022,15 грн. (грошові кошти, що знаходились на рахунку позивача за договором про відкриття банківського рахунку №9301 від 14.04.2014) відповідачем 1 надано не було, доказів протилежного суду не надано.

Водночас, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що прохання про припинення зобов'язання позивача у зв'язку з поєднанням боржника та кредитора в одній особі в порядку ст. 606 Цивільного кодексу України не може бути розцінене судом як вимога кредитора до банку з огляду на різну правову природу та правові наслідки таких юридичних фактів, а отже надіслана позивачем відповідачу 1 заява №03/06/15-01 від 03.06.2015 в будь-якому разі не може вважатись такою, за якою пред'явлено кредиторські вимоги до банку, що ліквідується.

Також, колегією суддів встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" (позивач) було складено лист №27/08/15-01 від 27.08.2015, адресований Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайку Станіславу Анатолійовичу, відповідно до якого позивач зазначав про наявність на рахунках позивача на підставі договору про відкриття банківського рахунку №9301 від 14.04.2014 грошових коштів у розмірі 6562022,15 грн., а тому, враховуючи заборгованість банку перед позивачем за договором оренди нежилих приміщень від 03.03.2011 та договором оренди від 04.05.2011 у розмірі 1040447,85 грн. та заборгованість позивача перед банком за договором про надання кредиту №610-34 від 24.10.2006, укладеного позивачем та ПАТ "Енергобанк" у розмірі 7491324,92 грн. (основний борг) та 57977,78 грн. (нараховані проценти), позивач вказаним листом просив припинити зобов'язання за договором про надання кредиту №610-34 від 24.10.2006 в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму кредитної заборгованості у розмірі 6562022,15 грн. та заборгованості по оренді у розмірі 1040447,85 грн.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що вказаний лист не було направлено Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайку Станіславу Анатолійовичу, за відсутності доказів на підтвердження надіслання такого листа.

Заперечуючи проти вказаного, відповідач 1 зазначає, що лист №27/08/15-01 був наданий відповідачу 1 наручно про що свідчить вхідний номер та дата отримання заяви на листі.

Однак, колегія суддів не може дійти до беззаперечного висновку про отримання вказаного листа відповідачем 1 або його уповноваженим представником, оскільки вищевказана відмітка не містить прізвище та підпис отримувача листа.

Інших доказів отримання листа, зокрема реєстр вхідної кореспонденції, відповідач 1 суду не надав.

При цьому, вказаний лист в будь-якому разі було складено після спливу 30-денного строку для пред'явлення вимог до банку, що ліквідується, в порядку ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що також не дає підстав розцінювати таку заяву як заяву про пред'явлення вимог кредитором до банку, що ліквідується.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі

Беручи до уваги викладнене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вищенаведене дає підстави для висновку про непред'явлення позивачем вимог відносно грошових коштів у розмірі 6562022,15 грн., що знаходились на рахунку позивача за договором про відкриття банківського рахунку №9301, а отже підстави для визнання відповідачем 1 кредиторських вимог у вказаній сумі відсутні.

Також, 25.06.2015 року на адресу Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" було направлено заяву №22/06/15-02 від 22.06.2015 про визнання грошових вимог кредитора за договором оренди від 03.03.2011 на суму 765520,00 грн. та заяву № 22/06/15-03 від 22.06.2015 про визнання грошових вимог кредитора за договором оренди від 03.03.2011 на суму 235 087, 85 грн., на підставі ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у зв'язку з ліквідацією ПАТ "Енергобанк".

Отже, колегія суддів зазначає, що вказані заяви за своїм змістом містять вимогу про визнання позивача кредитором ПАТ "Енергобанк" за договором оренди від 03.03.2011 та є такими, що направлені відповідачу 1 протягом строку, встановленого ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", для пред'явлення кредиторських вимог до ПАТ "Енергобанк", а отже, відповідно, розцінені судом як вимоги в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" до банку, що ліквідується, заявлені відповідачу 1.

