ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.01.2017 р. Справа№ 22/76

Суддя Господарського суду Львівської області Горецька З.В. за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б., розглянувши матеріали

скарги на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Личаківського районного управління юстиції у Львівській області, поданої 18.11.2016 року за №5490/16 ПАТ «Кредобанк» (№890/І/2012 від 10.11.2016 року)

у справі № 22/76

за позовом: Публічного акціонерного товариства „Кредобанк, м .Львів в особі Першої Львівської філії ВАТ „Кредобанк, м. Львів

до відповідача -1: ОСОБА_1 підприємства „Львіввікнопласт плюс, м. Львів

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна корпорація „Львіввікнопласт, м.Львів

про стягнення 767 674,47 грн.

Представники сторін не з"явилися.

СУТЬ СПРАВИ:

31 серпня 2010 року рішенням Господарського суду Львівської області у справі 22/76 за позовом Публічного акціонерного товариства „Кредобанк, м. Львів в особі Першої Львівської філії ВАТ „Кредобанк, м. Львів до відповідача 1: ОСОБА_1 підприємства „Львіввікнопласт плюс, м. Львів, до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна корпорація „Львіввікнопласт, м. Львів прийнято рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 підприємства „Львіввікнопласт плюс(79000 м.Львів, вул. Турган-Барановського,9а/45, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна корпорація „Львіввікнопласт (79000 м.Львів, вул.Турган-Барановськгго,9а/45, ) солідарно на користь Публічного акціонерного товариства „Кредобанк, м. Львів в особі Першої Львівської філії ВАТ „Кредобанк, м. Львів (79007 м.Львів, вул. Наливайка,6, , МФО 325365, р/р 290999901 в Першій Львівській філії ВАТ „Кредобанк) 591099,38 грн. сума строкової простроченої заборгованості по кредиту; 129829,58 грн. прострочені відсотки по кредиту; 12157,62 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків; 33502,40 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 1085,49 грн. комісія за управління кредитом та за невикористання кредитної лінії, 7676,74 грн. державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно ст. 116 ГПК України, 13.09.2010р. господарським судом видано відповідний наказ.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.12.2010р. рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2010р. року у справі № 22/76 скасовано в частині задоволення позовних вимог ПАТ Кредобанкв особі Першої Львівської філії ПАТ Кредобанк про стягнення з ТОВ БК Львіввікнопласт, як солідарного боржника, суми строкової простроченої заборгованості по кредиту, прострочених відсотків по кредиту, пені за несвоєчасну сплату відсотків, пені за несвоєчасне погашення кредиту, комісії за управління кредитом та за невикористання кредитної лінії, державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті судове рішення залишено без змін.

18 листопада 2016 року ПАТ Кредобанк в порядку ст.121-2 ГПК України звернулось до Господарського суду Львівської області зі скаргою на дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.11.2016 року скаргу на дії державного виконавця прийнято до розгляду та призначено на 06.12.2016 року. Рух справи відображено в ухвалах суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, письмового пояснення на вимогу суду не надав. Крім того, позивач вимоги ухвал суду не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду скарги, про що свідчить повернуте на адресу суду поштове повідомлення про вручення №47776/16 від 28.11.2016 року, а явка останнього була визнана судом та визначена в ухвалах суду обовязковою.

Представник відповідача -1 в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, письмового відзиву на заяву на вимогу суду не надав. Крім того, відповідач 1 вимоги ухвал суду не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду скарги, про що свідчить повернутий на адресу суду поштовий конверт №52040/16 від 28.12.2016 року з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання», а явка останнього була визнана судом та визначена в ухвалах суду обовязковою.

Пунктом 3.9.1. Постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції встановлено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Представник Відділу державної виконавчої служби Личаківського районного управління юстиції у м.Львові в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, письмового пояснення на вимогу суду не надав. Крім того, вимоги ухвал суду не виконано, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду скарги, про що свідчить повернуте на адресу суду поштове повідомлення про вручення №47775/16 від 28.11.2016 року, а явка останнього була визнана судом та визначена в ухвалах суду обовязковою.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позиція кожної з сторін, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначалося вище, 31 серпня 2010 року рішенням Господарського суду Львівської області у справі 22/76 за позовом Публічного акціонерного товариства „Кредобанк, м. Львів в особі Першої Львівської філії ВАТ „Кредобанк, м. Львів до відповідача 1: ОСОБА_1 підприємства „Львіввікнопласт плюс, м. Львів, до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна корпорація „Львіввікнопласт, м. Львів прийнято рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 підприємства „Львіввікнопласт плюс(79000 м.Львів, вул. Турган-Барановського,9а/45, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна корпорація „Львіввікнопласт (79000 м.Львів, вул.Турган-Барановськгго,9а/45, ) солідарно на користь Публічного акціонерного товариства „Кредобанк, м. Львів в особі Першої Львівської філії ВАТ „Кредобанк, м. Львів (79007 м.Львів, вул. Наливайка,6, , МФО 325365, р/р 290999901 в Першій Львівській філії ВАТ „Кредобанк) 591099,38 грн. сума строкової простроченої заборгованості по кредиту; 129829,58 грн. прострочені відсотки по кредиту; 12157,62 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків; 33502,40 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 1085,49 грн. комісія за управління кредитом та за невикористання кредитної лінії, 7676,74 грн. державного мита, 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно ст. 116 ГПК України, 13.09.2010р. господарським судом видано відповідний наказ.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.12.2010р. рішення Господарського суду Львівської області від 31.08.2010р. року у справі № 22/76 скасовано в частині задоволення позовних вимог ПАТ Кредобанкв особі Першої Львівської філії ПАТ Кредобанк про стягнення з ТОВ БК Львіввікнопласт, як солідарного боржника, суми строкової простроченої заборгованості по кредиту, прострочених відсотків по кредиту, пені за несвоєчасну сплату відсотків, пені за несвоєчасне погашення кредиту, комісії за управління кредитом та за невикористання кредитної лінії, державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті судове рішення залишено без змін.

04.10.2016 року ПАТ «Кредобанк» надіслано на адресу Личаківського відділу ДВС м.Львів ГТУЮ в Львівській області заяву про відкриття виконавчого провадження з додатковм оригінал наказу від 13.09.2010 року.

01.11.2016 року до ПАТ «Кредобанк» від Личаківського відділу ДВС м.Львів ГТУЮ в Львівській області надійшло повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 21.10.2016 року, яке постановлено Державним виконавцем Личаківського відділу ДВС м.Львів ГТУЮ в Львівській області ОСОБА_2.

Підставою для постановлення такого повідомлення став п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року), а саме: стягував не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов»язковим.

З огляду на вищезазначене, суб»єктом оскарження було повернуто виконавчий документ без прийняття його до виконання.

Скаржник вважає, що дане повідомлення є незаконним.

При прийнятті ухвали суд виходив з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України Про виконавче провадження N606-XIV від 21 квітня 1999 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення)

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження N606-XIV від 21 квітня 1999 року, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно абзацу 1 ч. 2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження N606-XIV від 21 квітня 1999 року, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження N606-XIV від 21 квітня 1999 року, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження N606-XIV від 21 квітня 1999 року, відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження N606-XIV від 21 квітня 1999 року, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України Про виконавче провадження N606-XIV від 21 квітня 1999 року, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскарженні в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України Про державну виконавчу службу N606-XIV від 21 квітня 1999 року, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскарженні до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 45 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України, згідно з якою судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.ст. 115, 116 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що 01.11.2016 року до ПАТ «Кредобанк» від Личаківського відділу ДВС м.Львів ГТУЮ в Львівській області надійшло повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 21.10.2016 року, яке постановлено Державним виконавцем Личаківського відділу ДВС м.Львів ГТУЮ в Львівській області ОСОБА_2.

Підставою для постановлення такого повідомлення став п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року), а саме: стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов»язковим.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що набрала законної сили 05.10.2016 року), до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Згідно статті 4 (п.8 ч.4) Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим.

За змістом ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» N606-XIV від 21 квітня 1999 року , на державного виконавця покладено обов'язок у повному обсязі, неупереджено та своєчасно вчиняти виконавчі дії.

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» N606-XIV від 21 квітня 1999 року встановлено обов'язок державного виконавця використовувати надані йому права при здійсненні виконавчих дій, відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів скарги, ПАТ «Кредобанк» заяву №890/1/2012 від 03.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу №22/76, виданого господарським судом Львівської області, 13.09.2010 року була надіслана до Личаківського відділу ДВС м.Львів ГТУЮ в Львівській області засобами поштового зв»язку.

До матеріалів справи долучено копію фіскального чеку та опису вкладення про відправлення вказаної заяви на адресу Личаківського відділу ДВС м.Львів ГТУЮ в Львівській області, де з поштового штемпелю вбачається, що відправлення було здійснене 04.10.2016 року.

Відповідно до статті 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відповідно до приписів даної норми Конституції, органи і посадові особи, що здійснюють дії спрямовані на виконання судового рішення зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Законом України "Про виконавче провадження" та іншими законами України.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Натомість дії державного виконавця під час розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу суду по справі № 22/76 та направлення стягувачу повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання свідчать про незаконність дій державного виконавця.

Так, Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-X1V втратив чинність з 05.10.2016 року, згідно із Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII.

В свою чергу, Закон України "Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 року набрав чинності 05.10.2016 року.

Пунктом 7 перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VІІІ встановлено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закон та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

В силу вимог ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 р. N 1-рп/99 роз»яснив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Стягувач звернувся до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження 04.10.2016 року, тобто до 05.10.2016 р.

Заява про відкриття виконавчого з примусового виконання рішення господарського суду Львівської області по справі № 22/76 від 03.10.16 № 890/1/2012 була надіслана ПАТ «Кредобанк» до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції - 04.10.2016 року, тобто в період дії Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.99 № 606-ХІУ (дачі - Закон) (в редакції до 05.10.16).

А тому, враховуючи вищенаведені норми права, при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження державний виконавець повинен був керуватися нормами Закону України "Про виконавче провадження" N606-XIV від 21 квітня 1999 року, який був чинним до 05.10.2016 р. та яким не було встановлено сплату авансового платежу при зверненні із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, цим Законом взагалі не було передбачено повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Таким чином, дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо застосування до правовідносин, які виникли 04.10.2016 року, закону України "Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року, призвели до порушення останнім прав стягувача як сторони виконавчого провадження.

Повідомлення державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено безпідставно, з огляду на що підлягає визнанню судом недійсним (незаконним), а скарга позивача (стягувача) підлягає задоволенню шляхом визнання недійсним (незаконним) зазначеного повідомлення Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції та зобов'язанням останнього вчинити дії щодо прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Львівської області від 13.09.2010 р. по справі № 22/76, керуючись нормами Закону України "Про виконавче провадження" N606-XIV від 21 квітня 1999 року, в редакції до 05.10.2016р.

Тому, зважаючи на вищевказане, повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання головного державного виконавця Державним виконавецм Личаківського відділу ДВС м.Львів ГТУЮ в Львівській області ОСОБА_2 є незаконним, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року №1404-VIII набув чинності 05.10.2016 року та станом на день пред»явлення виконавчого документа до виконання (день здачі до установи поштового зв»язку) сплата авансового внеску стягувача при пред»явлені виконавчого документа до примусового виконання не передбачалася.

Враховуючи вищевикладене, повідомлення Личаківського відділу ДВС м.Львів ГТУЮ в Львівській області про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 21.10.2016 року, яке постановлено Державним виконавцем Личаківського відділу ДВС м.Львів ГТУЮ в Львівській області ОСОБА_2 на підставі Закону України «Про виконавче провадження», що набрав законної сили 05.10.2016 року, є незаконним, необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 21.10.2016 року ВП№ 52700979 направлено на адресу Позивача разом з оригіналом наказу 21.10.2016. Згідно з відміткою штампу вхідної кореспонденції (вх. № 32453/2) вказане повідомлення на адресу Позивача надійшло 01.11.2016 року. Таким чином, ця скарга подана позивачем вчасно, а саме 11.11.2016 року, про що свідчить штемпель на поштовому конверті, адресований Господарському суду Львівської області.

Згідно з ч. 1 ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Частиною 3 ст. 121-1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

За таких обставин скарга підлягає задоволенню з винесенням відповідної ухвали.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому, виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Скаргу ПАТ «Кредобанк» від 18.11.2016 року за вх. № 5490/16 у справі № 22/76 на повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання задоволити.

2. Повідомлення Личаківського відділу ДВС м.Львів ГТУЮ в Львівській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 21.10.2016 року - визнати незаконним.

3. Зобов'язати державного виконавця Личаківського відділу ДВС м.Львів ГТУЮ в Львівській області ОСОБА_2 прийняти до виконання наказ господарського суду Львівської області від 13.09.2010 року № 22/76 та відкрити виконавче провадження.

Суддя Горецька З. В.