КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2017 р. Справа№ 910/13205/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Галай О.О. - дов. №001 від 10.01.2017р.

від відповідача: Солода І.В. - дов. №04-01/17 від 04.01.2017р.

третя особа: не з'явилась

від третьої особи: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВЕСМА" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2016р.

у справі № 910/13205/16 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім

"ВЕСМА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Беніш Джі Пі Ес

Україна"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_5

про стягнення 411 505,00 грн.

В судовому засіданні 25.01.2017р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВЕСМА" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Беніш Джі Пі Ес Україна" (далі - відповідач) про стягнення матеріальної шкоди в сумі 411 505,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що на підставі укладеного з відповідачем Договору, останнім було встановлено обладнання супутникового моніторингу на належному позивачеві автомобілі "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_1. 31.01.2016р. о 19 год. 31 хв. в означеному автомобілі відбулась пожежа, внаслідок якої було пошкоджено даний транспортний засіб. Згідно Висновку експертного пожежно-технічного дослідження №8606 від 29.04.2016р. та Звіту №40/16 від 28.04.2016р., пожежа сталася з вини відповідача, який поставив неякісне обладнання та не здійснив якісний монтаж, наладку та введення в експлуатацію цього обладнання на автомобілі позивача, внаслідок чого останньому була завдана шкода у розмірі 411 505,00 грн.

Нормативно заявлені позовні вимоги позивача обґрунтовані приписами ст. ст. 711, 1209, 1210, 1211 Цивільного кодексу України та положеннями Закону України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2016р. у справі №910/13205/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи..

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу позивача 01.12.2016р. передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2016р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 25.01.2017р.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 25.01.2017р. підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 25.01.2017р. заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Третя особа та її представник в судове засідання апеляційної інстанції 25.01.2017р., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з'явились, причини їх неявки суду не відомі. Оскільки їх явка в судове засідання обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.08.2011р. між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) було укладено Договір №1045/П/ВТ/11 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язується поставити (передати у власність) покупцю технічне обладнання супутникового моніторингу та здійснити монтаж, наладку та введення в експлуатацію товару на автомобілях покупця.

Згідно п. 2.3. Договору перевірка товару за кількістю, асортиментом, комплектністю і якістю, виконаних по даному договору робіт за обсягом, складом та якістю здійснюється покупцем у день прийому-передачі товару та виконаних робіт на підставі видаткової накладної та акту прийому-передачі робіт.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що гарантійний строк на товар складає 12 місяців з моменту отримання покупцем товару, підписання відповідної видаткової накладної та акту прийому-передачі робіт.

Відповідно до п. 5.4. Договору постачальник не несе гарантійні зобов'язання у наступних випадках: якщо товар використовувався в цілях, що не відповідають його прямому призначенню; у разі порушення правил і умов експлуатації Товару; якщо цілісність товару порушена втручанням покупця, або третьої сторони в автотранспорт покупця; якщо товар має сліди спроб ремонту; якщо дефект виник внаслідок природного зносу при експлуатації товару; якщо дефект викликаний зміною конструкції або схеми товару, що не передбачені виробником; якщо дефект викликаний дією не переробної сили, нещасними випадками, навмисними або необережними діями (бездіяльністю) споживача або третіх осіб; якщо дефект викликаний впливом вологи, високих або низьких температур, корозією, окисленням, потраплянням всередину товару сторонніх предметів, речовин, рідин, комах.

На виконання умов Договору відповідач за видатковою накладною № gp-0000085 від 13.03.2012р. поставив позивачу обладнання FleetManagementSystem (Track) у кількості 10 шт. на суму 25 290,00 грн., та встановив його на належному позивачу автомобілі, зокрема, "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, що 31.01.2016р. о 19 год. 31 хв. за адресою: м. Київ, пр. Московський, б. 16-А, у належному позивачу автомобілі "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_1, виникла пожежа, про що свідчить Акт про пожежу від 31.01.2016р.

Відповідно до складеного Головним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у сфері пожежної, техногенної та цивільного захисту Оболонського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві Звіту, ймовірною причиною виникнення пожежі стала технічна несправність автомобіля.

Відповідно до Звіту № 40/16 від 28.04.2016 р., складеного ФОП ОСОБА_8, матеріальний збиток, завданий позивачу внаслідок пошкодження автомобіля під час пожежі, складає 411 505,00 грн.

16.05.2016р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 145 від 12.05.2016 р. про відшкодування завданого збитку.

