РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2017Справа №910/19495/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Український інститут із проектування і

розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури "Діпрозв'язок";

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

про стягнення 93 186,64 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Іваненко М.В., представник, довіреність № 12 від 27.12.2016 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 57 554,98 грн. боргу, 7 031,27 грн. 15 відсотків річних, 11 985,87 грн. пені, 4 671, 32 штрафу, 11 943,20 грн. штрафу за нестархування майна, а також 1 397,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2016 року порушено провадження у справі № 910/19495/16, розгляд справи призначено на 22.11.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 року слухання справи відкладено до 06.12.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2016 року слухання справи № 910/19495/16 призначено на 24.01.2017 року.

У судовому засіданні 24.01.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося на адресу суду і підтверджує факт направлення ухвал господарського суду на адресу відповідача, зазначену у витязі з ЄДРПОУ.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. Згідно статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників, не надав письмовий відзив на позовну заяву, а також не заперечив позовні вимоги по суті.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

За приписами ст. 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, керуючись принципами розумності строків судового провадження, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між ПрАт "Діпрозв'язок" та ФОП ОСОБА_1 01.06.2015 року було укладено договір оренди № 1084 (надалі -договір), предметом якого, згідно п. 1.1. договору, є передача позивачем у строкове платне користування відповідача нежитлових приміщень за адресою м. Київ, вул. Солом'янська 3, які перебувають у власності позивача, загальною площею 36,30 кв.м. (надалі - майно).

Після цього, 30.09.2015 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1, згідно якої площу орендованого майна було збільшено до 47,40 кв.м. шляхом заміни орендованого майна.

Згідно п. п. 3.1. та 3.4. договору, розмір щомісячної орендної плати встановлюється згідно протоколу про встановлення договірної ціни за базовий місяць (квітень 2015 року) і складає 3 303,30 грн., крім того, ПДВ 20 % - 660,66 грн., усього розмір орендної плати за договором становить 3 963,96 грн. за місяць (розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць, крім випадків дефляції).

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 30.09.2015, розмір щомісячної орендної плати встановлюється згідно протоколу про встановлення договірної ціни за базовий місяць (квітень 2015 року) і складає 4 313,40 грн., крім того, ПДВ 20 % - 862,68 грн., усього розмір орендної плати за договором становить 5 176,08 грн. за місяць.

Згідно п.п. 3.2. та 3.4. договору, позивач до 25-го числа кожного місяця виставляє відповідачу рахунок-фактуру, згідно якого той здійснює авансовий платіж до 5-го числа наступного місяця, при цьому відповідач зобов'язаний самостійно забирати у позивача рахунок-фактуру.

Відповідно до п.п. 3.5. та 3.6. договору, рахунок-фактура на комунальні послуги, експлуатаційні витрати та компенсацію земельного податку виставляються позивачем, згідно якого відповідач перераховує позивачу кошти до 15-го числа наступного розрахункового місяця, при цьому відповідач зобов'язаний самостійно забирати у позивача рахунок-фактуру.

Отже, відповідач був зобов'язаний перераховувати орендну плату до 5-го числа розрахункового місяця, а плату за комунальні платежі та експлуатаційні витрати - до 15-го числа наступного місяця.

У силу п. 4.2. договору, на відповідача покладено обов'язок своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату та інші передбачені договором платежі.

Відповідно до п. 11.1. договору, термін його дії становить: з 01.06.2015 до 31.03.2016, а в частині розрахунків - до повного виконання.

Дія договору була припинена 31.03.2016 у зв'язку із закінченням строку його дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 ГК України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Нормою ч. 1 ст. 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до абз. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, при цьому плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, при цьому одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, в силу зобов'язання одна сторона (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивачем вчасно і в повному обсязі виконувалися всі обумовлені договором зобов'язання, жодних претензій чи зауважень щодо належності виконання умов договору позивачем матеріали справи не містять.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачеві у тимчасове платне користування об'єкт оренди на певний строк та за відповідну плату згідно умов договору, а відповідач в порушення умов договору в період з серпня 2015 року по березень 216 року не сплатив на користь позивача орендні платежі, на спростування чого відповідач не надав суду будь-яких доказів.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендних платежів в розмірі 46 713,24 грн. та заборгованості з комунальних платежів у сумі 10 841,74 грн., нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Позивач за прострочення строків оплати орендних платежів, керуючись пунктом 8.2 договору нарахував та просить стягнути з відповідача 11 985,87 грн. пені.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 6.2 договору сторони передбачили, що відповідач за несвоєчасне перерахування орендної платі, комунальних та інших платежів сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставкиНаціонального банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення неустойки підлягають задоволенню повністю у розмірі 11 985,87 грн. за визначений позивачем період.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 7 031,27 грн. 15% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 8.3. договору встановлено, що у випадку прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань, передбачених п.п. 3.2, 3.4. цього договору, відповідач на вимогу позивача зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 15 % річних від простроченої суми.

Здійснивши перерахунок 15 % річних, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 15 % річних підлягають задоволенню повністю, а саме у розмірі 7 031,27 грн. за визначений позивачем період.

Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку п. 8.4. та п. 8.5. договору штраф за порушення договору в розмірі 4 671,32 грн. та штраф за нестрахування майна в розмірі 11 943,20 грн.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 8.4. договору, у випадку, якщо на дату сплати чергового щомісячного платежу з орендної плати сума заборгованості за нею становить суму орендної плати за 3 та більше місяці (тобто вчинене грубе порушення умов договору), відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 10 % від загальної суми заборгованості.

Відповідно до п. 8.5. договору, за невиконання відповідачем зобов'язання щодо страхування орендованого майна відповідно до умов договору, відповідач сплачує на користь позивача штраф у розмірі 1 % від залишкової вартості майна, вказаної у п. 1.3. договору.

Доказів на підтвердження страхування орендованого майна відповідно до умов договору відповідачем суду надано не було.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Перевіривши розрахунки позивача, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф за порушення договору в розмірі 4 671,32 грн. та штраф за нестрахування майна в розмірі 11 943,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури "Діпрозв'язок" підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02140, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури "Діпрозв'язок" (03680, м. Київ, вул. Солом'янська, 3, ) 57 554 (п'ятдесят сім тисяч п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 98 коп. основного боргу, 11 985 (одинадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 87 коп. пені, 7 031 (сім тисяч тридцять одну) грн. 27 коп. 15% річних, 4 671 (чотири тисячі шістсот сімдесят одну) грн. 32 коп. штрафу, 11 943 (одинадцять тисяч дев'ятсот сорок три) грн. 20 коп. штрафу за нестрахування майна, а також судовий збір у розмірі 1 397 (одну тисячу триста дев'яносто сім) грн. 80 коп. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 27.01.2017 р.