Так, колегією суддів встановлено, 03.03.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ройланс Україна", найменування якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" (позивач, орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Енергобанк" (орендар) було укладено договір оренди нежилих приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. та зареєстрований у реєстрі за №228, за яким орендодавець зобов'язується передати орендареві у тимчасове строкове платне користування нежилі приміщення будівлі по вул. Воздвиженській, 56 (літера А), до складу яких входять інженерні мережі та обладнання, а саме: №№ 1,2 (групи приміщень №9), XXXVIII підвалу 2-го рівня, з №1 по №7 (групи приміщень №8), №№ XXXIV, XXXV, XXXVI, XXXVII, XXXIX підвалу 1-го рівня - паркінг; з №1 по № 26 (групи приміщень №1), №№ I, II, III, IV, V першого поверху, з №1 по № 21 (групи приміщень №2), №№ I, II другого поверху, з №1 по №27 (групи приміщень №3), №№ I, II третього поверху, з №1 по №22 (групи приміщень №4), №№ I, II четвертого поверху, з №1 по №22 (групи приміщень №5), №№ I, II п'ятого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №6), №№ I, II, III 6-го поверху, з №1 по № 17 (групи приміщень №7), №№ I, II, III мансарди - офіс, загальною площею 3 289,5 кв.м., а орендар в свою чергу зобов'язується прийняти вказані приміщення та сплачувати орендну плату, обумовлену цим договором (п. 1.1. договору оренди нежилих приміщень від 03.03.2011 в редакції договору про внесення змін від 22.07.2013 до договору оренди нежилих приміщень від 03.03.2011) (копія договору долучена до позову).

За змістом п. 3.3. договору оренди нежилих приміщень від 03.03.2011, орендар зобов'язаний сплачувати орендодавцю орендну плату щомісячно, не пізніше 4 числа поточного місяця, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця, реквізити якого зазначені в розділі 9 цього договору.

Як встановлено колегією суддів, в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі приміщень від орендодавця до орендаря, водночас факт передання позивачем (орендодавцем) нерухомого майна за договором оренди нежилих приміщень від 03.03.2011 у користування орендарю (ПАТ "Енергобанк") сторонами не заперечувався (зокрема, у відзиві на позов відповідач 1 зазначив, що банк здійснював користування приміщеннями за адресою м. Київ, вул. Воздвиженській, 56 (літера А) у строк до 05.05.2015).

Крім того, Публічним акціонерним товариством "Енергобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" було складено акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2015 по 11.06.2015 за договором оренди від 03.03.2011, відповідно до якого вказано наступні відомості: сальдо початкове - 2240000,00 грн. (дебет банку/кредит позивача); обороти за період з 31.01.2015 по 11.06.2016: позивачем вказано 3005520,00 грн. (з січня 2015 по травень 2015 по 560000,00 грн. за кожен місяць, з 01 червня 2015 року по 11 червня 2015 року - 205520,00 грн.), таким чином сальдо кінцеве (заборгованість банку) позивачем вказано у розмірі 765520,00 грн.; в свою чергу, ПАТ "Енергобанк" вказано обороти за період з 31.01.2015 по 11.06.2016: 2240000,00 грн. (з січня 2015 по квітень 2015 по 560000,00 грн. за кожен місяць, з травня 2015 року по 11 червня 2015 року - 0,00 грн.), таким чином сальдо кінцеве (заборгованість банку) останнім вказано у розмірі 0,00 грн. (копія акту звіряння долучена до позову).

Позивачем та банком погоджено, що орендна плата за користування приміщенням за період з січня 2015 по квітень 2015 становить 2240000,00 грн., яка була сплачена банком; водночас розбіжності позивача та банку відносно суми заборгованості по орендній платі за договором оренди нежитлових приміщень від 03.03.2011 полягають у невизнанні банку наявності у нього обов'язку зі сплати орендної плати за користування майном за період з травня 2015 по 11.06.2015, оскільки, як зазначав відповідач 1 у відзиві на позов, з 05.05.2015 ПАТ "Енергобанк" не здійснювало користування орендованим приміщенням за договором оренди від 03.03.2011, а тому відсутні підстави для нарахування орендної плати за період з вказаної дати.

За змістом ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Колегією суддів встановлено, що згідно з п. 8.3. договору оренди нежилих приміщень від 03.03.2011 останній вступає в силу з моменту його підписання та нотаріального посвідчення і діє до 05.12.2016, а в частині виконання зобов'язань сторін за цим договором, - до повного їх виконання сторонами. Строк оренди за цим договором починається з моменту підписання актів прийому-передачі приміщень від орендодавця до орендаря і закінчується в момент повернення приміщень орендарем орендодавцю за актом прийому-передачі.

Отже, з урахуванням тих обставин, що умовами договору оренди нежилих приміщень від 03.03.2011 передбачено, що даний договір діє до 05.12.2016, за відсутності права сторони договору на односторонню відмову від договору та, відповідно розірвання такого договору, доводи відповідача 1 щодо фактичного невикористання банком орендованих приміщень, за умови існування чинного договору оренди від 03.03.2011, не спростовують наявного у ПАТ "Енергобанк" обов'язку зі сплати орендної плати за заявлений позивачем спірний період, орендна плата за користування приміщень протягом якого не сплачена банком, за відсутності доказів протилежного (з травня 2015 по 11 червня 2015).

До того ж, за приписами ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Разом з тим, відповідачем 1 не вказано в обґрунтування відсутності обов'язку банку зі сплати орендної плати за період з травня 2015 по 11 червня 2015 будь-яких обставин, з якими положення ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України пов'язують звільнення наймача від плати за користування майном.

Крім того, як передбачено ч. 4 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до п. 3.1. договору оренди нежилих приміщень від 03.03.2011 в редакції договору про внесення змін від 22.07.2013 до договору оренди нежилих приміщень від 03.03.2011, орендна плата за користування приміщеннями встановлюється у розмірі 560000,00 грн. на місяць. Сторони дійшли згоди, що розмір орендної плати, визначений цим договором про внесення змін, набуває чинності та застосовується до правовідносин сторін за договором оренди, починаючи з 1 липня 2013 року.

При цьому, оскільки позивачем заявлено вимоги за червень 2015 року по 11 число місяця (до дня прийняття рішення від 12 червня 2015 р. № 115, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Енергобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку"), то орендна плата за червень 2015 року вираховується пропорційно до кількості днів оренди приміщення. Так, за розрахунком суду орендна плата за користування банком нежилими приміщеннями за договором оренди нежилих приміщень від 03.03.2011 у червні 2015 року складає 205333,33 грн.

Відтак, з урахуванням, що банком не було сплачено орендну плату за користування приміщеннями за договором від 03.03.2011 за період з травня 2015 року по 11 червня 2015 року, доказів протилежного суду не надано, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що загальна сума заборгованості за даним договором складає 765333,33 грн. (560000,00 грн. - вартість орендної плати за травень 2015 року + 205333,33 грн. - вартість орендної плати за червень 2015 року, розрахована пропорційно кількості днів оренди приміщень).

При цьому, щодо доводів відповідача 1 про відсутність у позивача прав на стягнення орендної плати за користування приміщеннями, які були об'єктами договору оренди нежилих приміщень від 03.03.2011, у зв'язку з переходом права власності на такі приміщення до ОСОБА_7 на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2015 у справі №369/238/15-ц, колегія суддів зазначає наступне.

