ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 січня 2017 р. Справа № 903/982/16

за позовом Державного підприємства "Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою"

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області.

про стягнення 114 423,00 грн.

Суддя Костюк С.В

при секретарі Коритан Л.Ю.

за участю представників:

від позивача: н/з

від відповідача: ОСОБА_1, дов.№0-3-0.6-8197/2-16 від 13.12.2016 року

від 3-ої особи: ОСОБА_2, дов.№12-04/4-12 від 03.01.2017 року

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснені відповідно до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть: Позивач - Державне підприємство "Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про стягнення 114 423,00 грн. заборгованості.

При обґрунтуванні заявленої вимоги посилається на договір №549 на закупівлю послуг за державні кошти з проведення інвентаризації земель від 19 листопада 2013 року, укладений між Головним управлінням Держземагентства у Волинській області та Державним підприємством "Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою".

При цьому вказує, що позивач свої зобов'язання за договором №549 від 19 листопада 2013 року виконав в повному обсязі, про що свідчать підписані сторонами накладна про передачу науково-технічної продукції №324 від 18 грудня 2013 року та акт надання послуг від 18 грудня 2013 року, які підтверджують те, що замовник прийняв послуги від виконавця без будь-яких претензій, зауваження до якості чи кількості наданих послуг. Відповідач зобовязання щодо оплати послуг не виконав, а тому просить заборгованість стягнути в судовому порядку.

23.01.2017 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача, крім заборгованості, також 3% річних в сумі 10 307,47 грн.

Передбачені частиною четвертою ст.22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з ч.3 ст.55 ГПК ціну позову вказує позивач.

Як слідує зі змісту позовної заяви, предметом позову було стягнення заборгованості за договором №549 на закупівлю послуг за державні кошти з проведення інвентаризації земель від 19.11.2013 року

Заявою про збільшення позовних вимог від 23.01.2017 року позивач просить стягнути крім заборгованості, також 3% річних в сумі 10307,47 грн., які нараховано на заявлену суму заборгованості.

Тобто, подана позивачем заява направлена на одночасну зміну предмета і підстав позову, тому суд відмовляє в її задоволенні (п.3.12 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18).

Відповідач в запереченні на позов вимогу позивача відхиляє вказуючи, що його вина в несвоєчасних розрахунках відсутня, оскільки за умовами договору оплата послуг проводиться за рахунок бюджетних коштів, які не надійшли.

3-я особа в поясненні від 23.01.2017 року вказує, що Головним управлінням Держземагенства у Волинській області 29.11.2013 року зареєстровані бюджетні зобовязання на суму 114 423,00 грн. та 19.12.2013 року зареєстровано бюджетні фінансові зобовязання на суму 114 423,00 грн. Здійснення платежів відповідно до зазначених зобовязань не проводилось.

Відповідно до бази даних АС-Казна за період 2014-2016 років станом на 05.01.2017 року інформація в розрізі договорів відсутня.

За даними звіту Головного управління Держгеокадастру у Волинській області форми 7д «Звіт про заборгованість за бюджетними коштами» кредиторська заборгованість по загальному фонду станом на 01.01.2017 року становить 6 998 403,35 грн.

Ведення органами казначейства обліку заборгованості в розрізі кредиторів установ, відповідно до нормативних документів, не передбачено.

З матеріалів справи, пояснень представників сторін вбачається, що 19.11.2013 року між Головним управлінням держземагенства у Волинській області та Державним підприємством Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою було укладено договір на закупівлю послуг за державні кошти з проведення інвентаризації земель №549.(а.с.5-6)

Згідно п.1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобовязання щодо надання послуг з проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення на землях державної власності на території Луцького району Волинської області площею 1117,8 га.

Відповідно до п.3.1 загальна вартість послуг за договором становить 114 423,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 19 070,50 грн.

Загальна вартість послуг визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни (додаток №1), що складений на підставі погодженого сторонами кошторису (додаток №2).

Згідно п.3.3 кошти в розмірі 100% від загальної вартості послуг Замовник сплачує після завершення виконання послуг зазначених в пункті 1.1 та підписання Акта приймання-передачі послуг.

Державне підприємство "Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" свої зобовязання за договором №549 від 19.11.2013 року виконав в повному обсязі, про що свідчать підписані сторонами накладна про передачу науково-технічної продукції №324 від 18 грудня 2013 року та акт надання послуг від 18 грудня 2013 року.(а.с.14-15)

26.06.2015 року підприємство направило відповідачу лист-вимогу №24/3-3 з вимогою оплатити надані послуги, яка залишена без відповіді та задоволення. (а.с.16)

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За загальними нормами ст.193 ГК України, ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи те, що заборгованість в сумі 114 423,00 грн. підтверджена матеріалами справи, не заперечується відповідачем, вимога позивача про її стягнення підставна і підлягає задоволенню.

Що ж до твердження відповідача про відсутність бюджетних коштів необхідних для оплати послуг, то судом враховано наступне.

Відповідно до частини першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями.

Частина 2 ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р., відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях по справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 р. та у справі Бакалов проти України від 30.11.2004 р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446, від 15.05.2012 р. у справі № 3-28гс12 та Постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 р. у справі № 15/5027/715/2011.

Крім того, за умовами договору, а саме п.3.3, підставою для оплати послуг є акт приймання-передачі послуг, який наявний в матеріалах справи.

Відповідно до ст.49 ГПК України з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1716,35 грн.

Керуючись ст.193,218 Господарського кодексу України, ст.ст.96,509,526,617 Цивільного кодексу України, ст. ст.43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд України,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (43021, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Винниченка, 67, ) в користь Державного підприємства "Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" (43021, Волинська обл.., м.Луцьк, вул.Винниченка, 63, ) 114 423,00 грн. заборгованості, а також 1716,35 грн. витрат по судовому збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено

25.01.2017

Суддя С. В. Костюк