КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р. Справа№ 910/18701/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача: Сучкова Т.Є., довіреність № 03/10Д від 03.10.2016,

відповідача: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Катех-електро"

на рішення Господарського суду м. Києва від 01.12.2016

у справі №910/18701/16 (суддя - Ковтун С.А.)

за позовом Північно-західного публічного акціонерного товариства "Вторкольормет"

до Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Катех-електро"

про стягнення 207472,48 грн

ВСТАНОВИВ:

Північно-західне публічне акціонерне товариство "Вторкольормет" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Катех-електро" про стягнення 207472,48 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2016 у справі №910/18701/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Катех-електро" (вул. Вишгородська, 14, м. Київ, 04074, код 20006134) на користь Північно-західного публічного акціонерного товариства "Вторкольормет" (вул. Бакуніна, 3, м. Київ, 03061, код 00195943) 185000,00 грн боргу, 12299,17 грн пені, 2815,16 грн трьох процентів річних, 7358,15 грн інфляційних, 3112,09 грн судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Підприємство з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Катех-електро" подало апеляційну скаргу в якій просило суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2016 у справі № 910/18701/16 і прийняти нове рішення, забезпечивши участь в судовому розгляді відповідача.

Протоколом автоматизованого розподілу справи від 11.01.2017 для розгляду апеляційної скарги Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Катех-електро" визначено колегію суддів: Андрієнко В.В.(головуючий суддя), Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2017 апеляційну скаргу Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Катех-електро" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 31.01.2017.

В судове засідання, яке відбулось 31.01.2017 не з'явився представник відповідача, причини неявки суду не повідомив, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, відповідно до доказів, які знаходяться в матеріалах справи, а саме, повернення поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 12.01.2017) під № 047. Отже, враховуючи належне повідомлення всіх учасників судового процесу про час та дату судового засідання, колегія суддів ухвалила розпочати розгляд апеляційної скарги відповідача без його участі. Представник позивача надав суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню у зв'язку з таким.

20.05.2016 Північно-західне публічне акціонерне товариство "Вторкольормет" (постачальник) та Підприємство з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Катех-електро" (покупець) уклали договір поставки № 20-05/16 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця, а покупець зобов'язався сплатити і прийняти брухт та відходи кольорових металів (товар) на умовах та в порядку, визначеному даним Договором.

Оплата товару здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту поставки товару (п. 3.2 Договору).

Позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 625024,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 214 від 31.05.2016.

Однак, Покупцем в порушення умов договору оплата за товар здійснена не в повному обсязі. Станом на дату звернення з позовом заборгованість відповідача за договором поставки становила 235 000, 00 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем було вручено нарочно претензію № 13-09/16 від 13.09.2016. У відповідь на претензію відповідач надав лист, яким визнав заборгованість за договором поставки брухту та відходів кольорових металів № 20-05/16 від 20.05.2016 у розмірі 235 000, 00 грн.

14.11.2016 від позивача на адресу суду першої інстанції надійшла заява про зменшення позовних вимог. У своїй заяві позивач просив стягнути з Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Катех-електро" (вул. Вишгородська, 14, м. Київ, 04074, код 20006134) на користь Північно-західного публічного акціонерного товариства "Вторкольормет" (вул. Бакуніна, 3, м. Київ, 03061, код 00195943) - 204725,01 грн, з яких заборгованість за поставкою у розмірі 185000,00 грн, пеня на суму 11305, 75 грн та 3% річних - 2574, 18 грн, індекс інфляції 5845, 08 грн.

28.11.2016 позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Катех-електро" (вул. Вишгородська, 14, м. Київ, 04074, код 20006134) на користь Північно-західного публічного акціонерного товариства "Вторкольормет" (вул. Бакуніна, 3, м. Київ, 03061, код 00195943) - 207472,48 грн, з яких заборгованість за поставкою у розмірі 185000,00 грн, пеня на суму 12299, 17 грн та 3% річних - 2815, 16 грн, індекс інфляції 7358, 15 грн. При цьому позивачем було зазначено, що вказана заборгованість існує станом на 28.11.2016.

Судом було встановлено, також що не заперечується сторонами, відповідачем було сплачено за товар 440024,00 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При укладенні Договору сторонами було визначено, що оплата Товару здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту поставки Товару, у безготівковому порядку на поточний рахунок Продавця (п. 3.2. Договору поставки).

Як встановлено судом, відповідний строк виконання зобов'язання відповідачем порушено.

Таким чином, відповідач не сплатив позивачу за товар грошові кошти в розмірі 185000,00 грн.

Беручи до уваги вищенаведене та врахувавши надані суду докази оплати за товар, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача в частині стягнення основної заборгованості є такими, та підлягають задоволенню у сумі 185000,00 грн.

В зв'язку з порушенням відповідачем умов Договору, позивач на підставі п. 5.1. Договору просить суд стягнути з відповідача на свою користь 12299,17 грн - пені за період з 30.06.2016 до 28.11.2016.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 цієї норми, сплата неустойки.

Згідно з п. 5.1. Договору визначено, що якщо Сторона не виконує свої зобов'язання в терміни, що вказані в Договорі, зобов'язана на вимогу іншої сторони сплатити пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діє в цей період, але не більше 5% від суми простроченого зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до п. 1.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», з огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 12299,17 грн.

Крім того, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 2815,16 грн - 3% річних та 7358,15 грн - збитків від інфляції.

Щодо розміру втрат від інфляції суд зазначає наступне. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за розрахунком позивача, розмір втрат від інфляції складає 7358,15 грн за період з 30.06.2016 до 28.11.2016. Розрахунок відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому зазначена вимога підлягає задоволенню.

Щодо нарахування позивачем 2815,16 грн - 3% річних колегія суддів зазначає наступне.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, за розрахунком позивача, розмір відсотків річних складає 2815,16 грн (з 30.06.2016 до 28.11.2016). Відповідно, перевіривши розрахунок наданий позивачем колегія суддів дійшла висновку, що він відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому зазначена вимога підлягає задоволенню.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції позбавив відповідача права на участь у розгляді справи, не відклавши розгляд справи на іншу дату, що є грубим порушенням норм господарського процесуального права і є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами та доповненнями від 14 липня 2016 року N 7) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Отже, як вбачається з матеріалів справ, Господарським судом м. Києва ухвалою від 13.10.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 14.11.2016.

11.11.2016 на адресу суду першої інстанції від відповідача надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи. В судове засідання, яке відбулось 14.11.2016 відповідач не з'явився, отже з дотриманням норм ГПК України судом було відкладено розгляд справи на 01.12.2016.

01.12.2016 в судове засідання відповідач повторно не з'явився (відповідно до протоколу судового засідання), причини неявки суду не повідомив.

Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2016 у справі №910/18701/16, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2016 у справі № 910/18701/16 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст. 104 ГПК України для його скасування або зміни, відсутні. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду слід залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2016 у справі №910/18701/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Підприємства з іноземною інвестицією у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Катех-електро" - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/18701/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран