РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2017 р. Справа № 903/709/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Коломис В.В. ,

суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Камінь-Каширське лісове господарство" на рішення господарського суду Волинської області від 22.11.2016 року у справі № 903/709/16 (суддя Слободян О.Г.)

за позовом Заступника військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1
до відповідача Державного підприємства "Камінь-Каширське лісове господарство"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне агентство лісових ресурсів України
про усунення перешкод в користуванні та повернення земельної ділянки
за участю представників:

Військової частини НОМЕР_1 - Борисов В.С., за довіреністю,

відповідача - Обушко Р.М., за довіреністю,

третя особа - Багацький Є.Г., за довіреністю,

прокурор - не з`явився,

В судовому засіданні від 24.01.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Волинської області від 22.11.2016 року у справі № 903/709/16 позов задоволено. Зобов`язано Державне підприємство "Камінь-Каширське лісове господарство" усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, загальною площею 6947,8 га, що належить військовій частині НОМЕР_1 на праві користування відповідно до Державного акту № ХІІ-1-5 від 01.11.1968 року та повернути дану земельну ділянку військовій частині НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить останнє скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог прокурора.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі. Оскаржуване рішення просив скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, підтримав позицію представника скаржника у повному обсязі. Крім того, останній надіслав на адресу апеляційного господарського суду письмові пояснення, згідно яких просив апеляційну скаргу відповідача задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати.

Представник Військової частини НОМЕР_1 в судовому засіданні вимоги скарги заперечив повністю з підстав, викладених у надісланому на адресу суду письмовому відзиві. Оскаржуване рішення просив залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та враховуючи обмежені строки, встановлені ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі прокурора..

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, апеляційний суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту на право постійного користування земельною ділянкою № XII-1-5 від 01.11.1968 року, рішенням виконавчого комітету Волинської обласної Ради народних депутатів трудящих № 12/28 від 01.11.1968 року передано у постійне користування військовій частині НОМЕР_2 (інженерно-аеродромна служба тилу), як структурному підрозділу управління 14 Повітряної армії, земельну ділянку площею 24157,7 га.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.02.2014 року у справі № 903/1066/13 встановлено, що після розформування військової частини НОМЕР_2 її правонаступником визначено військову частину НОМЕР_1 .

У 1994-1995 роках Волинською обласною радою прийняті рішення № 17/23 від 17.03.1994 року та № 4/8 від 04.05.1995 року, яким землі авіаційного полігону площею 10027 га, 6947,8 га та 6520,4 га передані Ковельському спеціалізованому лісогосподарському акціонерному товариству "ТУР", Камінь-Каширському державному лісогосподарству об`єднання Волиньліс та Городоцькому державному лісогосподарству, відповідно. Таким чином, із загальної площі земельної ділянки 24157,7 га із сфери діяльності Міністерства оборони було вилучено 23495,2 га. На підставі вищевказаних рішень обласної ради районними радами на зазначені земельні ділянки видано державні акти на право постійного землекористування.

Камінь-Каширською районною державною адміністрацією видано Камінь-Каширському державному лісгосподарському об`єднанню "Волиньліс" державний акт на право постійного землекористування серії ВЛ-ХІІ від 11.08.1995 року.

Судами встановлено, що на підставі наказу Держкомлісгоспу України № 242 від 24.03.2005 року Камінь-Каширське державне лісогосподарське об`єднання "Волиньліс" перейменоване у ДП "Камінь- Каширське лісове господарство".

Як вбачається із рішення Вищого арбітражного суду України від 29.04.1998 року у справі № 13/6 за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_3 (в даний час НОМЕР_1 ) до Волинської обласної ради, останнім визнано недійсними рішення Волинської обласної ради від 17.03.1994 року № 17/23 та від 04.05.1995 року № 4/8 про передачу земель військової частини НОМЕР_4 .

Розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації № 175 від 12.04.2002 року анульовано державний акт на право постійного користування землею площею 24157,7 га за № ХІІ-1-5 від 01.11.1968 року та визнано чинними вказані державні акти на право постійного користування земельною ділянкою, видані Ковельському спеціалізованому лісогосподарському акціонерному товариству "ТУР", Камінь-Каширському та Городоцькому державним лісогосподарствам об`єднання Волиньліс. Рішенням господарського суду м. Києва у справі № 32/288 від 23.05.2003 року за позовом військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_3 (на даний час НОМЕР_1 ) до Волинської обласної державної адміністрації зазначене розпорядження визнано недійсним та скасовано.

