ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"20" січня 2017 р. Справа № 910/23370/16

Суддя В.М. Бабкіна, розглянувши матеріали

за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1

до Богданівської сільської ради Броварського району Київської області,

за участю третьої особи ОСОБА_2,

про визнання недійсним ордеру на вселення до квартири,

встановив:

Приватний підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою б/н від 15.12.2016 р. до Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, за участю третьої особи ОСОБА_2, про визнання недійсним ордеру на вселення до квартири.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.12.2016 р. матеріали позовної заяви № б/н від 15.12.2016 р. було передано для розгляду за територіальною підсудністю до господарського суду Київської області (вх. № 226/17 від 18.01.2017 р.).

В обґрунтування позовних вимог Приватний підприємець ОСОБА_1 посилається на те, що на підставі рішення Богданівської сільської ради Броварського району Київської області № 63 від 23.09.2015 р. було видано ордер громадянину ОСОБА_2 на вселення до жилого приміщення площею 55 кв.м, яка знаходиться за адресою: Київська область, Броварський р-н, с. Залісся, вул. Центральна, 12. Позивач вважає прийняте рішення Богданівської сільської ради незаконним та таким, що порушує його права та законні інтереси як приватного підприємця, у звязку з чим просить суд визнати недійсним ордер, виданий Богданівською сільською радою Броварського району Київської області громадянину ОСОБА_2 на підставі рішення № 63 від 23.09.2015 р. Богданівської сільської ради на вселення до квартири АДРЕСА_1.

Подана позовна заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України та не може бути прийнята судом до провадження з наступних підстав.

Відповідно до приписів чинного законодавства місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до абз. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Як зазначається в абз. 2 п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема, коли його вирішення законодавством України віднесено до компетенції іншого органу або заява взагалі не підлягає розглядові в судовому порядку.

Пунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. за № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" встановлено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Як зазначає позивач, Богданівською сільською радою Броварського району Київської області громадянину ОСОБА_2 було видано ордер на вселення до квартири згідно з рішенням виконавчого комітету № 63 від 23.09.2015 р. «Про надання у користування жилого приміщення квартири та видачу ордера».

З позовних матеріалів вбачається, що вказане рішення було прийняте на підставі статей 42, 51, 58 Житлового кодексу Української РСР.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З урахуванням викладеного, подана позовна заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства судом загальної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

З огляду на вищезазначене, суд відмовляє Приватному підприємцю ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви до Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, за участю третьої особи ОСОБА_2, про визнання недійсним ордеру на вселення до квартири виданого громадянину ОСОБА_2 на підставі рішення Богданівської сільської ради № 63 від 23.09.2015 р.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у прийнятті позовної заяви б/н від 15.12.2016 р. (вх. № 226/17 від 18.01.2017 р.) Приватного підприємця ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, за участю третьої особи ОСОБА_2, про визнання недійсним ордеру на вселення до квартири.

Додаток: позовна заява на 31 арк. позивачу.

Суддя В.М. Бабкіна