ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

24.01.17 Справа № 921/552/16-г/8

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Бонк Т.Б.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1М,

при секретарі судового засідання - І.О. Борщ

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 (пред-к за довіреністю)

від відповідача 1 (скаржник) ОСОБА_3 (пред-к за довіреністю)

від відповідача 2 не зявився

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю АРІОЛ, б/н від 02.12.2016, клопотання товариства з обмеженою відповідальністю АРІОЛ про звільнення від сплати судового збору та відстрочення доплати судового збору

на рішення господарського суду Тернопільської області від 17.11.2016 року (суддя Гирила І.М.)

у справі № 921/552/16-г/8

за позовом: публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит, м. Київ

до відповідача 1: товариства з обмеженою відповідальністю АРІОЛ, м. Тернопіль

до відповідача 2: приватного підприємства АРІОЛ-ТЕРНОПІЛЬ, м. Тернопіль

про солідарне стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

В судове засідання відповідач- 2 повторно не забезпечив явки свого уповноваженого представника, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.12.2016 року скаржнику було відстрочено доплату судового збору у розмірі 44073,96 грн. до 24.01.2017р.

Однак, станом на 24.01.2017 року скаржником не було виконано вимог вищезазначеної ухвали суду.

Від скаржника в судове засідання надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору. або відстрочення доплати судового збору до прийняття рішення у справі на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у абз. 2 п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України № 7 від 21.02.2013 р., єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України Про судовий збір, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Проте, подаючи клопотання про відстрочення чи звільнення від сплати судового збору, скаржник не подав доказів скрутного майнового становища.

При цьому колегія суддів зазначає, що фінансовий стан підприємства це сукупність показників, що відображають наявність, розміщення і використання ресурсів підприємства, реальні й потенційні фінансові можливості підприємства.Основним джерелом інформації для фінансового аналізу є фінансова звітність підприємства за два останні календарні роки та за останній звітній період.

Доказами матеріального становища можуть бути фінансова звітність, в тому числі Форма 1 "Баланс"; співвідношення загального обсягу кредиторської та дебіторської заборгованості звіт про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованість (форма N1-Б); наявність або відсутність грошових коштів на розрахункових рахунках підприємства Форма 2 "Звіт про рух грошових коштів"; наявність або відсутність основних та оборотних засобів та їх вартість; розмір та вартість інших матеріальних активів підприємства.

Таким чином, підставою для задоволення заяви про звільнення від сплати судового збору є доведеність заявником належними і допустимими доказами обставин, які перешкоджали йому сплатити судовий збір у загальному порядку.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981, не визнають саму по собі необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Крім того, згідно з ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права.

У справі "Креуз проти ОСОБА_3" ЄСПЛ зазначив, що ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. ЄСПЛ вважає, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення суду від 28.10.1998 року у справі "Ейрі проти Ірландії").

В рішеннях ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "ОСОБА_4 проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Крім того, господарська діяльність здійснюється субєктом на власний ризик і такий звертається до суду за захистом власних інтересів та прав; у разі визнання апеляційної скарги підставною та задоволення такої скаржнику повертається судовий збір згідно вимог ГПК України та Закону України «Про судовий збір».

Відтак, у даному випадку, апеляційний суд відмовляє скаржнику у клопотанні про звільнення від сплати судового збору та задовільняє клопотання про відстрочення доплати судового збору до встановленого судом терміну.

Враховуючи вищевикладене, з метою всестороннього та обєктивного розгляду справи по суті, забезпечення прав та інтересів сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи відкласти та відстрочити скаржнику доплату судового збору до встановленого судом терміну.

Керуючись ст. ст. 77, 86 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю АРІОЛ» про звільнення від сплати судового збору від 20.01.2017 року відмовити.

2. Розгляд справи відкласти до 15.02.2017р. об 11 год. 00 хв.

3. Відстрочити повторно скаржнику доплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 44 073, 96 грн. до15.02.2017 та скаржнику - подати належні докази доплати судового збору до 15.02.2017 року.

Головуючий-суддя: Бонк Т.Б.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_1