ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2017 р.Справа № 916/1947/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.,

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт Ніка-Тера";

До відповідача: Підприємства, яке засноване на власності об'єднання громадян "ЕЛКОН-ДІЗАЙН"

про стягнення 183892,81грн.

за зустрічним позовом Підприємства, яке засноване на власності об'єднання громадян "ЕЛКОН-ДІЗАЙН"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт Ніка-Тера"

про стягнення 383380,15грн.

За участю представників:

Від ТОВ "Морський спеціалізований порт Ніка-Тера": ОСОБА_1 (за довіреністю);

Від Підприємства, яке засноване на власності об'єднання громадян "ЕЛКОН-ДІЗАЙН": ОСОБА_2 (за довіреністю);

встановив:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт Ніка-Тера", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з відповідача, підприємства яке засноване на власності об'єднання громадян "ЕЛКОН-ДІЗАЙН", 190673,55грн. заборгованості, 1324,16грн. 3% річних, 33999,26грн. інфляційних, всього 225996,97грн.

Заявою від 11.01.2017 позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 157227грн. заборгованості, 452,30грн. 3% річних за період з 13.02.2015 по 19.03.2015 та 26213,51грн. інфляційних за період з 13.02.2015 по 19.03.2015, всього 183892,81грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання з відповідачем договору поставки № 95 від 24.04.2013 з додатками, здійснення передплати відповідачеві на суму 273261,02грн., неповне виконання відповідачем своїх зобовязань щодо поставки, зборки та монтажу меблів, порушення строку виконання цих зобовязань, звернення до відповідача з повідомленням про втрату інтересу до поставки товару та вимогою про повернення передплати, а також на інші зазначені у позовній заяві та поясненнях обставини.

Відповідач вимоги позивача не визнав та звернувся з зустрічним позовом про стягнення з позивача 319483,46грн. заборгованості та 63896,69грн. штрафу (а.с.61-66 т.1).

В обґрунтування своїх вимог посилається на невідповідність наданого позивачем договору та додатків фактично підписаним сторонами оригіналам, не визнає факт укладання саме того договору та додатків які надані позивачем, вказує на повну поставку меблів за Специфікацією № 2, її зборку та монтаж, відмову позивача підписати відповідні документи на підтвердження цих обставин, перенесення сторонами строку поставки меблів за Специфікацією № 1, телефонні перемови між сторонами з цього приводу, відсутність підтверджень щодо готовності приміщень, направлення відповідачем 24.04.14 вимоги про збільшення суми договору через зміни у економіці країни, визнання позивачем знаходження на їх території матеріалів та комплектуючих які відносяться до виробів зазначених у Специфікації № 1, перерахування суми заборгованості позивача перед відповідачем з урахуванням курсу долару США, нарахування штрафу за несвоєчасну оплату відповідно до умов договору, копії листів, роздруківок електронного листування, фото-фіксації, перепусток, а також на інші вказані у зустрічній позовній заяві обставини.

Позивач проти зустрічного позову заперечує, вважає твердження відповідача необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідачем заявлено клопотання від 23.12.2016 про витребування у позивача оригіналу журналу реєстрації перепусток за 2013, 2015 року.

Вказане клопотання судом розглянуто та відхилено, оскільки, на думку суду, будь-які відмітки у таких журналах не можуть бути доказом з питань виконання відповідачем його зобовязань щодо поставки, зборки та монтажу меблів.

Відповідачем 26.12.2016 заявлено клопотання про огляд холу першого поверху адміністративної будівлі відповідача за адресою м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 23, з метою встановлення факту виконання відповідачем зобовязань щодо поставки меблів.

Вказане клопотання судом розглянуто та відхилено, оскільки суд не вважає за можливе шляхом огляду встановити виробника меблів, час її встановлення та відповідність умовам договору.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем був підписаний договір поставки № 95 від 24.04.2013, відповідно до п.1.1 якого відповідач зобовязався здійснити поставку, зборку і монтаж меблів, а позивач прийняти і оплатити меблі в асортименті, кількості і за цінами згідно Додатків (специфікацій), які є невідємною частиною договору.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пункт 1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сума договору встановлена сторонами у розмірі 390372,89грн. (п.2.1).

Пунктом 3.2 договору передбачено здійснення оплати на умовах 70% передплати протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання договору і 30% доплати по факту поставки, зборки і монтажу меблів протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання актів приймання-передачі товару.

Згідно з п. 4.1 договору, поставка товару здійснюється на умовах та в строки, вказані у Додатках (специфікаціях), які є невідємною частиною договору.

Додатками до договору є Специфікація № 1 та Специфікація № 2 від 24.04.2013 на суму 291322,01грн та 99050,88грн. відповідно, в них також встановлено строки виконання відповідачем своїх зобовязань щодо поставки та монтажу товару.

Так, пунктом 2 Специфікації № 1 сторони встановили обовязок відповідача здійснити поставку товару протягом 8-ми робочих тижнів з моменту зарахування 70% передплати на його рахунок.

Згідно з п.3 вказаної Специфікації № 1, зборка і монтаж товару здійснюється силами відповідача протягом 10-ти робочих днів з моменту поставки товару та підписання актів приймання-передачі підготовлених приміщень для початку проведення зборочно-монтажних робіт.

Щодо Специфікації № 2, то у п.2 в ній встановлений строк поставки меблів до актового залу не пізніше 18.05.2013 за умови зарахування 70% передплати не пізніше 25.04.2013, та строк поставки ресепшина (хол 1-го поверху) протягом 5-ми робочих тижнів з моменту зарахування 70% передплати.

Відповідно до п.3 Специфікації № 2, зборка і монтаж товару здійснюється силами відповідача протягом 5-ти робочих днів з моменту поставки товару та підписання актів приймання-передачі підготовлених приміщень для початку проведення зборочно-монтажних робіт.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач свої зобовязання щодо здійснення передплати виконав, перерахувавши 25.04.2013 на рахунок відповідача 273261,02грн. відповідно до рахунку-фактури № ЕД-0000500 від 24.04.2013. За умовами договору, саме зі здійсненням передплати сторони повязали початок відліку строку на виконання відповідачем його зобовязань щодо поставки товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Всупереч умовам договору та вказаними вимогам закону, відповідач свої зобовязання виконав лише частково.

Позивач вказує на здійснення відповідачем поставки меблів на суму 16983,06грн. за Специфікацією № 1 та на суму 99050,96грн. за Специфікацією № 2, всього на 116034,02грн. Різниця між здійсненою передплатою (273261,02грн.) та вартістю фактично отриманого товару (116034,02грн.) становить 157227грн.

Позивачем до матеріалів справи надано адресовану відповідачеві вимогу про повернення авансу від 25.01.2015 вих. № 183/НК-01 (а.с.43 т.1).

Відповідно до п.2 ст.693 Цивільного Кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідачем доказів поставки товару у більшому, аніж вказує позивач, розмірі суду не представлено.

З урахуванням доводів відповідача щодо невідповідності наданого позивачем договору та додатків фактично підписаним сторонами оригіналам, ухвалою суду від 07.07.2015 було призначено комплексну судову експертизу (а.с. 201-202 т.1), проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Судом отримано Висновок № 4083-03 судово-технічної експертизи документів та матеріалів по справі № 916/1947/15 від 25.07.2016 (а.с.82-86 т.2) та Висновок № 4084 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами справи № 916/1947/15 від 24.10.2016 (а.с.94-97 т.2),

Згідно з вказаними висновками експертів, договір з додатками містить підписи директора відповідача ОСОБА_3 та відтиски печатки відповідача. Вказані висновки спростовують твердження відповідача про те, що ним підписувались інші тексти договору та додатків, аніж ті що надані позивачем.

Експерти повідомлені про кримінальну відповідальність за ст.384 та ст.385 Кримінального Кодексу України за надання завідомо неправдивого висновку.

Відповідач проти експертного висновку № 4084 від 24.10.2016 заперечує, посилається на його неповноту з викладених у запереченнях підстав (а.с.114-117 т.2). Дослідивши доводи відповідача з цього питання, суд вважає, що вони не спростовують висновок експерта відносно того, ким фактично підписаний договір поставки № 95 від 24.04.2013 та додатки до нього та не вбачає підстав для проведення повторної експертизи.

Посилання відповідача на телефонні розмови, електронне листування, спілкування працівників сторін та переговори керівництва суд вважає неналежними доказами виходячи з наступного.

З наданих відповідачем документів неможливо встановити наявність обставин, з якими діюче законодавство повязує факт внесення змін до умов договору.

Відповідно до ст.654 Цивільного Кодексу України, зміна умов договору щодо строку поставки або будь-яких інших його умов вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. При цьому вчиняти такі дії можуть лише повноважні представники сторін, які діють від імені позивача та відповідача з урахуванням вимог чинного законодавства, насамперед Глави 17 Цивільного Кодексу України. „Представництво.

Доказів внесення уповноваженими представниками сторін змін до договору суду не представлено. Не можуть вважатися такими доказами будь-які перемови працівників сторін у разі, якщо такі дії відбуваються поза межами представництва та без подальшого схвалення таких дій в порядку ст.241 Цивільного Кодексу України.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд також дослідив інші доводи та посилання відповідача щодо оформлення перепусток, проїзду на територію відповідача, письмових пояснень працівників відповідача та інші зазначені у його письмових поясненнях та зустрічному позові, проте вважає, що вони не можуть у встановленому діючим процесуальним законодавством порядку підтвердити факт виконання відповідачем своїх договірних зобовязань у повному, або у більшому ніж стверджує позивач, обсязі.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення 157227грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення 452,30грн. 3% річних за період з 13.02.2015 по 19.03.2015 та 26213,51грн. інфляційних за період з 13.02.2015 по 19.03.2015.

Дійсно, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Разом із тим, стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобовязання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав повернення сплаченого авансу за непоставлений товар.

За своєю суттю обовязок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобовязання в розумінні ст.625 Цивільного Кодексу України.

Вказана правова позиція висловлена у п.5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, - „Обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Крім того, відповідний висновок зроблений у Постанові Верховного суду України від 16.09.2014 №3-90гс14.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення 452,30грн. 3% річних та 26213,51грн. інфляційних задоволенню не підлягають.

Щодо зустрічного позову про стягнення з позивача 319483,46грн. заборгованості та 63896,69грн. штрафу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалось раніше, пунктом 3.2 договору передбачено здійснення оплати позивачем на умовах 70% передплати протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання договору і 30% доплати по факту поставки, зборки і монтажу меблів протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання актів приймання-передачі товару.

Свої зобовязання щодо внесення попередньої оплати позивач виконав, перерахувавши 25.04.2013 на рахунок відповідача 273261,02грн.

Відповідно до вказаного п.3.2 договору, обовязок оплати решти 30% виникає у позивача лише після поставки, зборки і монтажу меблів протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання актів приймання-передачі товару. Виходячи з обставин справи, суд не вважає, що відповідачем доведений факт виконання ним договірних зобовязань у повному розмірі, а тому відсутні підстави вважати, що у позивача виник обовязок щодо сплати решти 30%. Також є безпідставними посилання відповідача на корегування суми заборгованості виходячи зі зміни курсу долару США, оскільки текстом договору, насамперед пунктами 2.1 та 2.2 на які посилається відповідач, це не передбачено.

Також відсутні підстави для задоволення вимог про сплату позивачем передбаченого п.6.2 договору штрафу за несвоєчасну оплату оскільки відсутній сам факт несплати.

За таких обставин, суд вважає вимоги за зустрічним позовом безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.44 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Стаття 49 Господарського процесуального Кодексу України встановлює, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частина 6 вказаної статті 49 Господарського процесуального Кодексу України визначає, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

- при задоволенні позову - на відповідача;

- при відмові в позові - на позивача;

- при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, витрати позивача зі сплати судового збору та витрати відповідача з оплати судових експертиз покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд враховує той факт, що відповідачем вже було оплачено судові експертизи у повному обсязі.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 202, 241, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 626, 629, 654, 693, 1212 Цивільного Кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 60, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд -

вирішив:

1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт Ніка-Тера" до Підприємства, яке засноване на власності об'єднання громадян "ЕЛКОН-ДІЗАЙН" про стягнення 183892,81грн. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Підприємства, яке засноване на власності об'єднання громадян "ЕЛКОН-ДІЗАЙН" (65043, м. Одеса, вул. Толбухіна,135, корп. 11, код 32153207) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт Ніка-Тера" (65052, м. Миколаїв, вул. Айвазовського,23, код 22439446) 157227/сто пятдесят сім тисяч двісті двадцять сім/грн. 00 коп. основного боргу, 2358/дві тисячі триста пятдесят вісім/грн. 40 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. У задоволенні зустрічного позову Підприємства, яке засноване на власності об'єднання громадян "ЕЛКОН-ДІЗАЙН" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт Ніка-Тера" про стягнення 383380,15грн. - відмовити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт Ніка-Тера" (65052, м. Миколаїв, вул. Айвазовського,23, код 22439446) на користь Підприємства, яке засноване на власності об'єднання громадян "ЕЛКОН-ДІЗАЙН" (65043, м. Одеса, вул. Толбухіна,135, корп. 11, код 32153207) 1311/одну тисячу триста одинадцять/грн. 62 коп. витрат на судові експертизи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 16.01.2017 року. Повний текст рішення складений 23 січня 2017 р.

Суддя Р.В. Волков