Листом № 369-16 від 14.06.2016р. відповідач зазначену претензію позивача відхилив, оскільки під час поставки обладнання та прийняття робіт позивачем не було висловлено жодних зауважень до їх якості. Висновок експерта складено на замовлення позивача без участі відповідача, а особа, яка його складала не була попереджена про кримінальну відповідальність, відповідач був позбавлений можливості прийняти участь у дослідженні причин виникнення пожежі у транспортному засобі безпосередньо після її виникнення, а експертне дослідження має протиріччя із зовнішнім видом транспортного засобу.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів в підтвердження того, що поставлене відповідачем обладнання супутникового моніторингу містило дефекти та не відповідало вимогам щодо якості даного товару, а завдана позивачу шкода є результатом саме конструктивного, технологічного чи іншого недоліку товару.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1210 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок недоліків товару, що є нерухомим майном, підлягає відшкодуванню виготовлювачем товару.

Шкода, завдана внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію, підлягає відшкодуванню виготовлювачем товару або іншою особою, визначеною відповідно до закону.

Статтею 1211-1 Цивільного кодексу України передбачено, що особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію, встановлюються законом.

Так, спеціальним законом у даному випадку є Закон України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" (далі - Закон), який регулює відносини щодо відповідальності за шкоду, завдану потерпілому внаслідок дефекту в продукції, яка введена в обіг в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема пов'язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію, у тому числі: 1)представлення продукції споживачеві або користувачеві, включаючи її вигляд, склад, упаковку, маркування та іншу інформацію про продукцію, її споживання, використання та знищення (утилізацію, переробку); 2)використання продукції, яке обґрунтовано можна передбачити; 3) час, коли продукцію було введено в обіг.

Згідно з частиною першої статті 6 Закону потерпілий повинен довести: 1)наявність шкоди; 2) наявність дефекту в продукції; 3) наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом в продукції та шкодою.

Згідно зі статтею ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб.

Отже, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправними діями чи бездіяльністю заподіювача та збитками потерпілої сторони.

Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Частинами 1 та 2 статті 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач вказує, що згідно з Висновком експертного пожежно-технічного дослідження № 8606 від 29.04.2016р., виконаного судовим експертом Ращинським І.Ф., причиною виникнення пожежі стали теплові прояви електричного струму в електромережі автомобіля - виникнення в блоку контролю GPS та в електропроводах його живлення аварійних режимів роботи, короткого замикання в електромережі, які супроводжувались утворенням високої температури і призвели до займання ізоляції проводів та інших горючих матеріалів, що знаходилися поряд. Тобто пожежа виникла з вини відповідача, який поставив неякісний товар та не здійснив якісний монтаж, наладку та введення в експлуатацію товару на автомобілі позивача.

Надаючи правову оцінку вищевказаному Висновку, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву "висновок судового експерта" або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи.

За таких обставин, наданий позивачем Висновок №8606 від 29.04.2016р. експертного пожежно-технічного дослідження оцінюється господарським судом на загальних підставах як доказ у справі згідно з вимогами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вищевказаного Висновку, осередок пожежі, яка сталася 31.01.2016р. в автомобілі "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_1, за адресою: м. Київ, пр. Московський, будинок 16-А, знаходився в кабіні автомобіля, в правій стороні панелі приладів, перед сидінням пасажира; пожежа розповсюджувалась від правої сторони панелі приладів в кабіні до місяця розташування АКБ на зовні автомобіля; причиною виникнення даної пожежі стали теплові прояви електричного струму в електромережі автомобіля - виникнення в блоку контролю GPS та в електропроводах його живлення аварійних режимів роботи, короткого замикання в електромережі, які супроводжувались утворенням високої температури і призвели до займання ізоляції проводів та інших горючих матеріалів, що знаходились поряд; виникненню пожежі сприяли сукупні обставини, які виникли в один і той же час: виникнення аварійного режиму роботи в блоку контролю GPS та в його підвідних електропроводах, короткого замикання, виникнення горіння з послідуючим розповсюдженням пожежі. Виникненню вказаних аварійних режимів роботи сприяла відсутність плавкого запобіжника в колі живлення блоку контролю GPS. Розвитку пожежі сприяла наявність горючих матеріалів та достатня кількість кисню повітря на відкритій стоянці.

Відповідач, у свою чергу, зазначає, що у висновку експерта від 29.04.2016р. № 8606, наданим ТОВ "Незалежний інститут судових експертиз" є істотні протиріччя з фактичними обставинами справи, а саме:

- на аркуші 14 висновку зазначено: "До плюсового клемного затискача силового проводу приєднаний додатковий провід діаметром 2 мм", а також міститься вказівка на вказаний провід в інших частинах висновку у поєднанні з вказівкою на кількість дротинок - 19, тоді як насправді при монтажі обладнання на транспортні засоби використовуються мідні провідники в ізоляції з поперечним перетином від 0,22 до 0,75 мм.кв., з кількістю жил в провідниках 7, 10, 16, 21 та 25 шт. Переважно використовується ті провідники, що поставляються з обладнанням та/або провідники фірми LappCable з поперечним перетином 0,5 мм.кв. та кількістю жил - 16;

- на аркуші 14 висновку зазначено: "…провідника зі слідами короткого замикання, який було виявлено в кабіні, в осередку пожежі, встановлено, що це один і той же провідник, оскільки досліджувані ділянки мають однаковий діаметр 2 мм та однакову кількість дротинок - 19", тоді як насправді жодний з проводів, які використовуються для монтажу на транспортних засобах, не має в своєму складі 19 жил., тим паче враховуючи діаметр дроту 2 мм. Оскільки навігаційне обладнання споживає потужність до 3 Вт, модуль споживає струм від мережі 13 Вт до 250 мА, а від мережі 24 Вт і того менше, нема сенсу використовувати дроти великого поперечного перетину. Блок споживає потужність меншу ніж лампочка на повортниках чи забаритах;

- на аркуші 15 висновку зазначено: "Сторонніх осіб біля автомобіля до пожежі не було помічено", проте це не означає, що нікого не було. На місці, де знаходився автомобіль під час інциденту неподалік (приблизно в 5 метрах) обладнане місце для куріння та знаходиться урна для недопалків;

- на аркуші 14 висновку зазначено: "…прилади електрообладнання не працювали, окрім блоку контролю GPS, встановленому в правій стороні панелі приладів", тоді як насправді в даному ТЗ є електричні кола, які не вимикаються навіть при вимкненій "массі".

При цьому, відповідач зазначає, що у висновку експерт жодного разу не вказав на те, що в місці (відсіку з лівої сторони кабіни), де був розташований пристрій моніторингу, знаходиться панель запобіжників всієї бортової мережі, в тому ж місці знаходяться всі електричні реле, майже всі електричні кола в ТЗ проходять через той відсік, у даному ТЗ є електричні кола, які не вимикаються навіть при вимкненій "массі".

Досліджуючи наданий позивачем Висновок № 8606 від 29.04.2016р., колегія суддів зазначає, що з його змісту не вбачається, що причиною виникнення пожежі в автомобілі "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_1, стали саме дефекти поставленого відповідачем за видатковою накладною № gp-0000085 від 13.03.2012р. обладнання супутникового моніторингу FleetManagementSystem (Track), або ще такі дефекти взагалі існували, або здійснення відповідачем його неякісного монтажу, наладки та введення в експлуатацію.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що від дати встановлення обладнання в 2012р. і до пожежі в 2016р. пройшло 4 роки експлуатації обладнання, і гарантійний термін в 12 місяців вже пройшов.

Крім того, позивачем не надано жодних доказів в підтвердження того, що поставлене відповідачем обладнання супутникового моніторингу містило дефекти та не відповідало вимогам щодо якості даного товару, а завдана позивачу шкода є результатом саме конструктивного, технологічного та іншого недоліку товару, що спростовує доводи апелянта про сертифікацію лише радіо терміналу та дефектність поставленого пристрою.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивачем всупереч вимог статті 33 ГПК України не надано доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку між виникненням пожежі і якістю поставленого відповідачем обладнання супутникового моніторингу, або здійснення відповідачем його неякісного монтажу, наладки та введення в експлуатацію.

Разом з цим, відповідно до п. 5.2. Договору гарантійний строк на обладнання складає 12 місяців з моменту його отримання позивачем і підписання відповідної видаткової накладної та акту прийому-передачі робіт.

З матеріалів справи вбачається, що пожежа сталася більш ніж через три роки з моменту встановлення обладнання відповідачем.

При цьому, в матеріалах справи наявні документи, в підтвердження якості поставленого відповідачем обладнання.

Оскільки пошкоджений транспортний засіб позивачем був 01.06.2016р. проданий третій особі, яка в письмових поясненнях пояснила, що на даний час проводиться ремонт автомобіля, демонтовано та утилізовано кабіну та електропроводи, двигун та КПП, місцевим господарським судом правомірно було відмовлено відповідачу у задоволенні клопотань про призначення у справі судової експертизи у зв'язку з відсутністю об'єкта дослідження, що унеможливлює проведення експертизи.

Оскільки позивачем в супереч вимог статті 33 ГПК України не доведено наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом в продукції та шкодою, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Посилання апелянта на те, що 4 комплекти обладнання з 10 поставлених підвергалися ремонту, а тому комплект, що був встановлений в автомобілі, виявився дефектним, є лише припущенням, що не має під собою доказового підґрунтя.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормами статті 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до п. 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість вимог позивача, позовна давність не може бути застосована до даних правовідносин.

Таким чином, враховуючи те, що судом першої інстанції, крім іншого, правильно зазначено встановлені обставини справи та законодавство, яким вірно керувався суд при прийнятті оскаржуваного рішення, вимоги апелянта щодо скасування рішення є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ВЕСМА" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2016р. у справі №910/13205/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2016р. у справі №910/13205/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/13205/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

А.І. Тищенко