номер провадження справи 33/9/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.01.2017 Справа № 908/299/16

Господарський суд Запорізької області у складі колегії суддів: головуючий суддя Мірошниченко М.В., судді Колодій Н.А., Корсун В.Л.

При секретарі Хилько Ю.І.

розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз про надання розстрочки виконання рішення по справі № 908/299/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7)

про стягнення суми

Відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

Від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 14-81 від 25.04.2016 р.;

Від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № Др-2-0117 від 11.01.2017 р.;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області надійшла заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз (відповідача, ПАТ «Запоріжгаз») про розстрочку виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016 р. по справі № 908/299/16 в частині стягнення з ПАТ «Запоріжгаз» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» суми 6 619 787,43 грн. строком на три роки, з щомісячною виплатою вказаної суми рівними частинами.

Обґрунтовуючи свою заяву відповідач посилається на ряд обєктивних причин, однією з яких є те, що при виконанні даного рішення суду неминуче виникнуть обставин, що ускладнять його виконання та зроблять негайне виконання рішення неможливим без істотного погіршення і без того вкрай тяжкого фінансово стану ПАТ Запоріжгаз. Відзначає, що основним видом діяльності ПАТ Запоріжгаз, визначеним Статутом товариства, є розподіл природного газу для бюджетних установ, підприємств, організацій і населення. При цьому, негайне виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016 р. по справі № 908/299/16 ставить під загрозу подальшу діяльність ПАТ Запоріжгаз та створює ризик банкрутства, що в свою чергу може призвести до неможливості виконання функцій, покладених на оператора газорозподільних систем, зокрема забезпечення розподілу природного газу споживачам, у т.ч. безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи.

Також посилається на наявність значної кредиторської та дебіторської заборгованості підприємства станом на 31.08.2016 року:

- дебіторська заборгованість за постачання природного газу становить 47 872,4 тис. грн., в т.ч.: населення, гуртожитки - 46 222,2 тис. грн., УПСЗН по пільгах - 882,4 тис. грн., по субсидіях - 0,00 тис. грн., бюджетні організації - 30,0 тис. грн., промислові підприємства - 737,8 тис. грн.;

- дебіторська заборгованість за розподіл природного газу становить 7 693,4 тис. грн. в т.ч.: населення - 1 388,0 тис. грн., бюджетні організації - 340,5 тис. грн., промислові підприємства - 20,7 тис. грн. підприємства ТКЕ - 5 944,2 тис. грн.

Крім того вказує, що відповідач, як суб'єкт природної монополії, обмежений у своєму праві здійснення інших видів господарської діяльності (розділ II Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затверджених постановою НКРЕ від 13.01.2010 № 12), тому тариф на розподіл природного газу є основним джерелом фінансування діяльності підприємства. Разом з тим, протягом 2014-2015 років НКРЕ (НКРЕКП), всупереч вищевказаним Методикам та Порядку, затверджувалися економічно необґрунтовані занижені тарифи на розподіл природного газу, зокрема в частині витрат ПАТ «Запоріжгаз» на виробничо-технологічні витрати та виробничо-технологічні (нормовані втрати газу) і, як наслідок, затверджений тариф не покривав економічно обґрунтованих витрат ПАТ «Запоріжгаз». Обставини, що склалися протягом 2014-2015 років не були усунуті в 2016 році та призвели до суттєвого погіршення фінансово-економічної діяльності ПАТ «Запоріжгаз», дефіциту коштів для виконання своїх зобов'язань перед кредиторами.

Відзначає, що незважаючи на тяжкий фінансовий стан підприємства, відповідач належним чином виконує взяті на себе розстрочені зобовязання згідно укладених угод у справах № 22/993/10-18/245/10-22/124/10, № 14/342, № 21/230/07, а також Договорів про реструктуризацію заборгованості № 14/12-100 та № 14/12-101, і загальний щомісячний платіж за якими становить 704 615, 96 грн.

Посилаючись на норми ст. 121 ГПК України, відповідач просить розстрочити виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016 р. по справі № 908/299/16, в частині стягнення з ПАТ Запоріжгаз на користь ПАТ НАК Нафтогаз України суму 6 619 787,43 грн., на строк в три роки, з щомісячною виплатою вказаної суми рівними частинами.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.01.2017 р., внаслідок перебування судді Смирнова О.Г. у відпустці, для розгляду заяви по справі замінено суддю члена колегії Смирнова О.Г. на суддю Корсуна В.Л.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.01.2017 р. прийнято заяву ПАТ Запоріжгаз про надання розстрочки виконання рішення по справі № 908/299/16 у складі колегії суддів - головуючий суддя Мірошниченко М.В., суддя Азізбекян Т.А., суддя Корсун В.Л. Призначено розгляд заяви на 12.01.2017 р.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.01.2017 р., внаслідок перебування судді Азізбекян Т.А. у відпустці, змінено склад суду і для розгляду заяви по справі замінено суддю члена колегії Азізбекян Т.А. на суддю Колодій Н.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.01.2017 р. внаслідок зміни складу суду прийнято заяву ПАТ Запоріжгаз про надання розстрочки виконання рішення по справі № 908/299/16 у складі колегії суддів - головуючий суддя Мірошниченко М.В., суддя Колодій Н.А., суддя Корсун В.Л., розгляд заяви розпочато заново (внаслідок зміни складу суду) та призначено на 12.01.2017 р. о 10-00 год.

На підставі ст. 77 ГПК України, в судовому засіданні оголошувалася перерва до 23.01.2017 р. о/об 15-30 год. (із урахуванням вимог ч.3 ст. 51 ГПК України).

В судовому засіданні 23.01.2017р. представник відповідача в повному обсязі підтримав доводи наданої до суду заяви про надання розстрочки. Посилаючись на тяжке фінансове становище підприємства, на підтвердження чого надано відповідні докази, простить розстрочити виконання судового рішення строком на три роки.

Представник позивача у судовому засіданні проти заяви про розстрочку виконання рішення по справі № 908/299/16 заперечив повністю з підстав, викладених у відзиві на заяву.

За доводами позивача, посилання відповідача на незадовільний фінансовий стан, за змістом ст. 121 ГПК України, не може вважатися обставиною, що може бути підставою для надання розстрочки виконання судового рішення, оскільки обовязковість судових рішень, в силу ст. 129 Конституції України, не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів. Вважає, що відповідачем не надано доказів наявності тих виключних обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а саме, доказів загрози банкрутства, відсутності коштів на банківських рахунках, а також доказів відсутності майна, на яке можливо було б звернути стягнення. Також просить врахувати тяжкий фінансовий стан підприємства позивача, що обумовлено втратою контролю над ПАТ «Чорноморнафтогаз» та інших підприємств, що знаходяться на території АР Крим. Вказує на наявність довгострокових кредитів банків позивача, загальний обсяг коштів, який щороку сплачується у вигляді відсотків складає близько 8 млрд. грн. (за даними 2015-2016 років). Також звертає увагу на набрання чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств центрального водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії», згідно з яким на позивача покладено обовязок реструктуризувати на 60 місяців заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий газ, використаний станом на 01.07.2016 р. для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води. Простить суд врахувати, що позивач, як і відповідач, працює в умовах жорстокого регулювання відносин на ринку енергоносіїв та загального тяжкого стану економіки в державі.

За клопотанням представників сторін розгляд заяви здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 23.01.2017 р. судом винесено ухвалу.

Розглянувши заяву ПАТ по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, проаналізувавши матеріали та обставини справи, заслухавши представників сторін, суд знаходить підстави для її задоволення, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що рішенням господарського суду Запорізької області від 30.06.2016 р. по справі № 908/299/16 позов задоволено частково: стягнуто з ПАТ Запоріжгаз на користь ПАТ НАК Нафтогаз України суму 5 475 488,98 грн. пені, суму 730 593,58 грн. трьох відсотків річних, суму 1 790 667,65 грн. інфляційних втрат та суму 119942,63 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016 р. рішення господарського суду Запорізької області від 30.06.2016р. у справі № 908/299/16 скасовано частково. Викладено абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України пеню в розмірі 5385628,37 грн., 3% річних в розмірі 712 022,85 грн., інфляційні в розмірі 424 306,84 грн. та 97 829,37 грн. судового збору.

Стягнуто з ПАТ НАК Нафтогаз України на користь ПАТ Запоріжгаз судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 91929,28 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016 р. у справі № 908/299/16 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016 р. у даній справі залишено без змін.

Посилаючись на наявність обєктивних обставин, які унеможливлюють виконання судового рішення одним платежем, відповідач просить розстрочити виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду по справі № 908/299/16 від 13.09.2016 р. строком на три роки, зі сплатою щомісячними платежами.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Стаття 121 ГПК України не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час від набрання рішенням законної сили до його фактичного повного виконання, в межах строку предявлення наказу до виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів»).

В пункті 7.1.2 вказаної Постанови наведено визначення терміну розстрочка. Так, розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Слід відзначити, що згідно з п. 7.2 вказаної постанови Пленуму, згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 121 ГПК України, ця стаття не вимагає.

Відповідно до п. 7.8 постанови Пленуму, питання про відстрочку або розстрочку виконання постанови апеляційної чи касаційної інстанції за наявності обставин, передбачених частиною першою статті 121 ГПК, вирішує сама апеляційна чи касаційна інстанція, якщо ці обставини стали їй відомі до прийняття постанови за результатами перегляду рішення господарського суду першої інстанції. У цих випадках припис про відстрочку або розстрочку, зміну способу та порядку виконання відповідної постанови має міститися в її резолютивній частині. В інших випадках, тобто коли відповідну заяву подано стороною, державним виконавцем після прийняття постанови апеляційною чи касаційною інстанцією, питання про відстрочку або розстрочку, зміну способу та порядку виконання цієї постанови вирішує господарський суд першої інстанції.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (відповідач) знаходиться у скрутному фінансовому стані, який обумовлений низкою обєктивних обставин.

Як зазначалося заявником у своїй заяві, основним видом діяльності ПАТ Запоріжгаз, визначеним Статутом товариства, є розподіл природного газу для бюджетних установ, підприємств, організацій, населення і негайне виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016 р. по справі № 908/299/16 ставить під загрозу подальшу діяльність ПАТ Запоріжгаз та створює ризик банкрутства, що в свою чергу може призвести до неможливості виконання функцій, покладених на оператора газорозподільних систем, зокрема забезпечення розподілу природного газу споживачам, у т.ч. безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи. Відповідач посилається на наявність значної кредиторської та дебіторської заборгованості підприємства станом на 31.08.2016 року: дебіторська заборгованість за постачання природного газу становить 47 872,4 тис. грн., в т.ч.: населення, гуртожитки - 46 222,2 тис. грн., УПСЗН по пільгах - 882,4 тис. грн., по субсидіях - 0,00 тис. грн., бюджетні організації - 30,0 тис. грн., промислові підприємства - 737,8 тис. грн.; дебіторська заборгованість за розподіл природного газу становить 7 693,4 тис. грн. в т.ч.: населення - 1 388,0 тис. грн., бюджетні організації - 340,5 тис. грн., промислові підприємства - 20,7 тис. грн. підприємства ТКЕ - 5 944,2 тис. грн.

Суд приймає до уваги, що відповідач, як суб'єкт природної монополії, обмежений у своєму праві здійснення інших видів господарської діяльності (розділ II Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затверджених постановою НКРЕ від 13.01.2010 № 12), тому тариф на розподіл природного газу є основним джерелом фінансування діяльності підприємства. Разом з тим, протягом 2014-2015 років НКРЕ (НКРЕКП) затверджувалися тарифи на розподіл природного газу, зокрема в частині витрат ПАТ «Запоріжгаз» на виробничо-технологічні витрати та виробничо-технологічні (нормовані втрати газу) (далі -ВТВ та Втр), внаслідок чого затверджений тариф не покривав економічно обґрунтованих витрат ПАТ «Запоріжгаз». Обставини, що склалися протягом 2014-2015 років не були усунуті в 2016 році та призвели до суттєвого погіршення фінансово-економічної діяльності ПАТ «Запоріжгаз», дефіциту коштів для виконання своїх зобов'язань перед кредиторами.

