РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2017Справа №910/16411/16

За позовомПублічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий Дім»
до1. Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 2. Управління державної казначейської служби України у Подільському районі міста Києва

провідшкодування шкоди у розмірі 218 887,66 гр.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Морозова А.В.
від відповідача 1:не з'явився
від відповідача 2:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Банк «Кліринговий Дім» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та Управління державної казначейської служби України у Подільському районі міста Києва про відшкодування шкоди у розмірі 218 887,66 гр.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача 1, позивачу було завдано шкоди у розмірі 218 887,66 грн., яку позивач просить стягнути за рахунок державного бюджету України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.09.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 24.10.2016 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.10.2016 р. розгляд справи відкладено на 07.11.2016 р. у зв'язку із неявкою представників відповідачів та неподанням витребуваних доказів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.11.2016 р. зупинено провадження у справі №910/16411/16 до завершення перегляду ухвали господарського суду міста Києва від 28.07.2016 р. у справі №910/3216/16 Київським апеляційним господарським судом

21.12.2016 р. від представника позивача до канцелярії суду надійшла заява про поновлення провадження у справі у зв'язку з завершенням перегляду ухвали господарського суду міста Києва від 28.07.2016 р. у справі №910/3216/16 Київським апеляційним господарським судом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.01.2017 р. поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду на 25.01.2017 р.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, надала пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала та росила позов задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача 1, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, а його пояснення стосовно суті спору були заслухані судом в попередньому судовому засіданні.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, на виконання вимог ухвал суду направив відзив на позову заяву, в якому вказував на те, що ним жодним чином не були порушені права або законні інтереси позивача у справі, розгляд справи просив здійснювати за його відсутності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідачі були належним чином повідомлені, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.03.2016 р. по справі №910/3216/16 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий Дім» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 2 154 558,20 грн. авансового платежу та витрати на сплату судового збору в сумі 32 318,37 грн.

11.04.2016 р. на примусове виконання зазначеного рішення видано наказ у справі №910/3216/16.

У подальшому державним виконавцем Подільського ВДВС Ясінською К.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.04.2016 р., якою визначено термін для добровільного виконання рішення боржником до 06.05.2016 р.

10.05.2016 р. державним виконавцем Подільського ВДВС винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 218 687,66 грн. у зв'язку із невиконанням рішення в добровільному порядку, а 01.06.2016 р. - постанову про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 200,00 грн.

11.05.2016 р. боржник звернувся до ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві із заявою про закриття виконавчого провадження у зв'язку із добровільним виконанням рішення, на підтвердження чого подав платіжні доручення №2412357/16 від 06.05.2016 на суму 32 318,37 грн. та №2412344/16 від 06.05.2016 на суму 2 154 558,20 грн.

20.05.2016 р. у зв'язку зі сплатою в добровільному порядку боргу державним виконавцем Подільського ВДВС винесено постанову про скасування виконавчого документу якою було скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 10.05.2016 р. та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

24.05.2016 р. начальником Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ковалем В.В. у зв'язку з перевіркою матеріалів виконавчого провадження винесено постанову №700/16, якою визнано дії державного виконавця Ясінської К.М. такими, що вчинені з порушенням ст.ст. 11, 25, 28, 41 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов'язано державного виконавця Ясінську К.М. виправити технічну помилку в постанові про відкриття виконавчого провадження; скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №50914527 від 20.05.2016 р.; скасовано постанову про скасування процесуального документу від 20.05.2016 р. та зобов'язано державного виконавця Ясінську К.М. провести дії щодо усунення порушень ст.ст.11, 28, 41 Закону України «Про виконавче провадження».

01.06.2016 р. постановою державного виконавця Ясінської К.М. скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №50914527 від 20.05.2016 р.

Також постановою про виправлення помилки від 01.06.2016 р. в резолютивній частині постанови від 29.04.2016 р. про відкриття виконавчого провадження виправлено технічну помилку та визначено строк для самостійного виконання рішення до 05.05.2016 р. та винесено постанову про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

20.07.2016 р. з кореспондентських рахунків позивача були списані грошові кошти у розмірі 218 887,66 грн., в тому числі виконавчий збір у розмірі 218 687,66 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 200,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.07.2016 р. у справі №910/3212/16, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 р., визнано незаконними дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінської К.М. щодо винесення постанови про виправлення помилки від 01.06.2016 р. ВП №50914527 (якою виправлено помилку в постанові про відкриття виконавчого провадження); постанови про скасування процесуального документу від 01.06.2016 р. ВП №50914527; постанови про виправлення помилки від 01.06.2016 р. ВП №50914527 (якою виправлено помилку в постанові про скасування процесуального документу від 01.06.2016 р. ВП №50914527); постанови про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 01.06.2016 р. ВП №50914527 та постанови про арешт коштів боржника від 10.06.2016 р. ВП №50914527, а також визнано недійсними вказані постанови.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.08.2016 р. у справі №910/3212/16 визнано незаконними дії начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коваля В.В. щодо винесення постанови №700/16 від 24.05.2016 р. та постанови про перевірку виконавчого провадження від 01.06.2016 р., а також визнано недійсними вказані постанови.

02.09.2016 р. позивач звернувся до начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою щодо повернення незаконно стягнутих грошових коштів у розмірі 218 887,66 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із спричиненням позивачу шкоди у розмірі 218 887,66 грн., завданих протиправними діями відповідача 1.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди, згідно приписів ст. 56 Конституції України та ст. 1173 Цивільного кодексу України потрібна наявність таких елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру шкоди;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою.

