Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" січня 2017 р. Справа № 906/1244/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - паспорт НОМЕР_2 від 07.08.2015;

від відповідача: Скиданчук І.В. - довіреність від 04.01.2017

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Житомир)

до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (м. Житомир)

про стягнення 5892,60 грн

Позивач подав до суду позов про стягнення з відповідача 5892,60 грн заборгованості, з яких: 5000,00 грн основного боргу, 720,00 грн інфляційних втрат та 172,60 грн 3% річних.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Надав для долучення до матеріалів довідку про заборгованість відповідача станом на 24.01.2017 (а. с. 20).

Представник відповідача в судовому засіданні усно наявність заборгованості у розмірі 5000,00 грн визнав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.10.2015 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач/виконавець) та Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (відповідач/замовник) було укладено договір № 197 на надання послуг з незалежної оцінки (далі - договір, а. с. 8), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов'язки по наданню послуг з незалежної оцінки ринкової вартості нерухомого майна, будівель, споруд елементів інфраструктури ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" за адресою: Житомирська обл., Коростишівськй район, с. Мамрин, вул. Залізодорожня, 20, для функції оцінки - розрахунку розрахункової орендної плати.

Відповідно до п. 1.2 договору, результатом надання послуг є Звіт про оцінку майна, оформлений згідно з вимогами законодавства, виконаний на паперовому носії.

Згідно з п. 2.1 договору, вартість послуг, зазначених у п. 1.1 договору, визначається у розмірі 5000,00 грн.

Платник зобов'язується на протязі п'яти календарних днів з моменту отримання рахунку сплатити вартість послуг (п. 2.2 договору).

З матеріалів справи вбачається, що 16.10.2015 між замовником та виконавцем було підписано акт № 197 прийому-передачі послуг з незалежної оцінки на суму 5000,00 грн (а. с. 9), згідно з умов якого сторони не мають претензій одна до одної щодо якості виконаних робіт.

Також в матеріалах справи міститься рахунок № 16 від 16.10.2015, адресований відповідачу, для здійснення оплати за отримані відповідно до договору № 197 від 16.10.2015 послуги (а. с. 14), який згідно з відміткою на штампі, проставленому на примірнику документу, був отриманий відповідачем 16.10.2015.

З огляду на викладене та враховуючи умови п. 2.2 договору, у відповідача виник обов'язок оплатити отримані від позивача послуги з незалежної оцінки ринкової вартості майна відповідача по 21.10.2015 включно (16.10.2015 + 5 календарних днів).

Оскільки у вказаний строк відповідач не розрахувався з позивачем за отримані послуги, останній направив відповідачу дві вимоги про сплату боргу. Першу вимогу від 23.06.2016 відповідачем було отримано 04.07.2016, другу вимогу від 11.11.2016 позивач надіслав на адресу відповідача 22.11.2016 (а. с. 10 - 13). В обох випадках претензія позивача була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

В процесі розгляду справи відповідач проти наявності заборгованості у сумі 5000,00 грн основного боргу не заперечив, однак доказів її сплати на рахунок позивача не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться в ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно було заявлено до стягнення з відповідача 5000,00 грн боргу, нарахованого позивачем за неналежне виконання ним грошового зобов'язання щодо оплати наданих послуг.

Що стосується нарахованих до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що за ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання щодо оплати наданих послуг, позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував до стягнення з відповідача 3% річних за період з 22.10.2015 по 14.12.2016 та 720,00 грн інфляційних за період листопад - грудень 2015 року, січень - листопад 2016 року.

Судом встановлено, що виходячи з вказаного позивачем періоду нарахування, вимога про стягнення з відповідача 3% річних у заявленій сумі є обґрунтованою та такою, що відповідає умовам договору і вимогам чинного законодавства України.

Перевіривши проведені позивачем нарахування інфляційних втрат, господарський суд встановив, що їх суми також обґрунтовані та вірні.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 32 ГПК, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін.

Відповідач позов за підставами пред'явлення та предметом не оспорив, доказів сплати заборгованості не надав.

Враховуючи вище викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають задоволенню на суму 5892,60 грн, з яких: 5000,00 грн основного боргу, 720,00 грн інфляційних втрат та 172,60 грн 3% річних.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Перемоги, буд. 75, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (10002, АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1): 5000,00 грн заборгованості, 720,00 грн інфляційних втрат, 172,60 грн 3 % річних та 1378,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.01.17

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу