ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 січня 2017 р. Справа № 903/840/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця ПАТ Укрзалізниця

до відповідача: Рожищенської міської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 особа-підприємець ОСОБА_2

ОСОБА_1 особа ОСОБА_3

про визнання недійсним рішення

Суддя Філатова С.Т.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4, довіреність від 25.10.2016р.

від відповідача: н/в

від третьої особи - ФОП ОСОБА_2: ОСОБА_2, ОСОБА_5, адвокат

від третьої особи - ОСОБА_3: н/в

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.ст. 22, 27 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін, третьої особи.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

У відповідності до ст. 81-1 ГПК України за клопотанням третьої особи ФОП ОСОБА_2 від 25.01.2017р. здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії Львівська залізниця ПАТ Укрзалізниця, що діє на підставі Положення про регіональну філію "Львівська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого наказом ПАТ "Укрзалізниця" від 26.02.2016р. №147 (а.с. 23-24) та довіреності (а.с 25) звернулось з позовом до Рожищенської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, фізична особа ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Рожищенської міської ради від 18.02.2011р. №21 "Про дозвіл на розміщення торгового павільйону в м. Рожище" (з урахуванням заяви про виправлення описки від 07.12.2016р.).

Позовні вимоги обґрунтовані таким:

Виконавчий комітет Рожищенської міської ради прийняв рішення №28 від 18.02.2011р., яким дозволив громадянину ОСОБА_2 розмістити торговий павільйон по вулиці Привокзальній, 13 у м. Рожище.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серії І-ВЛ №001965 від 11.03.2002р. Львівська державна залізниця (м. Львів вул. Гоголя, 1) є постійним користувачем земельної ділянки (на якій розміщений торговий павільйон) в межах Рожищенського району площею 51,04га для обслуговування залізничного транспорту на підставі рішення Рожищенської міської ради №21/4 від 07.03.2002р. Категорія земель - землі залізничного транспорту.

Розпорядженням Рожищенської міської ради Волинської області №189-рв від 27.10.2003р. було надано дозвіл ФОП ОСОБА_2 на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 18,60 кв.м. для обслуговування торгового кіоску по вул. Привокзальна, 13, м.Рожище, Волинської області за рахунок забудованих земель Рожищенської міської ради, не переданих у власність та не наданих у користування, на підставі чого між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Рожищенською міською радою укладені договори оренди земельної ділянки площею 32,54 кв.м. Земельна ділянка, надана ФОП ОСОБА_2 в оренду, накладалась повністю зі смугою відведення земель залізничного транспорту відповідно до Державного акту на право постійного користування землею на станції Рожище серії І-ВЛ №001965 від 11.03.2002р.

Рішенням господарського суду Волинської області №903/254/14 від 01.10.2014р. задоволено позов Волинського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах ДТГО "Львівська залізниця" до Рожищенської міської ради, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, про визнання незаконними та скасування рішення і розпорядження Рожищенської міської ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Рішення Рожищенської міської ради №22/7 від 30.10.2012р. в частині продовження дії договору оренди земельної ділянки ФОП ОСОБА_2 скасовано та визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 32,54кв.м., яка знаходиться по вул. Привокзальна, 13, м. Рожище, Волинської області, укладений між Рожищенською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 від 31.01.2013р.

Також, рішенням господарського суду Волинської області №903/211/16 від 11.05.2016р. задоволено позов публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до ФОП ОСОБА_2О м.Рожище, Волинська обл. про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, вказане рішення набрало законної сили 24.05.2016р. ФОП ОСОБА_2 зобов'язано усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтування тимчасової споруди кіоску за адресою вул. Привокзальна, 13, м. Рожище, Волинської області. Державним виконавцем Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби на підставі наказу про примусове виконання рішення суду винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51704116 від 20.07.2016р.

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 04.07.2016р. ФОП ОСОБА_2 продав даний торговий павільйон - кіоск, що знаходиться по вул. Привокзальна, 13, м. Рожище, Волинської області, ОСОБА_3

На даний час на території смуги відводу залізниці за адресою вул. Привокзальна, 13 м. Рожище знаходиться торговий павільйон, який є власністю ОСОБА_3, без належних на те законних підстав (а.с. 3-26).

Ухвалою суду від 28.11.2016р. на підставі ст. 27 ГПК України за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, зважаючи на те, що рішення господарського суду може вплинути на її права або обов'язки щодо однієї із сторін.

У поясненнях від 08.12.2016р. відповідач позов заперечив, зазначивши, що предметом спору є визнання недійсним рішення Рожищенської міської ради від 18.02.2011р. №21 Про дозвіл на розміщення торгового павільйону в м. Рожище, однак це рішення було прийнято виконавчим комітетом Рожищенської міської ради, який є виконавчим органом міської ради, їй підконтрольним та підзвітним, а з питань здійснення делегованих йому повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.

Виконавчий комітет розглядає і вирішує питання, віднесені Законом України Про місцеве самоврядування в Україні до відання виконавчих органів ради, в межах своїх повноважень ухвалює рішення, обов'язкові для виконання всіма розташованими на території міста підприємствами, установами, організаціями, посадовцями і мешканцями міста.

Порядок діяльності виконавчого комітету визначається Конституцією України, Законом України Про місцеве самоврядування в Україні та Положенням про виконавчий комітет Рожищенської міської ради, який затверджено рішенням виконавчого комітету від 24.12.2015 р.№ 125.

Повідомив, що в провадженні Рожищенського районного суду Волинської області знаходиться справа № 167/766/16-ц за позовом ОСОБА_3 (власник торгового павільйону, що перебуває на спірній земельній ділянці) до Рожищенської міської ради, ПАТ Українська залізниця про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права користування та володіння тимчасовою спорудою та зустрічним позовом ПАТ Українська залізниця до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Тобто, предметом позову по справі № 167/766/16-ц є визнання права користування та володіння тією ж тимчасовою спорудою, дозвіл на розміщення якої хоче скасувати позивач у даному судовому провадженні.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 31 серпня 2016 року призначено по даній справі судову земельно-технічну експертизу.

Звернувся з клопотанням про зупинення провадження у справі №903/840/16 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 167/766/16-ц за позовом ОСОБА_3 до Рожищенської міської ради, ПАТ Українська залізниця про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права користування та володіння тимчасовою спорудою та зустрічним позовом ПАТ Українська залізниця до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (а.с. 71-77).

Третя особа ФОП ОСОБА_2 у письмових поясненнях від 08.12.2016р. повідомив наступне:

Згідно протоколу від 05.02.2002р. №1 засідання комісії Рожищенської райдержадміністрації з розміщення малих архітектурних форм. гр. ОСОБА_6 для здійснення підприємницької діяльності було надано дозвіл на розроблення паспорту прив'язки та розміщення торгового кіоску в місті Рожище по вулиці Привокзальна, 13. Відповідно до рішення виконавчого комітету Рожищенської міської ради від 22.02.2002р. №44 гр. ОСОБА_6 надано паспорт прив'язки стаціонарної малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності на земельній ділянці пл. 0,00186 га по вулиці Привокзальна, 13 в місті Рожище. Тобто, дозвіл на розміщення малої архітектурної форми на спірній земельній ділянці було надано підприємцю ОСОБА_6 ще до того, як Львівській залізниці в межах Рожищенського району було надано в постійне користування земельну ділянку заг. пл. 51,04 га.

В подальшому підприємець ОСОБА_6 подала до Рожищенської міської ради заяву про добровільну відмову від земельної ділянки по вулиці Привокзальній у зв'язку із припиненням здійснення підприємницької діяльності.

Одночасно, підприємець ОСОБА_7 подав заяву до Рожищенської міської ради про надання вищевказаної земельної ділянки для розміщення торгового кіоску та у відповідності до Типових правил розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності до ст.ст. 124, 141 Земельного кодексу України виконавчий комітет Рожищенської міської ради прийняв рішення № 14 від 27.01.2004р. про припинення права користування земельною ділянкою площею 0,00186 га по вул. Привокзальній гр.ОСОБА_6 за її згодою, надання в оренду земельної ділянки площею 0,00186 га по вул. Привокзальній гр. ОСОБА_7 для розміщення торгового ларька; землевпорядника ОСОБА_8 зобовязано заключити договір оренди земельної ділянки і внести зміни в земельно-облікові документи.

На підставі розпорядження Рожищенської міської ради від 27.10.2003р. №189-рв підприємцю ОСОБА_7 було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 18,60 м. кв. для обслуговування торгового кіоску в місті Рожище по вулиці Привокзальній за рахунок земель, не наданих у користування, які перебувають у комунальній власності Рожищенської міської ради, для обслуговування торгового кіоску.

На підставі висновків та погоджень відповідних служб від 01.04.2004р. №13/5 рішенням Рожищенської міської ради було затверджено проект відведення земельної ділянки, що знаходиться по вулиці Привокзальній, 13 в місті Рожище Волинської області пл. 0,00186 га ФОП ОСОБА_2, відповідно до чого був укладений договір оренди землі.

Рішенням міської ради від 11.01.2011р. №5/11 продовжено термін дії договору оренди земельної ділянки.

25.03.2011 року був складений акт про встановлення меж земельної ділянки в натурі, підписаний землевпорядником міської ради та начальником управління Держкомзему у Рожищенському районі.

25.03.2013 року згідно акту прийомки - передачі межових знаків закріплено в натурі зовнішні межі земельної ділянки. Згідно викопіювання із чергового кадастрового плану земельна ділянка, яка передана в оренду підприємцю ОСОБА_2, відноситься до земель комунальної власності.

Відповідно до рішення Рожищенської міської ради від 07.03.2002 року за №21/4 Львівській залізниці в межах Рожищенського району надано в постійне користування земельну ділянку заг. пл. 51,04 га для обслуговування залізничного транспорту. Львівська залізниця виготовила Державний акт на право постійного користування землею серії І-ВЛ №001965, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №120.

ДТГО "Львівська залізниця" взагалі не мала права користуватися земельною ділянкою, переданою їй в постійне користування, оскільки її межі не були виділені в натурі та постійно перебували у користуванні інших осіб та у комунальній власності Рожищенської міської ради.

01 жовтня 2015 року господарський суд Волинської області виніс рішення по справі № 903/254/14 за позовом Волинського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави - Міністерства інфраструктури України, Державної адміністрації залізничного транспорту, Державного територіального - галузевого об'єднання Львівська залізниця в особі відокремленого підрозділу Рівненська дирекція залізничних Перевезень до Рожищенської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження і рішення Рожищенської міської ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, яким позовні вимоги було задоволено у повному обсязі.

Однією із підстав для задоволення позовних вимог слугував Висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №6834/14-41 від 09.09.2014р.

Експертом до господарського суду Волинської області було направлене клопотання щодо надання координат поворотних точок (кутів) меж земельних ділянок та погодження залучення інженерів-геодезистів, яке листом від 12.08.2014 року господарським судом було задоволено. На запит експерта ПАТ Інститут ВОЛИНЬВОДПРОЕКТ надав каталог координат земельної ділянки, яка знаходиться в постійному користуванні ДТГО Львівської залізниці в місті Рожище, проте не зрозумілим є витребування даного каталогу координат саме у ПАТ Інститут ВОЛИНЬВОДПРОЕКТ.

Повідомив про кримінальне провадження № 0000411, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364-1 КК України за фактом незаконного перешкоджання здійснення господарської діяльності, зловживання повноваженнями службової особи юридичної особи приватного права, слідство по яких триває та намір звернутися до господарського суду із заявою про перегляд рішення господарського суду Волинської області від 01.10.2014р. у справі №903/254/14 за нововиявленими обставинами, оскільки каталог координат земельної ділянки повинен був бути наданий державною установою у сфері нагляду за додержанням земельного законодавства та носити офіційний характер.

У відповідь на адвокатський запит відділ Держземагентства у Рожищенському районі Волинської області від 23.04.2014 року повідомив про те, що межі земельної ділянки площею 51,04 га для обслуговування залізничного транспорту, переданої Львівській залізниці у постійне користування згідно державного акту на право постійного користування землею І-ВЛ №001965, в натурі не виносилися. Акт встановлення та погодження меж з суміжними землекористувачами не складався і не погоджувався. Кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно. Обмінні файли не виготовлялися. Дана земельна ділянка не внесена в Національну кадастрову систему.

В той час, як свідчить інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка, на якій розміщений торговий павільйон, відноситься до цільового призначення земель, що використовуються в комерційних цілях, має кадастровий номер :02:003:0089 та належить Рожищенській міській раді на праві землекористування.

ПАТ Українська залізниця, від імені якого діє регіональна філія Львівська залізниця ПАТ Укрзалізниця, не є належним суб'єктом звернення із даною позовною заявою, оскільки Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою був виданий Львівській залізниці.

У відповідь на адвокатський запит від 28.09.2016 року ПАТ Укрзалізниця зазначила, що питання ПАТ Українська залізниця про переоформлення правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, які внесені до статутного капіталу товариства, необхідно здійснити протягом двох років з дня державної реєстрації товариства. Термінів переоформлення земельних ділянок не встановлено.

Дані обставини вказують на безпідставність доводів позивача, викладених у позовній заяві, стосовно того, що земельна ділянка, на якій розміщений торговий павільйон, відноситься до земель із особливим призначенням, оскільки межі земельної ділянки, на якій розміщується залізнична станція Рожище, фактично не винесені в натурі (а.с. 78-92).

Третя особа ОСОБА_3 у письмових поясненнях від 08.12.2016р. повідомила про наступне:

04.07.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі продажу, згідно умов якого продавець передає, а покупець приймає у власність торговий павільйон та оплачує за нього обумовлену грошову суму.

05.07.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позички торгового павільйону.

В провадженні Рожищенського районного суду Волинської області знаходиться справа № 167/766/16-ц за позовом ОСОБА_3 (власник торгового павільйону, що перебуває на спірній земельній ділянці) до Рожищенської міської ради, Публічного акціонерного товариства Українська залізниця про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права користування та володіння тимчасовою спорудою та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Предметом позову по справі № 167/766/16-ц є визнання права користування та володіння тією ж тимчасовою спорудою, дозвіл на розміщення якої хоче скасувати позивач у даному судовому провадженні.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 31 серпня 2016 року призначено по даній справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання:

1. Чи проведено на сьогоднішній день виділення в натурі меж земельної ділянки площею 51,04 га, яка надана у постійне користування Львівській залізниці на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії 1-ВЛ №001965 від 11.03.2002 року, виданого Рожищенською міською радою на підставі рішення №21/4 від 07.03.2002 року?

2. Чи розташований на земельній ділянці Львівської залізниці відповідно до Державного акту від 11.03.2002 року серії 1-ВЛ №001965 належний на сьогоднішній день позивачу ОСОБА_3 торговий павільйон, рішення про розміщення якого попередньому власнику гр. ОСОБА_2, приймалося виконкомом Рожищенської міської ради №44 від 26.02.2002 року?

Звернувлася з клопотанням про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Рожищенського районного суду у справі № 167/766/16-ц (а.с. 93-109).

Розгляд справи згідно ст.77 ГПК України відкладався у звязку з непредставленням витребуваних документів, необхідністю витребування додаткових доказів по справі.

Представник позивача у поясненнях від 06.01.2017р. та у судовому засіданні зауважив, що рішення виконавчого комітету Рожищенської міської ради №28 від 18.02.2011року Про дозвіл на розміщення торгового павільйону в м.Рожище прийнято з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2009 р. №982 та відповідно до вимог ст.31 Закону України Про місцеве самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2009 р. №982 затверджено Порядок розміщення малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності (далі - Порядок)( втратив чинність від 06.06.2011р., на підставі 548-2011-п).

Дія цього Порядку не поширюється на малі архітектурні форми, що розміщуються на землях дорожнього господарства, у тому числі у межах смуги відведення, уздовж автомобільних доріг загального користування. Розміщення зазначених архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про автомобільні дороги" та Земельного кодексу України.

Дана земельна ділянка відноситься до земель залізничного транспорту та відповідно до вимог Земельного кодексу та вказаного Порядку не могла використовуватись для розміщення малих архітектурних форм.

Пунктом 3 Порядку визначено, що розміщення малої архітектурної форми здійснюється на підставі рішення відповідної сільської, селищної, міської ради, а для власників земельних ділянок на підставі рішення виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Із матеріалів справи вбачається, що право власності на земельну ділянку, на якій розміщено МАФ, у ОСОБА_2 відсутнє.

Виконавчий комітет Рожищенської міської ради не мав законних повноважень щодо винесення рішення, що оскаржується, про розміщення торгового павільойну.

У відповідності до прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Державний земельний кадастр Земельні ділянки, П.2 Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Відсутність у Державному земельному кадастрі відомостей про земельну ділянку не підтверджує і не може підтверджувати відсутність відомостей про накладання земельних ділянок.