Спеціальна правова конструкція ст. 1173 Цивільного кодексу України на відміну від загальних елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для наявності підстав для стягнення шкоди, виключає такий елемент як наявність вини.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Причому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

За відсутності хоча б одного з цих (трьох) елементів цивільна відповідальність не настає.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) відповідача 1, виникнення шкоди та причинний зв'язок між її неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяння шкоди позивачу. Неправомірність дій (бездіяльності) відповідача 1 має підтверджуватись належними доказами.

Суд відзначає, що за умовами даного делікту відповідальність органу державної влади настає у випадку незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності, шкідливого результату такої поведінки (шкода), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними свої повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 87 Закону України «Про виконавче провадження» збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Суд вважає, що збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, а тому предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків.

Із матеріалів справи вбачається, що 10.05.2016 р. державним виконавцем Подільського ВДВС в межах виконавчого провадження ВП№50914527 винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 218 687,66 грн. у зв'язку із невиконанням рішення в добровільному порядку, а 01.06.2016 р. - постанову про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

20.05.2016 р. у зв'язку зі сплатою в добровільному порядку боргу державним виконавцем Подільського ВДВС винесено постанову про скасування виконавчого документу якою було скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 10.05.2016 р. та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Матеріалами справи підтверджується, що 20.07.2016 р. з кореспондентських рахунків позивача були списані грошові кошти у розмірі 218 887,66 грн., в тому числі виконавчий збір у розмірі 218 687,66 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 200,00 грн.

В той же час, постанова державного виконавця від 20.05.2016 р. ВП№50914527 вподальшому була скасована начальником Подільського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, проте вказані дії начальника ухвалою господарського суду міста Києва від 22.08.2016 р. у справі №910/3212/16 визнано незаконними.

Також ухвалою господарського суду міста Києва від 28.07.2016 р. у справі №910/3212/16, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 р., визнано незаконними дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінської К.М. щодо винесення постанови про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 01.06.2016 р. ВП №50914527, а також визнано недійсною вказану постанову.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

Отже, ухвали господарського суду міста Києва від 28.07.2016 р. та від 22.08.2016 р. у справі №910/3212/16 мають преюдиціальне значення, а встановлені ними факти незаконності дій державного виконавця повторного доведення не потребують.

Враховуючи встановлені у справі №910/3212/16 обставини, суд при розгляді даної справи вважає, що позивачу має бути відшкодована у повному обсязі шкода, завдана неправомірними діями державного виконавця.

Зокрема, в даному випадку неправомірні дії державного виконавця полягали в тому, що станом на час винесення постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 218 687,66 грн. та постанови про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 200,00 грн., ПАТ «Банк «Кліринговий Дім» (боржник) в добровільному порядку виконав рішення суду у справі №910/3212/16 і тому державний виконавець не мав права на стягнення з боржника виконавчого збору та вказаних витрат; шкода полягає в безпідставному стягненні з боржника (позивача) виконавчого збору в сумі 218 687,66 грн. та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 200,00 грн.; причино-наслідковий зв'язок характеризується тим, що з огляду на наявність обставин, що виключають стягнення з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державним виконавцем стягнуто з боржника в примусовому порядку виконавчий збір та вказані витрати.

При цьому, суд враховує, що, в даному випадку мова йде не про стягнення помилково перерахованих позивачем коштів, оскільки спірна сума виконавчого збору була стягнута в примусовому порядку, у зв'язку з чим необхідно дійти висновку про те, що позивач вірно обрав спосіб захисту своїх порушених прав.

Відповідно до ч. 4 п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 р. № 14 при розгляді позовів фізичних і юридичних осіб про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень ст. 11 Закону № 202/98-ВР, ст. 86 Закону № 606-XIV і враховувати, що в таких справах відповідачами можуть бути відповідні відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 р. № 9.

Також, судом враховано позицію Конституційного суду України, викладену в своєму рішенні №12-рп/2001 від 03.10.2001 р. у справі № 1-36/2001, згідно з якою не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади.

Згідно з ст. 25 Бюджетного кодексу України, державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до пп. 2 п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, викладені приписи Конституції України, Бюджетного кодексу України, Цивільного кодексу України свідчать про те, що фізичним та юридичним особам гарантується відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання цих органів.

Згідно п. 7 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 р. №01-8/482 «Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року» за приписом статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою. Відшкодування такої шкоди органом державної влади, оскільки останній фінансується з державного бюджету України, здійснюється з відповідного бюджету. Відтак участь органів Державного казначейства України як іншого відповідача є ознакою, притаманною для всіх спорів про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органів державної влади.

Враховуючи положення наведених норм чинного законодавства України, позивачу надане право звернутися до суду з вимогою про відшкодування з Державного бюджету України державою в особі органів, які виконують функції управління коштами Державного бюджету, а не за рахунок коштів, виділених державою на утримання органів, що завдали шкоду.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві за рахунок державного бюджету України заподіяної шкоди у розмірі 218 887,66 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий Дім» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (04208, м. Київ, пр. Гонгадзе, 5-Б; ідентифікаційний код 34482497) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Кліринговий Дім» (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 5-А; ідентифікаційний код 21665382) за рахунок державного бюджету України грошові кошти у розмірі 218 887 (двісті вісімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 66 коп. в якості відшкодування завданої неправомірними діями шкоди. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.01.2017 р.

Суддя В.П. Босий