КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"18" січня 2017 р. Справа №24/142-б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Остапенка О.М.

Доманської М.Л.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2

на постанову господарського суду міста Києва від 30.11.2016

у справі № 24/142-б (головуючий суддя Чеберяк П.П., судді Івченко А.М.,

Пасько М.В.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Відкритого акціонерного товариства "Радикал"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Київської області від 30.11.2016 припинено процедуру санації Відкритого акціонерного товариства (далі за текстом - ВАТ) "Радикал", припинено повноваження керуючого санації ВАТ "Радикал" Сиволобова Максима Марковича, відмовлено в задоволенні клопотання керуючого санації ВАТ "Радикал" Сиволобова Максима Марковича про продовження строку процедури санації та повноважень керуючого санацією ВАТ "Радикал" на шість місяців, визнано ВАТ "Радикал" банкрутом, відкрито ліквідаційно процедуру, призначено ліквідатором банкрута ВАТ "Радикал" арбітражного керуючого Потупало Наталію Ігорівну, оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання ВАТ "Радикал" банкрутом, господарську діяльність банкрута завершено, вирішено інші процесуальні питання, пов'язані з подальшим розглядом справи.

Не погоджуючись із зазначеною постановою місцевого господарського суду, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду міста Києва від 30.11.2016 в частині призначення ліквідатором банкрута ВАТ "Радикал" арбітражного керуючого Потупало Наталію Ігорівну та прийняти нове рішення про призначення ліквідатором ВАТ "Радикал" арбітражного керуючого з необхідним досвідом роботи на особливо небезпечних підприємствах, у сфері поводження з відходами, або із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб з необхідним досвідом роботи, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 16.01.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі № 24/142-б 6 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Верховеця А.А. суддів: Остапенка О.М., Доманської М.Л.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 та додані до неї документи, апеляційний суд дійшов висновку, що у прийнятті апеляційної скарги має бути відмовлено з огляду на наступне.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс (далі за текстом - ГПК) України містить імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі за текстом - Закон про банкрутство).

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Між тим, згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство.

Враховуючи те, що у справах про банкрутство, окрім судових рішень у формі ухвал, в одному випадку, у разі визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, виноситься постанова, оскарження такої постанови відбувається з урахуванням особливостей, передбачених Законом про банкрутство.

Відтак, в силу особливостей справи про банкрутство (ст. 4-1 ГПК України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Згідно зі статтею 1 Закону про банкрутство учасники у справі про банкрутство - сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство; сторони у справі про банкрутство - кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Крім того, цією ж статтею Закону про банкрутство визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

При цьому, колегія суддів зауважує, що зазначений перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Однак, ОСОБА_2 не є стороною у справі про банкрутство (конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут), а також не набув статусу учасника провадження у даній справі про банкрутство у встановленому чинним законодавством порядку, крім того, не звертався із жодними заявами чи клопотаннями до господарського суду першої інстанції щодо набуття відповідного статусу.

Таким чином, апелянт не є учасником справи про банкрутство, тому позбавлений можливості оскаржити будь-які судові рішення у справі про банкрутство.

Крім того, ОСОБА_2 не доведено належними доказами, що оскаржуваною постановою суд вирішив питання щодо його прав та обов'язків і відповідно, останній не має права апеляційного оскарження зазначеної постанови згідно приписів статті 91 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 15 «Про судову практику в справах про банкрутство» юридичні та фізичні особи, акціонери, учасники господарських товариств, що не мають статусу сторони чи учасника у справі про банкрутство, не мають права на оскарження судових рішень у справі про банкрутство, а помилково порушене апеляційне і касаційне провадження підлягають припиненню в порядку, передбаченому статтею 80 ГПК на підставі статей 91 та 107 ГПК як такі, що не підлягають вирішенню в господарських судах.

Згідно із ч. 5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» якщо апеляційну скаргу подано особою, яка не має права її подавати, або на процесуальний документ, який не ухвалювався та відсутній у справі то відповідні обставини виключають перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом. У таких випадках останній повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу: щодо апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції - з посиланням на статті 97, 98 ГПК, а щодо апеляційних скарг на ухвали суду - на статті 91, 98 і 106 ГПК.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскільки скаржник не має статусу сторони чи учасника у справі № 24/142-б про банкрутство ВАТ "Радикал" і права апелянта оскаржуваною постановою не порушені, то відповідно він не наділений процесуальний правом на її оскарження, а відтак у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову господарського суду міста Києва від 30.11.2016 необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями, 86, 91, 98 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову господарського суду міста Києва від 30.11.2016 у справі № 24/142-б

2. Матеріали справи № 24/142-б повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді О.М. Остапенко

М.Л. Доманська