Рішенням господарського суду Волинської області від 01.10.2014 р. у справі № 903/254/14 визнано незаконним та скасовано розпорядження Рожищенської міської ради №189- рв від 27.10.2003 р.; визнано незаконним та скасовано в частині продовження дії договору оренди земельної ділянки підприємцю ОСОБА_2 рішення Рожищенської міської ради №22/7 від 30.10.2012; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 32,54 кв. м., яка знаходиться по вул. Привокзальній, 13 м. Рожище Волинської області, укладений між Рожищенською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 від 31.01.2013. Дане рішення набрало законної сили та не оскаржувалось і має преюдиціальне значення в розумінні ч.3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України .

У даній справі Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз була проведена судова земельно-технічна експертиза стосовно даної земельної ділянки.

Заперечив клопотання відповідача та третьої особи про зупинення провадження до винесення рішення суду у справі №167/766/16-ц, у якій призначена експертиза, оскільки ті питання, які поставлені для вирішення експертизою, перекликаються з питаннями попередньої експертизи, і на які вже отримані відповіді та проголошено судове рішення, яке має преюдиційне значення.

Вказав, що право залізниці на земельну ділянку в межах міста Рожище, в тому числі, і на спірну, виникло задовго до реєстрації права договору оренди, який на даний час є недійсним, у ФОП ОСОБА_2, та не було жодним чином припинене (а.с. 136-162).

Головне управління Держгеокадастру у Волинській області у листі від 10.01.2017р. №9-3-0.2-145/2-17 повідомило:

На земельну ділянку 51,04 га в м. Рожище Львівській державній залізниці виданий державний акт на право постійного користування землею серії І-ВЛ №001965, який зареєстровано 11.03.2002 року за номером 120 в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею. Зазначена земельна ділянка не зареєстрована в Державному земельному кадастрі, відповідно підтвердити чи спростувати інформацію про знаходження в межах зазначеної земельної ділянки за кадастровим номером 0:02:003:0089 на даний час не є можливо (а.с. 172).

Представник позивача у поясненнях від 24.01.2017р. №88 та у судовому засіданні 25.01.2017р. повідомив, що Законом України «Про місцеве самоврядування» не передбачено можливості делегування міською радою повноважень у галузі земельних відносин будь-якому іншому органу, в тому числі й виконавчому комітету цієї ради, а тому оскаржуване рішення прийнято відповідачем з перевищенням повноважень і всупереч вимогам ЗК України.

Зауважив, що треті особи без самостійних вимог розглядають рішення виконавчого комітету Рожищенської міської ради від 18.02.2011 №28 "Про дозвіл на розміщення торгового павільйону в м. Рожище" як право користування земельною ділянкою.

При тому, що у відповідності до п.13 Порядку розміщення малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2009 р. N 982 і яка втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України N 548 від 25.05.2011р., строк розміщення малої архітектурної форми не може перевищувати строк дії договору оренди земельної ділянки або договору особистого строкового сервітуту (а.с. 176-183).

Представник відповідача в судове засідання 25.01.2017р. не з'явився, витребуваних судом документів не подав, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №179 від 19.01.2017р.

Представник третьої особи - ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про здійснення фіксації судового засідання, яке задоволено судом відповідно до ст. 81-1 ГПК України.

У судовому засіданні 25.01.2017р. представник ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням про виклик у судове засідання представника відділу Держгеокадастру Рожищенського району Волинської області та незалежного сертифікованого інженера-землевпорядника для дачі висновків та пояснень з питань, що потребують спеціальних знань, мотивуючи тим, що дозвіл на розміщення малої архітектурної форми на спірній земельній ділянці було надано підприємцю ОСОБА_6 ще до того, як Львівській залізниці в межах Рожишенського району було надано в постійне користування земельну ділянку заг. пл. 51,04га.

Твердження, що викладені у висновках експертизи стосовно накладення земельних ділянок, що перебували у користуванні Львівської залізниці та ФОП ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки наявність або відсутність такої накладки може бути встановлена лише при винесенні меж земельної ділянки в натурі на місцевості) та закріплення їх межовими знаками, чого у відповідності до визначеної ст. 186 ЗК України зроблено не було.

Заперечив твердження позивача щодо преюдиціального значення рішення господарського суду Волинської області від 01.10.2014 року у справі № 903/254/14, мотивуючи тим, що відповідно до п. 7 Пленуму ВС України N14 від 18.12.2009 р. особи, які не брали участь у цивільній, господарській чи адміністративній справі, в якій судом ухвалене відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цим судовим рішенням. У такому випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів. Тобто, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається.

Позивач клопотання третьої особи заперечив, пославшись на висновок судової експертизи у справі №903/254/14.

Суд, розглянувши клопотання третьої особи -ФОП ОСОБА_2 ухвалив відхилити його, виходячи з такого:

Вищий господарський суд у п. 1.9 постанови пленуму "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р. вказав, що господарський суд може скористатися правом, наданим йому статтею 30 ГПК, для виклику відповідного спеціаліста з метою участі його в судовому процесі, якщо обставини справи свідчать про доцільність отримання роз'яснень (консультацій) спеціаліста з тих чи інших питань.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, тому суд дійшов висновку про недоведеність можливості встановлення на підставі наданих пояснень вказаних осіб фактів, які будуть мати значення для правильного вирішення спору. При цьому, обставини даної справи у відповідності до положень ст. 34 ГПК України підлягають доведенню іншими способами доказування, визначеними чинним законодавством, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, у письмових поясненнях від 25.01.2017р. заперечила твердження позивача щодо преюдиціального значення рішення Господарського суду Волинської області від 01.10.2014р. у справі № 903/254/14, пославшись на п.7 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009р.

Повідомила, що на замовлення ОСОБА_3 фізична особа-підприємець ОСОБА_9 (сертифікований інженер-землевпорядник: кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № 001460 від 18.01.2013 р.; зареєстрований в Державному реєстрі сертифікованих інженерів-землевпорядників за № 607) виготовив Зведений інвентаризаційний план (М 1:500) земельної ділянки, що розташована за адресою: Волинська обл., Рожищенський р-н., м. Рожшце, вул. Привокзальна, 13 (кадастровий номер :02:003:0089) від 12.07.2016 року та лист-відповідь із наданням кваліфікованого висновку, в якому вказала, що відомості щодо земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця» в ДЗКУ взагалі відсутні (тобто державна реєстрація земельної ділянки в національній кадастровій системі не проводилася і технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не розроблялася), а щодо земельної ділянки, що перебувала в оренді підприємця ОСОБА_2 і в даний момент знаходиться в користуванні гр. ОСОБА_3, встановлено невідповідність каталогу координат даної ділянки відомостям ДЗКУ.

Звернулась до суду із клопотанням про зупинення провадження у даній справі у зв'язку із необхідністю отримання висновків судової експертизи по справі №167/766/16-ц.

Повідомила, що павільйон належить ОСОБА_3 на праві власності, проте в даний момент укладений договір позики даного нерухомого майна з ФОП ОСОБА_2, який і користується на даним момент торговим павільйоном у відповідності до паспорту прив'язки малої архітектурної форми, що в свою чергу не зобов'язує її отримувати додаткові дозволи або ж інші правові підстави для розміщення малої архітектурної форми (а.с. 207-211).

Суд, розглянувши клопотання відповідача та третьої особи ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі, ухвалив відхилити останні, при цьому виходив із такого:

Пленум Вищого господарського суду України у постанові Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції №18 від 26.12.2011р. зауважив, що відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядалася іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій іншій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частина друга-четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом, в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Клопотання про зупинення провадження у справі судом відхилені, як необґрунтовані та такі, що суперечить ч.1 ст. 79 ГПК України, оскільки відповідачем та третьою особою не доведено та судом не встановлено як пов'язаність справ (дана справа стосується визнання недійсним рішення виконавчого комітету Рожищенської міської ради від 18.02.2011р. №28 Про дозвіл на розміщення торгового павільйону в м. Рожище ФОП ОСОБА_2, а справа в Рожищенському районному суді стосується визнання права користування та володіння тимчасовою спорудою ОСОБА_3М.) та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, так і неможливість розгляду даної справи до вирішення справи Рожищенського районного суду.

Господарський суд, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи та дослідивши долучені до справи докази,

ВСТАНОВИВ:

Згідно державного акту на постійне користування землею серії І-ВЛ №001965 від 11.03.2002 ДТГО Львівська залізниця в межах Рожищенського району надано земельну ділянку площею 51, 04 га для обслуговування залізничного транспорту на підставі рішення Рожищенської міської ради №21/4 від 07.03.2002р.

Розпорядженням Рожищенської міської ради Волинської області № 189-рв від 27.10.2003 надано дозвіл підприємцю ОСОБА_7 на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 18,60 кв. м. для обслуговування торгового кіоску в м. Рожище по вул. Привокзальній, 13 за рахунок забудованих земель Рожищенської міської ради, не переданих у власність та не наданих у користування.

18.02.2011р. виконавчий комітет Рожищенської міської ради рішенням №28 надав дозвіл на розміщення торгового павільйону ОСОБА_2 по вул. Привокзальна, 13 (а.с. 9).

11.01.2013р. між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та відповідачем - Рожищенською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки від 31.01.13р., зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 23.09.2013р., згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0.0033га.

Дію даного договору оренди рішенням Рожищенської міської ради Волинської області № 22/7 від 30.10.2012 продовжено, на підставі чого між підприємцем та органом місцевого самоврядування укладено новий договір оренди земельної ділянки від 31.01.2013, зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 23.09.2013, номер запису 2604673.

Рішенням господарського суду Волинської області від 01.10.2014р. у справі №903/254/14 за позовом Волинського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави - Міністерства інфраструктури України, Державної адміністрації залізничного транспорту, Державного територіально - галузевого об'єднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних Перевезень" до Рожищенської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: фізична особа - підприємець ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження і рішення Рожищенської міської ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнано незаконним та скасовано розпорядження Рожищенської міської ради № 189-рв від 27.10.2003; визнано незаконним та скасовано в частині продовження дії договору оренди земельної ділянки підприємцю ОСОБА_2 рішення Рожищенської міської ради №22/7 від 30.10.2012; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 32,54 кв. м., яка знаходиться по вул. Привокзальній, 13 м. Рожище Волинської області, укладений між Рожищенською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 від 31.01.2013.

Рішення обґрунтовано висновком судової земельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №6834/14-41 від 09.09.2014р., згідно з яким торговий кіоск, що є об'єктом власності ФОП ОСОБА_2, знаходиться в смузі відведення ДТГО "Львівська залізниця" в адміністративних межах Рожищенської міської ради.

Межі земельних ділянок ДГТО "Львівська залізниця" та ФОП ОСОБА_2 в адміністративних межах Рожищенської міської ради перетинаються в натурі (на місцевості). Має місце порушення землекористування, зокрема порушення меж та накладення земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки.

Рішення набрало законної сили 17.10.2014р.

Рішенням господарського суду Волинської області від 11.05.2016р. по справі №903/211/16 за позовом ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до підприємця ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою зобов'язано підприємця ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтування тимчасової споруди кіоску за адресою Волинська обл., м. Рожище, вул. Привокзальна, 13.

Рішення набрало законної сили 24.05.2016р.

04.07.2016р. між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_10 (покупець) укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, згідно з яким покупець зобов'язався передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язався прийняти і сплатити за нього обумовлену грошову суму. Торговий павільйон, що відчужується за даним договором, має такі характеристики: тип - мала архітектурна форма, стіни - профнастил по металевому каркасу, покрівля - хвилясті азбестоцементі листи по металевому каркасу, вікна - металопластикові, двері - металеві з профнастилу, мощення земельної ділянки - покращене бетонне покриття, площа забудови - 2,13кв.м. Майно, що відчужується за даним договором, використовується продавцем для підприємницької діяльності в місті Рожище по вул. Привокзальній №13 Волинської області згідно рішення Рожищенської міської ради від 18.02.2011р. №28 "Про дозвіл на розміщення торгового павільйону в м. Рожище" (п.п. 1.1, 1.2, 1.3 договору).

Позивач звернувся з вимогою про визнання недійсним рішення виконавчого комітету від 18.02.2011р. №28, як такого, що суперечить Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011р. №244, водночас вказуючи у позовній заяві, що рішення про надання дозволу на розміщення торгового павільйону в м. Рожище є актом індивідуальної дії, що вичерпав свою юридичну силу після реалізації.

Частиною 1 статті 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

За змістом пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009 у справі N 1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

Так, у зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Зокрема, у сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт є підставою для виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

У справі, що розглядається, оспорюване рішення виконавчого комітету Рожищенської міської ради №28 від 18.02.2011р. "Про дозвіл на розміщення торгового павільйону в м. Рожище", згідно з яким підприємцю ОСОБА_2 надано дозвіл на розміщення торгового павільйону по вул. Привокзальна, 13, було підставою для укладення договору оренди земельної ділянки площею 32,54кв.м. з підприємцем ОСОБА_2 31.01.2012р. на підставі рішення Рожищенської міської ради №22/7 від 30.10.2012р., які рішенням господарського суду Волинської області від 01.10.2014р. по справі №903/254/14 за позовом Волинського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері в інтересах держави - Міністерства інфраструктури України, Державної адміністрації залізничного транспорту, Державного територіально - галузевого об'єднання "Львівська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних Перевезень" до Рожищенської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: фізична особа - підприємець ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження і рішення Рожищенської міської ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнані незаконними в частині продовження дії договору оренди земельної ділянки та визнано недійсним договір оренди земельної ділянки.

Рішення набрало законної сили 17.10.2014р.

Водночас, рішенням господарського суду Волинської області від 11.05.2016р. у справі №903/211/16 за позовом ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до підприємця ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою зобов'язано підприємця ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтування тимчасової споруди кіоску за адресою Волинська обл., м. Рожище, вул. Привокзальна, 13.

Тобто, рішеннями судів, що набрали законної сили і мають преюдиціальне значення, визнано недійсним як рішення Рожищенської міської ради, на підставі якого в подальшому було передано в оренду земельну ділянку, так і договір оренди.

Суд не прийняв заперечення третіх осіб щодо преюдиціальності обставин, встановлених рішенням господарського суду Волинської області у справі №903/254/14, як такі, що суперечать змісту ст. 35 ГПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищий господарський суд України у п.2.6 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вказав, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

До того ж, дозвіл на встановлення торговельного павільйону надавався саме підприємцю ОСОБА_2, який відчужив павільйон ОСОБА_3 Дозвіл на встановлення торговельного павільйону носить індивідуальний характер і не поширює свою дію на будь-яку особу, має строковий характер і на даний час вичерпав свою дію, як виходячи з того, що договір оренди визнаний недійсним, так і внаслідок того, що права на земельну ділянку по вул. Привокзальна, 13 відсутні як у підприємця ОСОБА_2, так і не набуті в установленому законом порядку ОСОБА_3

Протилежного суду не доведено.

До того ж, Законом України Про регулювання містобудівної діяльності внесено зміни до Закону України Про благоустрій населених пунктів, положеннями якого скасовано повноваження сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів в частині надання дозволу на розміщення на території об'єктів благоусторою будівель і споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення.

Водночас, суд не приймає доводи позивача щодо повноважень виконавчого комітету з посиланням на Порядок розміщення малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності №982 від 26.08.2009р., як такий, що носив рекомендаційний характер.

Позов, предметом якого є визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, яким вирішено питання про надання дозволу на встановлення торговельного павільйону підприємцю ОСОБА_2 у 2011р., що є ненормативним актом, застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволено, оскільки оспорюване рішення є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його прийняття. Визнання недійсним такого акту не породжує наслідків для власника (користувача земельної ділянки) позивача, оскільки захист його порушеного права як землекористувача був обраний позивачем та задоволений шляхом визнання недійсними правовстановлюючих документів рішенням господарського суду Волинської області від 01.10.2014р. по справі №903/254/14.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 19.10.2016р. по справі №916/187/15-г, від 11.11.2014р., по справі №21-405а14, постанові Вищого господарського суду України від 24.03.2016р. по справі №916/187/15-г.

До того ж, відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ та захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Однак, наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації встановленого вищевказаними нормами права.

Підставами для захисту цивільного права є його порушення, не визначення або оспорювання.

А тому, особа, звертаючись до суду, повинна довести наявність суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто довести, що особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, є належним позивачем. Лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов'язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов'язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов'язаних осіб. Отже, лише встановивши наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 у справі N 1-10/2004 щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що оскаржуване рішення вичерпало свою дію, а відтак не є юридично значимим для позивача, визнання його недійсним не призведе до відновлення прав позивача, у позові слід відмовити.

Решта доводів та заперечень сторін та третіх осіб висновкі суду не спростовують.

Згідно зі ст. 49 ГПК України у зв'язку з відмовою в позові підстави віднесення судових витрат на відповідача відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 125, 141, 152 ЗК України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії Львівська залізниця ПАТ Укрзалізниця про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Рожищенської міської ради від 18.02.2011р. №28 «Про дозвіл на розміщення торгового павільйону в м. Рожище» відмовити.

Відповідно до ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Повне рішення

складено 30.01.2017 року.

Суддя С.Т. Філатова