РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2017Справа №910/23209/16
За позовом Приватного підприємства "Оліяр"

До Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк"

Про відшкодування збитків 1 258 228,00 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Вельгош Т.М.

від відповідача: Терещенко Т.М.

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 18.01.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

19.12.2016 до Господарського суд м. Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства "Оліяр" (надалі - позивач) про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" (надалі - відповідач) 1258228,00 грн.

Ухвалою від 22.12.2016 було порушено провадження у даній справі та призначено її розгляд в засіданні на 18.01.2017.

18.01.2017 в судове засідання з'явились представники сторін та надали пояснення по справі.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (надалі - «Банк») та Приватним підприємством «Оліяр» в особі директора, було укладено договір банківського рахунку № 227.

Відповідно до п.1.1. даного договору, Банк, на підставі заяв(-и) Клієнта, встановленої форми, відкриває Клієнту поточні(-ий) рахунки(-ок) в національній та/або іноземній(-их) валюті(-ах) (надалі - «Поточні Рахунки») та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до статуту Банку, Тарифів, законодавства України, а також умов функціонування кореспондентських рахунків Банку.

Банк та Клієнт домовились, що дія цього Договору рівною мірою поширюється на всі Поточні Рахунки, відкриті Клієнтом у Банку (п.1.3. Договору).

Відповідно до довідки Банку, станом на 30.12.2014, Позивач мав ряд діючих поточних рахунків, серед яких зокрема №8308 в гривні.

26.02.2016 року між ТОВ «Експрес Логістик» (надалі - Продавець) та ПП «Оліяр» (надалі - Покупець) був укладений договір купівлі-продажу №26/02/16-1/1 від 26.02.2016р. (надалі - Договір).

На виконання умов Договору Покупець перерахував кошти в сумі 10 350 000 грн. (десять мільйонів триста п'ятдесят тисяч гривень), що підтверджується платіжним дорученням №229 від 03.03.2016. Вказане платіжне доручення, про списання коштів з поточного рахунка №8308, було прийняте ПАТ «Промінвестбанк» 03.03.2016р., що підтверджується відповідною відміткою.

Всупереч вимог ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 р. №2346-111 кошти не були перераховані банком.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Всупереч зазначеним нормам і умовам договору Банк не здійснив операцію.

Статтею 1070 ЦК України встановлено, що «за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом».

За ч.2 цієї ж статті, проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

За п.7 розділу 4 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2011 року, який ґрунтується на постанові Верховного Суду України у справі № 3-58г10 від 13 грудня 2010 року, за відсутності визначення договором банківського рахунка розміру процентів за користування банком грошовими коштами клієнта та у разі неприйняття банком вкладів на вимогу, банк відповідно до ч.І ст.1061 ЦК України зобов'язаний виплатити проценти в розмірі облікової ставки Національного банку України.

Аналогічна позиція викладена в Листі Верховного Суду України від 1 квітня 2012 року з посиланням на вищеназвану, а також постанови Верховного Суду України від 14 березня 2011 року у справі № 3-13гс11 та від 6 червня 2011 року у справі N 3-51гс11.

Згідно зі статтею 1073 Цивільного кодексу України в разі порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Внаслідок неправомірних дій банку Приватним підприємством «Оліяр» фактично було порушено зобов'язання перед ТОВ «Експрес Логістик» за умовами договору №26/02/16-1/1 від 26 лютого 2016.

В зв'язку із цим, ТОВ «Експрес Логістик» 14.03.2016 звернулось з претензією, а в подальшому 20.07.2016 року з позовною заявою в третейський суд до ПП «Оліяр» з вимогою сплати штрафу за невиконання умов договору в розмірі 10 % його ціни, а саме 1 035 000грн.

08.08.2016 Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Всеукраїнська інвестиційна асоціація» винесено рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з позивача на користь ТОВ «Експрес Логістик» 1 035 000,00 грн. штрафу та 6 890,00 грн. сплаченого - третейського збору, в подальшому на підставі даного рішення господарським судом Львівської області винесено відповідну ухвалу та видано накази про примусове виконання рішення третейського суду, крім того на ПП «Оліяр» покладено обов'язок відшкодування ТОВ «Експрес Логістик» сплаченого останнім судового збору в сумі 689 грн

30 листопада 2016 року, ПП «Оліяр» виконало вимогу ТОВ «Експрес Логістик» та сплатило на користь останнього 1 042 579,00 грн. Дана сума включила в себе штраф за невиконання умов договору поставки, третейський та судовий збори.

Таким чином, позивачу, внаслідок бездіяльності Банку завдано матеріальних збитків в зазначеній сумі, що підтверджується платіжним дорученням № 5855 від 30 листопада 2016 року.

Крім того, статтею 32.2 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що "у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними".

Враховуючи фактичне невиконання Банком доручення ПП «Оліяр» пеня, з урахуванням вище викладених даних стосовно строків виконання платіжного доручення банком, не операційних днів, та дати фактичного закриття поточного рахунку 23 березня 2016 року складає 134 550 грн.

Згідно ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього ж Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України та ч.7 статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 147 Господарського кодексу України майнові права суб'єктів господарювання захищаються законом.

Вилучення державою у суб'єкта господарювання його майна допускається не інакше як у випадках, на підставах і в порядку, передбачених законом.

Збитки, завдані суб'єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Таким чином, факт порушення відповідачем законодавства у сфері охорони водного зак, у вигляді викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу, позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача збитків завданих державі в загальному розмірі 1 345 500 грн. підлягає задоволенню повністю.

На підставі ст.. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" (01001, м. Київ, ПРОВУЛОК ШЕВЧЕНКА, будинок 12; ідентифікаційний код 00039002) на користь Приватного підприємства "Оліяр" (81118, Львівська обл., Пустомитівський район, село Ставчани; ідентифікаційний код 32461721) 1 042 578 грн. 00 коп. - збитки, 81 099 грн. - проценти за користування коштами, 134 550 грн. - пені та судовий збір у розмірі 18 873 грн. 42 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.01.2017

Суддя М.О. Лиськов