Так, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2015 у справі №369/238/15-ц за позовом ОСОБА_7 до ПАТ "Енергобанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ройланс-Україна" про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності та стягнення моральної шкоди, відповідно до якого звернуто стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки від 21.02.2014 року укладеними між Публічним акціонерним товариством "Енергобанк" і ОСОБА_7, та між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ройланс-Україна" і ОСОБА_7, в рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" перед ОСОБА_7 за Договором відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи НОМЕР_1 від 21.02.2014 року та Додатковими угодами до нього за №1/756 та №1/840 від 21.02.2014 року у розмірі 4 425 866,95 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на подання даного позову до суду складає: 69 705 634,90 грн. та у розмірі 1 221 073,72 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на подання даного позову до суду складає: 18 843 853,86 грн.; визнано право власності за ОСОБА_7 на нежилі приміщення нежилого будинку, літера А, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Воздвиженська, 56, а саме на нежилі приміщення №№ 1,2 (групи приміщень №9), XXXVIII підвалу 2-го рівня, з №1 по №7 (групи приміщень №8), №№ XXXIV, XXXV, XXXVI, XXXVII, XXXIX підвалу 1-го рівня - паркінг; з №1 по № 26 (групи приміщень №1), №№ I, II, III, IV, V першого поверху, з №1 по № 21 (групи приміщень №2), №№ I, II другого поверху, з №1 по №27 (групи приміщень №3), №№ I, II третього поверху, з №1 по №22 (групи приміщень №4), №№ I, II четвертого поверху, з №1 по №22 (групи приміщень №5), №№ I, II п'ятого поверху, з №1 по №23 (групи приміщень №6), №№ I, II, III 6-го поверху, з №1 по № 17 (групи приміщень №7), №№ I, II, III мансарди. Тераса, № XXXIII мезоніну - офіс, разом з усіма їх поліпшеннями та приналежностями, загальною площею 3 689,10 ( три тисячі шістсот вісімдесят дев'ять цілих десять десятих) кв.м., що складає 97/100 частин від нежилого будинку площею 3 802,30 (три тисячі вісімсот дві цілих тридцять десяти) кв.м., які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Ройланс-Україна" на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності (серія САВ №856435), виданим Головним управлянням комунальної власності м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 27 жовтня 2010 р. № 991-В, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухому майно за реєстраційним номером 32373585, номер запису: 8151-П в книзі: 144п-230, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 28636043 від 11 січня 2011 року; право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Ройланс-Україна" зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 лютого 2014 року за номером запису 4747882, дата та час державної реєстрації 21.02.2014, 11:42:41 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 18096739 від 21.02.2014).

Як вбачається з поданих документів, право власності на нежилий будинок за адресою м. Київ, вул. Воздвиженська, 56 літера А було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою 20.07.2015 (рішення про державну реєстрацію №22999068 від 20.07.2015), однак постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2015 у справі №826/25829/15, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.06.2016, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію №22999068 від 20.07.2015, зобов'язано державного реєстратора внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації прав, проведеної 20.07.2015 згідно з рішенням №22999068. При цьому, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №60951633 від 08.06.2016, 08.06.2016 було зареєстровано за третьою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на нежилий будинок за адресою м. Київ, вул. Воздвиженська, 56 літера А (рішення про державну реєстрацію №29958484 від 08.06.2016).

За змістом ст. 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності.

За таких обставин, за відсутності будь-яких доказів виникнення у третьої особи права власності на спірне майно у період, відносно якого обґрунтовані позовні вимоги, зокрема, за наслідками реєстрації права власності на нерухоме майно - нежилий будинок за адресою м. Київ, вул. Воздвиженська, 56 літера А у встановленому законом порядку, доводи відповідача 1 щодо відсутності прав позивача як орендодавця спірних приміщень у зв'язку з переходом права власності на такі приміщення до ОСОБА_7 не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Як встановлено колегією суддів, умовами абз. 2 п. 3.7. договору оренди нежилих приміщень від 03.03.2011 передбачено, що орендар на підставі рахунку-фактури, який надається йому орендодавцем до 20 числа місяця, наступного за звітним, відшкодовує орендодавцю комунальні та експлуатаційні послуги, які отримані останнім з моменту підписання акту прийому-передачі приміщень до розірвання орендодавцем відповідних договорів з надавачами цих послуг та укладення таких договорів безпосередньо орендарем.

