ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2017 р. Справа № 907/801/16

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Данко Л.С.,

суддів: Галушко Н.А.,

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», № ДН-5-ДНЮ/228 від 22.12.2016 р. (вх. № 01-05/13/17 від 03.01.2017 р.),

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 13 грудня 2016 року

про повернення позовної заяви без розгляду

у справі № 907/801/16 (суддя Андрейчук Л.В.),

порушеній за позовом

позивача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ від імені якого діє Регіональна філія «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрліскомплекс», с. Бараниці Ужгородського району Закарпатської області,

про стягнення 2244140,73 грн. нарахованих зборів та стягнення судових витрат.

За участю представників сторін:

від апелянта/позивача: ОСОБА_2 п/к за довіреністю в порядку передоручення б/н від 25.10.2016 р.;

від відповідача: не прибув.

Права та обовязки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28 ГПК України представнику розяснені і зрозумілі. Заяв та клопотань про відвід суддів не надходило.

Представником апелянта/позивача подано письмове клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2017 р., справу № 907/801/16 Господарського суду Закарпатської області розподілено головуючому судді Данко Л.С. та суддям: Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.01.2017 року скаржнику поновлено строк на подання апеляційної скарги та ухвалою суду від 04.01.2017 року прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», № ДН-5-ДНЮ/228 від 22.12.2016 р. (вх. № 01-05/13/17 від 03.01.2017 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 18.01.2017 року, про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, згідно Інструкції з діловодства в господарських судах України.

В судове засідання (18.01.2017 р.) представник апелянта/позивача прибув, на виконання вимог ухвали від 04.01.2017 р., через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду подав супровідний лист б/н від 18.01.2017 р. (вх. № ЛАГС 01-04/390/17 від 18.01.2017 р.) з додатками, а саме: належним чином завірену копію довіреності б/н від 20.10.2016 р.; належним чином завірену копію витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; копію постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 та копію першої сторінки статуту ПАТ «Українська залізниця». Також представником апелянта надано усні пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі та доводи апеляційної скарги усно підтримано, просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 13.12.2016 р. по справі № 9007/801/16 про повернення позовної заяви без розгляду та передати справу на розгляд по суті до Господарського суду Закарпатської області.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, вимог ухвали суду від 04.01.2017 р. не виконав, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення відповідно до Інструкції з діловодства в господарських судах України, однак, станом на час прийняття постанови у даній справі, повідомлення про вручення поштовим відділенням не повернуто.

З огляду на наведене колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною другою статті 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено у цій постанові, ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 04.01.2017 р. поновлено строк на подання апеляційної скарги та прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», № ДН-5-ДНЮ/228 від 22.12.2016 р. (вх. № 01-05/13/17 від 03.01.2017 р.) до провадження та розгляд справи призначено на 18.01.2017 р., про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою поштою з повідомленням про вручення поштового відправлення відповідно до Інструкції з діловодства в господарських судах України, апелянт/позивач 10.01.2017 р. за № 797 (а. с. 22), повідомлення про вручення відповідача поштовим відділенням станом на час прийняття постанови не повернуто.

Однак, в судове засідання, яке відбулось 18.01.2017 р., представник відповідача не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив.

Слід зазначити, що нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість представника відповідача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 ГПК України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.01.2017 р. (п. 4 резолютивної частини ухвали) зобовязано відповідача подати: копію довідки з ЄДРПОУ; письмовий, документально та нормативно обґрунтований відзив (заперечення) на апеляційну скаргу; докази в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України; однак вимог ухвали суду відповідачем виконано не було.

Відповідно до статті 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 907/801/16 та прийшла до висновку, розглядати справу без участі представника відповідача.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення (ухвали) місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, апеляційну скаргу задоволити, ухвалу місцевого господарського суду про повернення позовної заяви без розгляду скасувати, виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 13.12.2016 р. у справі № 907/801/16 (суддя Андрейчук Л.В.) позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ від імені якого діє регіональна філія «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця», м. Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрліскомплекс», с. Баранинці Закарпатської області про стягнення 2244140,73 грн. повернуто без розгляду (абз. 1-ий резолютивної частини ухвали) (а. с. 2-4).

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду від 13.12.2016 р. у даній справі, Апелянт/позивач (Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця») звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 13.12.2016 р. по справі № 9007/801/16 про повернення позовної заяви без розгляду та передати справу на розгляд Господарського суду Закарпатської області по суті заявлених вимог (а. с. 23-25).

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що місцевим господарським судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконної ухвали суду, а висновки місцевого господарського суду не відповідають фактичним обставинам справи, що підлягає скасуванню.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що повертаючи позовну заяву місцевий господарський суд виходив з того, що сумісний розгляд об'єднаних позивачем вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін, що суттєво утруднить вирішення спору, оскільки при вирішенні спору судом має бути досліджено різні нараховані суми зборів, які виникли з різних підстав, та обґрунтовуються позивачем різними доказами, що слугувало підставою для її повернення на підставі ч. 1, п. 5. ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищенаведене апелянт вважає, що місцевий господарський суд безпідставно та необґрунтовано повернув позовну заяву.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що, повертаючи позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ від імені якого діє регіональна філія «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця», місцевий господарський суд виходив з того, що сумісний розгляд об'єднаних позивачем вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін, що суттєво утруднить вирішення спору, оскільки при вирішенні спору судом має бути досліджено різні нараховані суми зборів, які виникли з різних підстав, та обґрунтовуються позивачем різними доказами, однак, з таким висновком місцевого господарського суду колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи (з урахуванням апеляційної скарги з оригіналами документів, які були подані до позовної заяви), позивачем 18.05.2016 зі станції Мукачево Львівської залізниці на станцію призначення: ОСОБА_3 Стеті ЧД, було відправлено 28 вагонів із вантажем, який був оформлений однією залізничною накладною ЦИМ/СМГС від 11.05.2016 № 543439 18.05.2016 р. (а. с. 17).

Слід зазначити, що спірний вантаж «древесина топливная в виде бревен, поленьев, сучьев, вязанок хвороста или в аналогичньіх видах» був відправлений ТзОВ «Укрліскомплекс» вантажоодержувачу - ОСОБА_4, у кількості 28 вагонів, що вбачається з вищезазначеної залізничної накладної.

Однак, 19.05.2016 р. дані вагони затримані по ст. Чоп Закарпатською митницею ДФС для з'ясування та перевірки законності поставки вантажу і перебували на станції до 23.06.2016 р., про що були складені та підписані відповідні акти загальної форми.

23.06.2016 р. на підставі листа начальника митного посту «Залізничний» № 07-70- 61/34/1543 щодо проведення комісійного огляду вагонів 28 вагонів відправки № 543439, спірний вантаж направлено на ст. Мукачево, Львівської залізниці, про що, також було складно відповідні акти загальної форми.

10.09.2016 р. 11 вагонів зі ст. Мукачево, з яких вантаж було вилучено Закарпатською митницею ДФС на підставі протоколу про порушення митних правил від 08.07.2016 р. № 1187/30501/16, забрано залізницею з під'їзної колії Відповідача (а. с. 38-46).

З огляду на вищенаведене, дані обставини завдали позивачу додаткових витрат, а саме: зберігання вантажу у цих вагонах, маневрову роботу, телеграфні повідомлення та провізної плати за ці ж вагони від ст. Чоп до ст. Мукачево, у звязку з проведення митних формальностей.

Слід зазначити, що предметом спору у даній справі є вимога позивача стягнути з відповідача на свою користь платежі та збори, які нараховані за користування 28 вагонами однієї відправки за період проведення митних формальностей з 19.05.2016 по 10.09.2016 по ст. Чоп та ст. Мукачево, зберігання вантажу у цих вагонах, маневрову роботу, телеграфні повідомлення та провізної плати за ці ж вагони від ст. Чоп до ст. Мукачево.

Відповідно до ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

В даному випадку, вимога апелянта/позивача про стягнення коштів повязана однією підставою виникнення, а саме: проведення митних формальностей Закарпатською митницею ДФС з метою забезпечення додержання норм Митного кодексу України, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи по відношенню до вантажу, який залізниця згідно накладної ЦИМ/СМГС від 11.05.2016 р. № 543439 зобовязалася доставити на станцію призначення у 28 вагонах.

Крім того, наявні в матеріалах справи документи (з урахуванням апеляційної скарги з оригіналами документів, які були подані до позовної заяви), а саме: договір перевезення у вигляді однієї накладної за № 543439, листи Закарпатської митниці ДФС про необхідність проведення митного огляду, зважування, зберігання, переміщення спірних вагонів по залізничній колії та направлення 28 вагонів на ст. Мукачево для комісійного огляду, які оформлені актами загальної форми, свідчать про повязаність між собою заявлених позовних вимог позивача та не можуть бути розєднані.

Відповідно до вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено невірний висновок, що сумісний розгляд об'єднаних позивачем вимог перешкоджатиме зясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, оскільки, розєднання вимог позивача до одного вантажовідправника по одній відправці призведе до неповного зясування всіх обставин справи та доказів, якими обґрунтовуються вимоги скаржника.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, дослідивши всі обставини, що мають значення для вирішення спору по суті в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 13.12.2016 р. у справі № 907/801/16 про повернення позовної заяви без розгляду скасувати, справу направити до Господарського суду Закарпатської області для розгляду.

Щодо розподілу судових витрат повязаних із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду від 13.12.2016 р. по справі № 907/801/16 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.4.8 Постанови Пленуму ВГС України №7 від 21.02.13 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК України.

Таким чином, розподіл сум судового збору, які підлягали сплаті під час подання апеляційної скарги належить розподілити місцевому господарському суду за результатами розгляду спору відповідно до вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4-3, 22, 32-34, 43, 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», № ДН-5-ДНЮ/228 від 22.12.2016 р. (вх. № 01-05/13/17 від 03.01.2017 р.) задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 13.12.2016 року у справі № 9074/801/16 про повернення позовної заяви без розгляду скасувати.

3. Справу направити суду до Господарського суду Закарпатської області для розгляду.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Л.С.Данко

Суддя Н.А.Галушко

Суддя Г.В.Орищин

18.01.2017 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 24.01.2017 р.