Рішенням господарського суду Волинської області у справі № 903/1066/13 від 26.11.2013 року за позовом Волинського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ДП Камінь-Каширське лісове господарство, залишеного в силі постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.02.2014 року, - скасовано державний акт на право постійного користування землею, виданий ДП Камінь-Каширське лісове господарство від 11.08.1995 року серії ВЛ-ХІІ.

В зазначеній справі № 903/1066/13 встановлено, що спірна земельна ділянка площею 6947,8 га відноситься до земель оборони та перебуває на праві постійного користування військової частини НОМЕР_1 згідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою № XII-1-5 від 01.11.1968 року, виданого виконавчим комітетом Волинської обласної Ради народних депутатів трудящих № 12/28 від 01.11.1968 року. Дана земельна ділянка з користування Міністерства оборони України не вилучалась. Військова частина НОМЕР_1 не уповноважувала ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" на ведення лісового господарства на даній земельній ділянці.

Статтею 1 Закону України "Про використання земель оборони" встановлено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.

Законодавством України передбачено, що охорона, захист, використання та відтворення лісів на землях оборони проводяться спеціалізованими лісогосподарськими підрозділами з урахуванням режиму цих територій в порядку, встановленому Законом України "Про використання земель оборони", Лісового кодексу України та іншими актами законодавства.

Судами встановлено, що Військовою прокуратурою Луцького гарнізону проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000671 від 27.11.2015 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 425 та ст. 246 Кримінального кодексу України. Під час проведення досудового розслідування встановлено, що у період з січня по травень 2016 року посадовими особами відповідача за відсутності правових підстав та звернень до землекористувача, у порушення вищевказаних вимог законодавства проводилась вирубка лісу на вищезазначеній земельній ділянці, яка належить до земель оборони та перебуває на праві постійного користування у позивача. Відповідні обставини підтверджуються виписаними відповідачем лісорубними квитками.

Нормами закону встановлено, що право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

В силу ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України, право постійного користування - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Судами обох інстанцій встановлено, що відповідач, без правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка належить Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 , продовжує здійснювати господарську діяльність та, із перевищенням наданих йому повноважень, виписує лісорубні квитки, в яких за відсутності правових підстав включено проведення рубки лісу на території земельної ділянки авіаційного полігону військової частини НОМЕР_1 , чим завдає шкоду навколишньому середовищу та державі в цілому.

Посилання скаржника на документи, подані до суду, які на думку останнього підтверджуються право постійного користування земельними лісовими ділянками, є безпідставними та не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги з огляду на те, що розпорядження Волинської обласної державної адміністрації від 02.12.2013 року № 494, яке є основним документом, а решта документів є похідними від зазначеного розпорядження, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22.07.2014 року у справі № 803/1311/14-а, залишеною в силі ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2015 року, було визнано протиправним та скасоване в частині надання дозволу ДП "Камінь-Каширське лісове господарство" розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок площею 6947,8 га в натурі для оформлення права постійного користування земельними ділянками для ведення лісового господарства на території Камінь-Каширського району. Затвердження технічної документації із землеустрою на земельні ділянки, а також внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приховуючи скасоване розпорядження взагалі може містити ознаки кримінального правопорушення.

Твердження скаржника про те, що судом неправомірно відхилені доводи останнього про необхідність припинення провадження у справі і залишення позову без розгляду судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки такі твердження не відповідають нормам ГПК України, враховуючи те, що оскільки спір повинен бути не лише між тими ж сторонами, а саме про той же предмет і з тих же підстав одночасно, чого не має в даному випадку.

В силу ст.15 ЦК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушенню.

Враховуючи той факт, що державний акт серії ВЛ-ХІІ від 11.08.1995 року, виданий відповідачу, скасовано у судовому порядку, а також те, що діяльність відповідача створює перешкоди позивачу у користуванні вказаною земельною ділянкою, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що судом першої інстанції підставно, законно, та обґрунтовано задоволено позовні вимоги прокурора.

В силу ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. В силу ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Камінь-Каширське лісове господарство" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 22.11.2016 року у справі № 903/709/16 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.