Так, Публічним акціонерним товариством "Енергобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" було складено акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2015 по 11.06.2015 щодо відшкодування вартості комунальних та експлуатаційних послуг за договором оренди від 03.03.2011, відповідно до якого вказано наступні відомості: сальдо початкове - 91314,77 грн. (дебет позивача/кредит банку); обороти за період з 20.01.2015 по 31.05.2016: позивачем вказано 529942,12 грн., із яких оплачено банком 386169,04 грн., таким чином сальдо кінцеве (заборгованість банку) позивачем вказано у розмірі 235087,85 грн.; в свою чергу, ПАТ "Енергобанк" вказано обороти за період за період з 20.01.2015 по 31.05.2016 - 523990,75 грн., із яких оплачено банком 386169,04 грн., таким чином сальдо кінцеве (заборгованість банку) останнім вказано у розмірі 137821,71 грн.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем та банком погоджено, що сплачена банком вартість комунальних та експлуатаційних послуг становить 386169,04 грн. Водночас розбіжності позивача та банку відносно суми заборгованості по визначенні вартості комунальних та експлуатаційних послуг за договором оренди нежитлових приміщень від 03.03.2011 полягають у невизнанні банку наявності у нього заборгованості з відшкодування вартості таких послуг у квітні-травні 2015 року.

При цьому, обставини здійснення сплати банком грошових коштів в рахунок відшкодування комунальних та експлуатаційних послуг у розмірі 386169,04 грн. на користь позивача підтверджується поданою останнім 22.07.2016 банківською випискою по рахунку.

За таких обставин, з метою встановлення обставин наявності у банку обов'язку зі сплати вартості комунальних та експлуатаційних послуг, необхідним є встановлення обставин фактичного споживання банком комунальних та експлуатаційних послуг як орендарем приміщень за адресою м. Київ, вул. Воздвиженська, 56 літера А у спірний період, а отже вказані обставини щодо фактичного надання комунальних та експлуатаційних послуг входять до предмету доказування у даній справі.

Так, позивачем до суду було подано низку договорів, а саме договір про постачання електричної енергії №10633 від 09.11.2007, укладений з ПАТ "Київенерго", договір №12700/507 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 25.11.2014, укладений з ПАТ "АК "Київводоканал", договір №250634/РН на постачання теплової енергії у гарячій воді від 11.02.2008, укладений з ПАТ "Київенерго", а 20.09.2016 позивачем було подано акти приймання-передачі послуг за період з січня 2015 року по травень 2015 року, на загальну суму 322211,83 грн.

Разом з тим, з огляду на ті обставини, що Публічним акціонерним товариством "Енергобанк" у спірний період було сплачено вартість комунальних та експлуатаційних послуг на загальну суму 386169,04 грн., а позивачем в якості доказів подано акти приймання-передачі послуг за період з січня 2015 року по травень 2015 року, на загальну суму 322211,83 грн., твердження позивача про наявність у банку заборгованості за договором оренди нежилих приміщень від 03.03.2011 в частині відшкодування вартості комунальних та експлуатаційних витрат не знаходить свого підтвердження наявними у справі доказами.

Також, колегією суддів встановлено, що 25.06.2015 на адресу Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" було направлено заяву №22/06/15-03 від 22.06.2015 про визнання грошових вимог кредитора за договором оренди від 04.05.2011 на суму 39840,00 грн., на підставі ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у зв'язку з ліквідацією ПАТ "Енергобанк".

Так, 04.05.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ройланс Україна", найменування якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" (позивач, орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Енергобанк" (орендар) було укладено договір оренди, відповідно до якого орендодавець зобов'язується передати орендарю, а орендар зобов'язується прийняти в строкове платне користування обладнання і зобов'язується оплачувати орендодавцеві орендну плату.

