ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.01.2017 Справа № 905/3209/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при помічнику судді Романцової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

позивача: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Наукове-виробниче обєднання Інкор і Ко, м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення 10930,00грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» м. Київ в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Наукове-виробниче обєднання Інкор і Ко, м. Маріуполь, Донецька область про стягнення 10930,00грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на: копію накладної №48098800, копію акту загальної форми №714 від 18.05.2016р., копії телеграм, копію договору №ПР/ДН-1-11217/НЮп/291від 06.04.2011р.,

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.11.2016 р. порушено провадження по справі №905/3209/16.

29.11.2016р. відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву.

10.01.2017 р. позивач, через канцелярію суду надав заперечення на відзив.

10.01.2017р. позивач, через канцелярію суду надав клопотання про продовження розгляду справи на 15 днів, яке ухвалою суду від 10.01.2017р. задоволено.

17.01.2017р. відповідач, через канцелярію суду надав клопотання про зменшення розміру штрафу.

Представники сторін у судове засідання зявились та надали пояснення по справі.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016р. зі станції Фенольна Донецької залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко» здійснило відправку вагону №50105998 згідно накладної №48098800 на станцію Правда Придніпровської залізниці, одержувач вантажу Приватне акціонерне товариство «Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко» зі станції відправлення Фенольна Донецької залізниці за залізничною накладною № 48098800 на станцію Правда Придніпровської залізниці здійснило відправлення вагону№50105998 з вантажем вагони залізничні, що перевозяться на своїх осях, не зазначені в алфавіті, одержувач Приватне акціонерне товариство «МК Азовсталь»; код ЄДРПОУ - 05393085; адреса одержувача 87500, вул. Лепорского, 1, м. Маріуполь. Донецька область. У графі 5 даної накладної вантажовідправником вказано код одержувача 3168. Правильність внесених відомостей до накладної № 48098800 підтверджено підписом відправника.

На станції призначення Правда Придніпровської залізниці залізницею складено акт загальної форми № 714 від 18.05.2016 р., відповідно до якого по прибуттю вагона № 50105998 за накладною № 48098800 в графі 4 вказано: найменування вантажоодержувача ПАТ «МК «Азовсталь» адреса 87500, м. Маріуполь. Донецька область, вул. Лепорского, 1; в графі 5 код одержувача - 3168, що не відповідає даному найменуванню та адресі вантажоодержувача по прибуттю.

Зважаючи на цей факт зі ст. Правда на ст. Фенольна була дана телеграма № 30 від 18.05.2016 р. щодо уточнення вантажоодержувача.

Телеграмою № 2 від 18.05.2016 р. станція відправлення на вищевказану телеграму інформувала станцію призначення, що правильним одержувачем слід вважати Приватне акціонерне товариство «Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод», 51901, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Колеусівська, 1, код 3168.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з ст. 24 Статуту залізниць вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1 розділу 4 "Правила оформлення перевізних документів" (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

За змістом ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України за № 334 від 28.05.2002 р.

Згідно з п. 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту залізниць. Факт неправильного зазначення відправником зазначених відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Положеннями ст. 118 Статуту визначено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Стаття 122 Статуту визначає, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Частиною першою ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів посвідчуються актами.

Отже, згідно з ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць за неправильно зазначену в накладній адресу одержувача з відправника стягується штраф в розмірі згідно з ст. 118 Статуту залізниць (5-кратна провізна плата за всю відстань перевезення). У даному випадку провізна плата складає 2186,00 грн.: сума штрафних санкцій 2186,00 грн. х 5 = 10930,00 грн.

Відповідно до абзацу 5 пункту 21 оглядового листа Вищого господарського Суду України від 29.11.2007р. №01-8/917 при застосуванні статті 118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків. Таке ж тлумачення підстав застосування штрафних санкцій, передбачених ст. 122, ст. 118 Статуту залізниць України, надане і в роз'ясненнях Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002р. №04-5/6014 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею": при застосуванні статті 118 Статуту залізниць України слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після пред'явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано у зв'язку з цим збитки.

Штраф встановлено з метою попередження порушень, які призводять до ускладнень і порушень процесу перевезення, які можуть призвести до тяжких наслідків, у тому числі, до втрати вантажу чи аварії на транспорті. Він стягується також у разі, коли виявлені порушення відправник виправив до початку перевезення, і незалежно від того, чи призвели ці порушення до негативних наслідків. При цьому стягнення штрафних санкцій згідно статей 118 та 122 Статуту залізниць не залежить від настання збитків у залізниці та видачі вантажу одержувачу.

Пунктом 36 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р. зазначено, що зміна одержувача вантажу на станції призначення здійснюється згідно із статтею 43 Статуту після одержання телеграфного повідомлення станції відправлення, якщо вантаж не видано одержувачу, зазначеному в накладній.

Зміна одержувача здійснюється станцією призначення шляхом внесення в накладну найменування (прізвища, імені та по батькові) нового одержувача. Зміна проводиться так, щоб можна було визначити відомості про першого вантажоодержувача. Зміна засвідчується станцією, яка здійснює цю зміну, із зазначенням документа, згідно з яким проведено зміну. Документ, на підставі якого змінено одержувача, зберігається на станції, яка здійснила зміну одержувача.

Відповідно до ст. 43 Статуту залізниць України вантажовідправник має право змінити зазначеного у накладній вантажоодержувача без зміни станції призначення.

Проте, відповідачем невірно вказані найменування та адреса вантажоодержувача у накладній, а саме, ПАТ «МК «Азовсталь», адреса: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорского, 1, код 3168, тоді, як за цим кодом вантажоодержувачем є ПАТ «Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод», адреса: 51901, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Колеусівська, 1, а тому, позовні вимоги є доведеними.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо посилання на ст. 43 Статуту залізниць України, що не є підставою для стягнення штрафу у відповідності до ст. 122 Статуту залізниць, судом не приймаються, оскільки саме на відправника покладено обовязок, щодо оформлення накладної та зазначення правильних відомостей про одержувача вантажу з можливістю коригування даних перевізного документу, передбачених програмним забезпеченням.

Відповідач надав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій., яке підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.233 ГК України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

З огляду на вищенаведене суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу на 50% від загальної суми штрафу, тобто до 5465,00 грн.

Згідно вимог передбачених ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Відповідно до приписів ст.36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, ст. 233,307 Господарського кодексу України, ст.ст. 23,24,118,122,129 Статуту залізниць України та ст.ст. 4-3, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» м. Київ в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко», м. Маріуполь, Донецька область про стягнення 10930,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко» (87534, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, буд. 116А, кім. 184, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.108, ) штраф у розмірі 5465,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення

оголошено в судовому засіданні 17.01.2017 р.

Повне рішення складено 23.01.2017 р.

Суддя М.Ю. Мальцев