Вищевказані обставини підтверджені висновком ТПП від 04.08.2015р. №5722/05.0-20, згідно з яким істотна зміна обставин виникла з 01.01.2015 р., тобто, з моменту набрання чинності затверджених для ПАТ «Запоріжгаз» Міненерговугіллям України розмірів ВТВ та Втр за наявності затвердженого тарифу на транспортування природного газу, який встановлено без урахування розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат, а також з порушенням методик їх розрахунку.

Тарифи на розподіл природного газу є фінансово-розрахунковими величинами і хоча законодавство дає можливість відповідачу здійснити розрахунок витрат, необхідних для закладення в тариф, проте, ПАТ «Запоріжгаз» не може самостійно встановлювати такі тарифи та зобов'язаний дотримуватися імперативних норм, встановлених НКРЕКП та іншими державними органами.

Обставини, що склалися протягом 2014-2015 років не були усунуті в 2016 році та призвели до суттєвого погіршення фінансово-економічної діяльності ПАТ «Запоріжгаз», дефіциту коштів для виконання своїх зобов'язань перед кредиторами, в тому числі ПАТ «Укртрансгаз», що підтверджується балансом з дефіцитом прибутку.

З фінансової звітності підприємства вбачається, що господарська діяльність підприємства за останні роки є збитковою. Станом на 31.12.2015 року дебіторська заборгованість споживачів перед ПАТ «Запоріжгаз» за виконані роботи та наданні послуги складає 75 823 тис. грн., у т.ч.: заборгованість населення за природний газ - 47 878 тис. грн. Кредиторська заборгованість підприємства станом на 31.2.2015р. складає 80 091 тис. грн. Збиток підприємства за 2015 рік складає 707,0 тис. грн.

Вказані обставини підтверджуються наданими до матеріалів справи доказами: належним чином засвідченими копіями Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний доход) за 2015 рік, Висновку ТПП України від 04.08.2015 р. про істотну зміну обставин, Консолідованого звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2016 р.

Судом встановлено, що ПАТ «Запоріжгаз» має негативний фінансовий результат та збитки. Згідно консолідованого звіту про фінансові результати за 2016 р. збиток відповідача за звітний період складає 57 521 000 грн.

Фактично вказані обставини свідчать про збитковість підприємницької діяльності відповідача та наявність обставин, що дійсно ускладнюють виконання рішення господарського суду по даній справі.

Крім того, згідно наданої відповідачем довідки від № 17/2 від 06.01.2017 р. на особовому рахунку ПАТ «Запоріжгаз» обліковується залишок грошових коштів у розмірі 1 468 006,87 грн., що не є достатньою сумою для виконання судового рішення по даній справі.

Також, при розгляді заяви необхідно врахувати позицію Кабінету Міністрів України відповідно до постанови № 332 від 29.04.2016 р. «Про внесення змін до пункту 17 Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)». Зазначеною постановою в якості відносин у перехідний період встановлено розстрочення заборгованості за природний газ за всіма договорами на постачання, купівлю-продаж, про закупівлю, про відступлення права вимоги тощо, перед позивачем на строк до 01 січня 2021 р. рівними частками.

Також, відповідно до зазначеної постанови обовязок, передбачений п. п. 4 п. 3 Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. № 758 (постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та в порядку, що визначені п.п.15-17 цього Положення), покладається на ПАТ НАК Нафтогаз України на період до 1 листопада 2016 за умов, зокрема, надання ПАТ НАК Нафтогаз України та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 01.01.2021 р. з розбивкою за всіма договорами з ПАТ НАК Нафтогаз України), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої ПАТ НАК Нафтогаз України, а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ.

При цьому, суд враховує загальнодержавне значення роботи бюджетних підприємств, зокрема закладів освіти, медичних, дитячих закладів, тому підприємство відповідача не може припинити свою діяльність, як оператора газорозподільних систем, щодо забезпечення розподілу природного газу споживачам.

Суд приймає до уваги доводи відповідача, що незважаючи на тяжкий фінансовий стан підприємства, відповідач належним чином виконує взяті на себе розстрочені зобовязання згідно укладених угод у справах № 22/993/10-18/245/10-22/124/10, № 14/342, № 21/230/07, а також Договорів про реструктуризацію заборгованості № 14/12-100 та № 14/12-101, загальний щомісячний платіж за якими становить 704 615, 96 грн.

Розстрочка по даному судовому рішенню надається судом вперше та з урахуванням того факту, що до предмету стягнення не входить сума основного боргу відповідача перед позивачем, а входять лише суми пені, 3% річних та інфляційних втрат (тобто санкції).

Разом з тим, розстрочення судового рішення в частині стягнення досить значної суми дозволить запобігти негативних наслідків її одночасного списання та стабілізувати тяжке фінансове становище підприємства відповідача, а також дозволить поступово сплачувати заборгованість перед позивачем без ризику припинення господарської діяльності та виконувати функції оператора ГРМ.

З урахуванням вище наведеного, враховуючи фінансовий стан та матеріальні інтереси сторін, приймаючи до уваги розмір заборгованості та зважаючи на те, що виконання постанови суду одночасно і в повному обсязі матиме негативні наслідки для фінансово-господарського стану відповідача, суд вважає, що наведені заявником обставини є підставою для надання ПАТ «Запоріжгаз» розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 30.06.2016 р. у справі № 908/299/16, яке частково скасовано постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016 р. у даній справі, - на 36 (тридцять шість) місяців, починаючи з лютого 2017 р. по лютий 2020 р. включно, щомісячно зі сплатою рівними частинами.

Згідно з п. 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду № 7 від 21.02.2013 р., за змістом статті 121 ГПК господарський суд не позбавлений права в порядку, передбаченому цією статтею, вирішити питання про відстрочку або розстрочку виконання судового рішення, зокрема і в тій частині, що стосується стягнення сум судового збору (або інших судових витрат).

Таким чином, враховуючи фінансовий стан ПАТ «Запоріжгаз» і матеріальні інтереси обох сторін та зважаючи на те, що сума присудженого до стягнення судового збору за змістом п. 3.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. також підлягає розстрочці, суд вважає за доцільне розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 30.06.2016 р. по справі № 908/299/16, частково скасованого постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016 р. у даній справі, строком на 36 (тридцять шість) місяців, починаючи з лютого 2017р. по лютий 2020р., включно, зі сплатою щомісячно рівними частинами по 183 882,98 грн., останній платіж 183 883,13 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, м. Запоріжжя про надання розстрочки виконання судового рішення по справі № 908/299/16 задовольнити.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 30.06.2016 р. по справі № 908/299/16, частково скасованого постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016 р. у даній справі про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, м.Запоріжжя () на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ () суми пені в розмірі 5 385 628 (пять мільйонів триста вісімдесят пять тисяч шістсот двадцять вісім) грн. 37 коп., суми 3% річних в розмірі 712 022 (сімсот дванадцять тисяч двадцять дві) грн. 85 коп., суми інфляційних втрат в розмірі 424 306 (чотириста двадцять чотири тисячі триста шість) грн. 84 коп. та суми 97 829 (девяносто сім тисяч вісімсот двадцять девять) грн. 37 коп. судового збору - на 36 (тридцять шість) місяців, починаючи з лютого 2017 р. по лютий 2020 р., включно, зі сплатою рівними частинами по 183 882,98 грн., останній платіж 183 883,13 грн.

Ухвала набирає законної сили з дати винесення.

Головуючий суддя М.В. Мірошниченко

Суддя Н.А. Колодій

Суддя В.Л. Корсун