Перелік орендованого майна визначений Додатком №1, який є невід'ємною частиною договору (п. 1.2. договору оренди від 04.05.2011 ).

За змістом п.п. 3.1., 3.2. договору оренди від 04.05.2011, орендоване майно повинно бути передано орендодавцем і прийнято орендарем протягом 5 календарних днів з моменту вступу в силу даного договору. Передання в оренду здійснюється сторонами згідно з актом приймання-передачі орендованого майна.

Орендоване майно вважається переданим орендарю з дати підписання акту приймання-передачі орендованого майна на строк 3 роки до 4 травня 2014 року. В разі, якщо за 30 календарних днів до закінчення строку оренди, вказаного в п. 4.1. договору, ні одна зі сторін не заявить про його припинення, то договір вважається продовженим на новий строк на тих же умовах (п.п. 4.1., 4.2. договору оренди від 04.05.2011).

Відповідно до п. 5.1. договору оренди від 04.05.2011 в редакції договору про внесення змін до договору оренди від 04.05.2011, розмір щомісячної орендної плати складає 9960,00 грн.

Орендна плата нараховується щомісячно і сплачується в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця в строк до 04 числа поточного місяця, плата за перший місяць виплачується протягом поточного місяця підписання акту приймання-передачі орендованого майна (п. 5.2. договору оренди від 04.05.2011).

Пунктами 10.1., 10.2. договору оренди від 04.05.2011 передбачено, що даний договір вважається укладеним і вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін; строк даного договору починається в момент, визначений в п. 10.1. договору і закінчується 04.05.2014.

Як встановлено колегією суддів, в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі майна від орендодавця до орендаря, водночас факт передання позивачем (орендодавцем) майна за договором оренди від 04.05.2011 у користування орендарю (ПАТ "Енергобанк") сторонами не заперечувався.

Колегія суддів зазначає, що Публічним акціонерним товариством "Енергобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" було складено акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2015 по 11.06.2015 за договором оренди від 04.05.2011, відповідно до якого вказано наступні відомості: сальдо початкове - 9960,00 грн. (кредит позивача/дебет банку); обороти за період з 23.01.2015 по 31.05.2016: позивачем вказано 49800,00 грн., (з січня 2015 по травень 2015 по 9960,00 грн. за кожен місяць), таким чином сальдо кінцеве (заборгованість банку) позивачем вказано у розмірі 39840,00 грн.; в свою чергу, ПАТ "Енергобанк" вказано обороти за період з 23.01.2015 по 31.05.2016: 39840,00 грн., (з січня 2015 по квітень 2015 по 9960,00 грн. за кожен місяць, у травні 2015 року - 00,0 грн.), таким чином сальдо кінцеве (заборгованість банку) останнім вказано у розмірі 29880,00 грн.

Так, позивачем та банком погоджено, що орендна плата за користування майном за договором оренди від 04.05.2011 за період з січня 2015 по квітень 2015 становить 39840,00 грн., із яких банком сплачено 9960,00 грн.

Водночас, розбіжності позивача та банку відносно суми заборгованості по орендній платі за договором оренди від 04.05.2011 полягають у невизнанні банку наявності у нього обов'язку зі сплати орендної плати за користування майном за період протягом травня 2015 року.

Крім того, 29.05.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" (позивач, орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Енергобанк" було укладено договір про розірвання договору оренди від 04.05.2011, відповідно до якого сторони домовились про дострокове розірвання договору оренди від 04.05.2011 з 29.05.2015. Орендар повертає орендодавцю орендоване майно 29.05.2015 за актом приймання-передачі.

Так, відповідно до акту приймання-передачі від 29.05.2015 до договору про розірвання договору оренди від 04.05.2011, який наявний в матеріалах справи, ПАТ «Енергобанк» повернув позивачу вищевказане майно.

За таких обставин, з урахуванням тих обставин, що сторонами погоджено, що договір оренди від 04.05.2011 є розірваним з 29.05.2015, орендна плата за травень 2015 підлягає перерахунку відносно кількості днів користування орендованим майном у травні 2015 року. Так, за розрахунком суду орендна плата за користування банком майном за договором оренди від 04.05.2011 у травні 2015 року складає 8996,13 грн.

При цьому, оскільки загальна сума орендної плати за договором оренди від 04.05.2011 за період з січня 2015 року по травень 2015 року складає 48836,13 грн. ( за період з січня 2015 року по квітень 2015 року орендна плата становить 9960,00 грн. за кожен місяць, орендна плата у травні 2015 року за перерахунком суду - 8996,13 грн.), з урахуванням, що банком було сплачено орендну плату за користування майном за договором від 04.05.2011 лише у розмірі 9960,00 грн., доказів сплати більшої суми суду не надано, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що загальна сума заборгованості за даним договором складає 38876,13 грн.

З огляду на встановлені судом обставини, загальна сума заборгованості Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна", яка виникла за договором оренди нежилих приміщень від 03.03.2011 та договором оренди від 04.05.2011, складає 804209,46 грн. (765333,33 грн. за договором оренди нежилих приміщень від 03.03.2011 та 38876,13 грн. за договором оренди від 04.05.2011).

Разом з тим, як встановлено колегією суддів, листом №184/28.6 від 21.01.2016 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайко С.А. (відповідач 1) повідомила позивача про визнання позивача кредитором Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" на суму 175570,41 грн. та включення його до 7 черги (копія листа долучена до позову). При цьому, жодних обґрунтувань часткового визнання відповідачем 1 вимог позивача вказаний лист не містить, не було надано пояснень з цього приводу і в судових засіданнях.

З огляду на встановлені судом обставини, невизнання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" заявлених позивачем вимог, які виникли на підставі договору оренди нежилих приміщень від 03.03.2011 та договору оренди від 04.05.2011, в іншій частині, а саме в розмірі 628639,05 грн., є неправомірним.

Заперечуючи протии позовних вимог відповідач 1 зазначає, що у нього відсутні повноваження щодо складання реєстру вимог кредиторів.

Однак, колегія суддів зазначає, що станом на момент прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 12 червня 2015 № 115 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Енергобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", діяла редакція Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 02.03.2015, норми ст.ст. 46, 49 якої передбачали, що уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду; уповноважена особа Фонду визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення та складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Разом з тим, під час перебування Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" у процедурі ліквідації, Законом України від 16 липня 2015 року N 629-VIII було внесено зміни до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, відповідно до ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в чинній редакції, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження:

1) здійснює повноваження органів управління банку;

2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів;

4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб;

5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю;

6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх;

7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов'язковому зберіганню;

8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону;

9) здійснює відчуження активів та/або зобов'язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом;

10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов'язань перед банком).

При цьому, норми ч. 1 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в чинній редакції передбачають, що Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Таким чином, уповноважена особа Фонду отримує повноваження, пов'язані з ліквідацією банку, визначені ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в чинній редакції, лише у випадку делегування таких повноважень уповноваженій особі Виконавчою дирекцією Фонду.

Так, відповідно до ст.12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в чинній редакції, Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері регуляторної діяльності: делегує та відкликає всі або частину своїх повноважень колегіальним органам та/або уповноваженій особі (кільком уповноваженим особам) Фонду в обсягах, визначеним цим Законом.

Як встановлено колегією суддів, Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 26 травня 2016 р. № 842 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "Енергобанк" на два роки до 11 червня 2018 року включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, статтями 37,38,47-52,52-1,53 Закону, окрім повноважень з реалізації активів банку, на два роки до 11 червня 2018 року включно.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що на підставі вищевказаного рішення відповідачу 1 були делеговані повноваження з визначення сум заборгованості кредиторів та складення реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Оскільки за приписами ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в чинній редакції Фонд визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення та складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду, з урахуванням, що відповідачу 1 відповідно до рішення від 26 травня 2016 р. № 842 продовжено повноваження ліквідатора ПАТ "Енергобанк", визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, статтями 37,38,47-52,52-1,53 Закону, тобто делеговано відповідачу 1 повноваження, в тому числі, з визначення сум заборгованості кредиторів та складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, та з огляду на неправомірність відхилення відповідачем 1 вимог позивача до Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" на суму 628639,05 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" в частині зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича акцептувати (визнати) вимоги позивача в загальному розмірі 7602500,00 грн. підлягають задоволенню частково, а саме відносно суми 628639,05 грн.

За змістом ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

З огляду на наведене, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" в частині зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" в частині збільшення акцептованих вимог позивача на 7602500,00 грн. та подати зміни на затвердження Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягають задоволенню частково, а саме відносно суми 628639,05 грн.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича в частині відхилення та невключення кредиторських вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Енергобанк" в загальному розмірі 7602500,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якими визначено, що держава забезпечує захист прав та законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим кодексом та іншими законами України. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем як зацікавленою особою способу захисту, суд звертає увагу на визначення можливої ефективності такого способу з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, вимога про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича в частині відхилення та невключення кредиторських вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Енергобанк" фактично є обставиною, якою позивач обґрунтовує свої інші вимоги - вимоги про зобов'язання акцептувати вимоги позивача, внести зміни до реєстру та подати зміни на затвердження виконавчою дирекцією Фонду.

Разом з тим, належно обраним способом захисту, з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є і той, що не передбачений законом, однак основним критерієм можливості його застосування є визначення його ефективності (забезпечення реального захисту прав та інтересів). Водночас заявлена позивачем вимога в частині визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича в частині відхилення та невключення кредиторських вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Енергобанк" не зможе забезпечити їх поновлення, а отже обраний позивачем спосіб захисту в будь-якому випадку є неефективним в розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, як встановлено судом, належним способом захисту є зобов'язання відповідача 1 вчинити дії, виконання яких на нього покладено законом та від виконання яких він ухиляється.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій Уповноваженої Фонду гарантування вкладів в частині відхилення та невключення кредиторських вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Енергобанк» у загальному розмірі 7 602 500, 00 грн.

Щодо підвідочості данного спору господарським судам, то колегія суддів зазначає наступне.

Частиною третьою статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У пункті шостому статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд України у постанові від 16.02.2016 №21-4846а15.

З огляду на наведене, оскільки, як встановлено судом, Публічне акціонерне товариство "Енергобанк" знаходиться в процедурі ліквідації, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги у даній справі повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.

Наведені обставини спростовують висновки відповідача 1 про непідвідомчість даної справи господарським судам та необхідність припинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, як вбачається із ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2016 закрито провадження у справі №826/2539/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити певні дії з підстав того, що вказаний спір не підлягає розглядові в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, оскільки за приписами ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку, суд дійшов висновку, що за наслідками часткового задоволення позову судові витрати у даній справі, які в силу ст. 49 Господарського процесуального кодексу України розподіляються відносно задоволених вимог (дві вимоги немайнового характеру), підлягають стягненню з відповідача 2 - Державної організації (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб". При цьому, вимоги щодо зобов'язання відповідача 1 вчинити дії судом задоволені частково, водночас з огляду на встановлені обставини неправомірності відхилення вимог позивача до банку, враховуючи, що вимоги про зобов'язання вчинити дії є вимогами немайнового характеру, на відповідача 2 покладається судовий збір у розмірі 2756,00 грн. (за дві вимоги немайнового характеру).

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2016 року у справі № 910/9935/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна" та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2016 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2016 року у справі № 910/9935/16 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/9935/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко