КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р. Справа№ 911/2501/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Чеботарьова І.Г. - представник за довіреністю від 13.05.2014 року;

від відповідача: Ткаченко В.О. - представник за довіреністю від 08.12.2016 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Київської області від 17.10.2016 року

у справі № 911/2501/16 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Богуславтепловодопостачання»

про стягнення 966 424, 61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства «Богуславтепловодопостачання» про стягнення 966 424, 61 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання КП "Богуславтепловодопостачання" зобов'язань за договором № 13/2180-БО-17 купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 року в частині своєчасного проведення розрахунку за переданий у власність відповідача природний газ, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 267 446, 35 грн. пені, 118 728, 65 грн. 3% річних, 580 249, 61 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.10.2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що у спірних правовідносинах між сторонами договір про організацію взаєморозрахунків, стосувався погашення лише певної суми (частини) заборгованості і не передбачав зміну строків виконання боржником грошових зобов'язань.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» по справі № 911/2501/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. та призначено до розгляду на 13.12.2016 року.

У судовому засіданні 13.12.2016 року представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Представником відповідача у судовому засіданні 13.12.2016 року надані заперечення на апеляційну скаргу та пояснення по суті справи.

Крім того, представник позивача подав клопотання про продовження строку розгляду спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів задовольнила клопотання позивача про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 року відкладено до 17.01.2017 року.

Представники сторін у судовому засіданні 17.01.2017 року підтримали свої правові позиції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 28.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Комунальним підприємством Богуславської районної ради "Богуславтепловодопостачання" (покупець) було укладено договір № 13/2180-БО-17 купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД , або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору.

Газ, що продається за даним договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. газ обсягом до 1090 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м): I квартал (січень - 225 тис. куб. м, лютий - 205 тис. куб. м, березень - 175 тис. куб. м); II квартал (квітень - 55 тис. куб. м); VI квартал (жовтень - 60 тис. куб. м, листопад - 160 тис. куб. м, грудень - 210 тис. куб. м).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обіку газу покупця (п. 3.3 договору).

Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У п. 11.1 договору сторони передбачили, що договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Колегією суддів встановлено, що на виконання умов договору в січні-грудні 2013 р. позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 3 785 679, 00 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2013 р. за жовтень 2013 р. на суму 149044,83 грн., від 30.11.2013 р. за листопад 2013 р. на суму 395917,24 грн., від 31.12.2013 р. за грудень 2013 р. на суму 697576,78 грн., від 22.01.2014 р. за січень 2014 р. на суму 846277,57 грн., від 22.01.2014 р. за лютий 2014 р. на суму 693274,73 грн., від 22.01.2014 р. за березень 2014 р. на суму 714280,51 грн., від 22.01.2014 р. за квітень 2014 р. на суму 289307,34 грн., підписаними представниками сторін та скріпленими печатками підприємств.

Звертаючись до суду першої інстанції позивач зазначив, що відповідач за поставлений газ розрахувався несвоєчасно, а тому просить суд стягнути з відповідача 267 446,35 грн. пені, 118 728,65 грн. 3% річних та 580 249,61 грн. інфляційних втрат

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Київській області, Департаментом фінансів Київської державної адміністрації, Управлінням фінансів Богуславської райдержадміністрації, Управлінням соцзахисту населення Богуславської райдержадміністрації, відповідачем та позивачем був укладений договір № 1362/30 від 12.12.2014 р. про організацію взаєморозрахунків, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30.

Положеннями пункту 8 договору про організацію взаєморозрахунків передбачено, що Комунальне підприємство Богуславської районної ради "Богуславтепловодопостачання" перераховує на рахунок Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" кошти у сумі 2197285,74 грн., у тому числі податок на додану вартість 366214,29 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором № 13/2180-БО-17 від 28.12.2012 р. за 2013 рік.

За змістом п. 11.2 договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Отже, сторони, уклавши договір № 1362/30 від 12.12.2014 р. про організацію взаєморозрахунків, тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу № 13/2180-БО-17 від 28.12.2012 р., а тому у позивача відсутні підстави для стягнення пені, 3% річних та збитків від інфляції.

Водночас, колегія суддів не повністю погоджується із даними висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, колегія суддів вказує, що як зазначалося вище, позивач поставив відповідачу природний газ за період січень-грудень 2013 року на загальну суму 3 785 679, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 07.03.2013 року по 30.10.2014 року відповідач частково розрахувався за поставлений газ на загальну суму 1 588 383, 26 грн., що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

Вподальшому, 12.12.2014 року, між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Київській області, Департаментом фінансів Київської державної адміністрації, Управлінням фінансів Богуславської райдержадміністрації, Управлінням соцзахисту населення Богуславської райдержадміністрації, відповідачем та позивачем був укладений договір № 1362/30 про організацію взаєморозрахунків, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30.

Відповідно до п. 8 договору про організацію взаєморозрахунків передбачено, що Комунальне підприємство Богуславської районної ради "Богуславтепловодопостачання" перераховує на рахунок Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" кошти у сумі 2 197 285,74 грн., у тому числі податок на додану вартість 366214,29 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором № 13/2180-БО-17 від 28.12.2012 р. за 2013 рік.

Згідно із п. 11.2 договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Однак, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що позивачем було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 3 785 679, 00 грн., в той час як договір про організацію взаєморозрахунків стосується погашення заборгованості у сумі 2 197 285,74 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що предметом договору про організацію взаєморозрахунків є погашення заборгованості у розмірі 2 197 285,74 грн., а отже сторони, уклавши вказаний договір, змінили порядок і строк проведення розрахунків лише щодо частини поставленого газу на суму 2 197 285,74 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що строк проведення розрахунків на суму 1 588 383, 26 грн. не був змінений умовами договору про організацію взаєморозрахунків, а отже суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку, що заборгованість за природний газ була сплачена в межах строків встановлених договором.

Також, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до п. 16 договору про організацію взаєморозрахунків, що сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Водночас, колегія суддів вказує, що зазначена умова також стосується лише предмету договору про організацію взаєморозрахунків, а не договору купівлі-продажу природного газу № 13/2180-БО-17 від 28.12.2012 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що заборгованість за поставлений природний газ у сумі 1 588 383, 26 грн. була сплачена до укладення договору про організацію взаєморозрахунків № 1362/30 від 12.12.2014 року, а отже і не була предметом вказаного договору.

Водночас, колегія суддів зазначає, що договорі про організацію взаєморозрахунків № 1362/30 від 12.12.2014 року не встановлено, що на суму 1 588 383, 26 грн. не нараховуються штрафні санкції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки 1 588 383, 26 грн. були сплачені відповідачем з простроченням, то на вказану суму нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п. 7.2 договору купівлі-продажу встановлено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Колегією суддів встановлено, що відповідач здійснив оплати у наступні періоди: 07.03.2013 року - 100 000, 00 грн., 11.06.2013 року - 56 700, 00 грн., 21.06.2013 року - 63 121, 00 грн., 08.08.2013 року - 38 321, 00 грн., 16.08.2013 року - 30 140, 00 грн., 28.08.2013 року - 42 210, 00 грн., 13.09.2013 року - 35 208, 00 грн., 23.09.2013 року - 36 364, 00 грн., 27.09.2013 року - 25 250, 00 грн., 07.10.2013 року - 80 094, 00 грн., 21.10.2013 року - 49 228, 00 грн., 29.10.2013 року - 39 078, 00 грн., 15.11.2013 року - 15 140, 00 грн., 25.11. 2013 року - 48 611, 00 грн., 25.11.2013 року - 50 000, 00 грн., 29.11.2013 року - 150 000, 00 грн., 05.12.2013 року - 36 790, 00 грн., 17.12.2013 року - 41 126, 00 грн., 23.12.2013 року - 55 003, 00 грн., 26.12.2013 року - 60 000, 00 грн., 27.12.2013 року - 100 000, 00 грн., 30.12.2013 року - 36 645, 00 грн., 30.12.2013 року - 100 000, 00 грн., 14.03.2014 року - 41 693, 00 грн., 31.03.2014 року - 55 284, 65 грн., 22.04.2014 року - 150 000, 00 грн., 28.08.2014 року - 10 000, 00 грн., 30.10.2014 року - 42 386, 61 грн.

Таким чином, за перерахунком суду розмір пені становить:

- 846 277, 57 грн. (заборгованість за січень 2013 року) * 15% * 22 (з 14.02.2013 року по 07.03.2013 року) / 365 = 7 651, 28 грн.

- 746 277, 57 грн. * 15% * 94 (з 08.03.2013 року по 09.06.2013 року) / 365 = 28 828, 80 грн.

- 746 277, 57 грн. * 14% * 2 (з 10.06.2013 року по 11.06.2013 року) / 365 = 572, 49 грн.

- 689 577, 57 грн. * 14% *10 (з 12.06.2013 року по 21.06.2013 року) / 365 = 2 644, 96 грн.

- 626 456, 57 грн. * 14% * 48 (з 22.06.2013 року по 08.08.2013 року) / 365 = 11 533, 67 грн.

- 588 135, 57 грн. * 14% * 4 (з 09.08.2013 року по 12.08.2013 року) / 365 = 902, 34 грн.

- 588 135, 57 грн. * 13% * 1 (13.08.2013 року) / 365 = 209, 47 грн.

- 693 274, 73 грн. (заборгованість за лютий 2013 року) * 15% * 88 (з 14.03.2013 року по 09.06.2013 року) / 365 = 25 071, 85 грн.

- 693 274, 73 грн. (заборгованість за лютий 2013 року) * 15% * 88 (з 14.03.2013 року по 09.06.2013 року) / 365 = 25 071, 85 грн.

- 693 274, 73 грн. * 14% * (з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року) / 365 = 17 018, 47 грн.

- 693 274, 73 грн. * 13% * 32 (з 13.08.2013 року по 13.09.2013 року) / 365 = 7 901, 43 грн.

- 48 840, 96 грн. (частина заборгованості за березень 2013 року на яку не поширюється договір про організацію взаєморозрахунків) * 15% * 57 (з 14.04.2013 року по 09.06.2013 року) / 365 = 1 144, 08 грн.

- 48 840, 96 грн * 14% * 64 (з 10.06.2013 року по 12.08.2013 року) / 365 = 1 198, 95 грн.

- 48 840, 96 грн. * 13% * 62 (з 13.08.2013 року по 13.10.2013 року) / 365 = 1 078, 52 грн.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що загальна сума пені становить 105 756, 32 грн. та підлягає задоволенню у зазначеному розмірі.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, 3% річних складають:

- 846 277, 57 грн. (заборгованість за січень 2013 року) * 3% * 22 (з 14.02.2013 року по 07.03.2013 року) / 365 = 1 530, 26 грн.

- 746 277, 57 грн. * 3% * 96 (з 08.03.2013 року по 11.06.2013 року) / 365 = 5 888, 44 грн.

- 689 577, 57 грн. * 3% * 10 (з 12.06.2013 року по 21.06.2013 року) / 365 = 2 644, 96 грн.

- 626 456, 57 грн. * 3% * 48 (з 22.06.2013 року по 08.08.2013 року) / 365 = 11 533, 67 грн.

- 588 135, 57 грн. * 3% * 8 (з 09.08.2013 року по 16.08.2013 року) / 365 = 386, 72 грн.

- 557 995, 57 грн. * 3% * 12 (з 17.08.2013 року по 28.08.2013 року) / 365 = 550, 35 грн.

- 515 785, 57 грн. * 3% * 16 (з 29.08.2013 року по 13.09.2013 року) / 365 = 678, 29 грн.

- 480 577, 57 грн. * 3% * 10 (з 14.09.2013 року по 23.09.2013 року) / 365 = 395, 00 грн.

- 444 213, 57 грн. * 3% * 4 (з 24.09.2013 року по 27.09.2013 року) / 365 = 146, 04 грн.

- 418 963, 57 грн. * 3% * 10 (з 28.10.2013 року по 07.10.2013 року) / 365 = 344, 35 грн.

- 338 869, 57 грн. * 3% * 14 (з 08.10.2013 року по 21.10.2013 року) / 365 = 389, 93 грн.

- 289 641, 57 грн. * 3% * 8 (з 22.10.2013 року по 29.10.2013 року) / 365 = 190, 45 грн.

- 250 563, 57 грн. * 3% * 17 (з 30.10.2013 року по 15.11.2013 року) / 365 = 350, 10 грн.

- 235 423, 57 грн. * 3% * 10 (з 16.11.2013 року по 25.11.2013 року) / 365 = 193, 50 грн.

- 136 812, 57 грн. * 3% * 4 (з 26.11.2013 року по 29.11.2013 року) / 365 = 44, 98 грн.

- 693 274, 73 грн. (заборгованість за лютий 2013 року) * 3% * 261 (з 14.03.2013 року по 29.11.2013 року) / 365 = 14 872, 17 грн.

- 680 087, 30 грн. * 3% * 6 (з 30.11.2013 року по 05.12.2013 року) / 365 = 335, 39 грн.

- 643 297, 30 грн. * 3% * 12 (з 06.12.2013 року по 17.12.2013 року) / 365 = 634, 49 грн.

- 602 171, 30 грн. * 3% * 6 (з 18.12.2013 року по 23.12.2013 року) / 365 = 296, 96 грн.

- 547 168, 30 грн. * 3% * 3 (з 24.12.2013 року по 26.12.2013 року) / 365 = 134, 92 грн.

- 487 168, 30 грн. * 3% * 1 (27.12.2013 року) / 365 = 40, 04 грн.

- 387 168, 30 грн. * 3% * 3 (з 28.12.2013 року по 30.12.2013 року) / 365 = 95, 47 грн.

- 250 523, 30 грн. * 3% * 74 (з 31.12.2013 року по 14.03.2014 року) / 365 = 1 523, 73 грн.

- 208 830, 30 грн. * 3% * 13 (з 15.03.2014 року по 27.03.2014 року) / 365 = 223, 13 грн.

- 153 545, 65 грн. * 3% * 26 (з 28.03.2014 року по 22.04.2014 року) / 365 = 328, 12 грн.

- 3 545, 65 грн. * 3% * 128 (з 23.04.2014 року по 28.08.2014 року) / 365 = 37, 30 грн.

- 48 840, 96 грн. (частина заборгованості за березень 2013 року на яку не поширюється договір про організацію взаєморозрахунків) * 3% * 502 (з 14.04.2013 року по 28.08.2014 року) / 365 = 2 015, 20 грн.

- 42 386, 61 грн. * 3% * 63 (з 29.08.2014 року по 30.10.2014 року) / 365 = 219, 48 грн.

Отже, загальний розмір 3% річних становить 34 883, 09 грн. та підлягає задоволенню у вказаній сумі.

Збитки від інфляції становлять:

- 693 274, 73 грн. * 99, 89% (березень - листопад 2013 року) - 693 274, 73 грн. = - 717, 58 грн.

- 642 579, 72 грн. * 100, 5% (грудень 2013 року) - 642 579, 72 грн. = 3 212, 90 грн.

- 253 018, 62 грн. * 100, 8% (січень-лютий 2014 року) - 253 018, 62 грн. = 2 027, 19 грн.

- 213 352, 81 грн. * 102, 2% (березень 2014 року) - 213 352, 81 грн. = 4 693, 76 грн.

- 162 761, 92 грн. * 103, 3% (квітень 2014 року) - 162 761, 92 грн. = 5 371, 14 грн.

- 18 133, 06 грн. * 106, 09% (травень - серпень 2014 року) - 18 133, 06 грн. = 1 106, 01 грн.

- 714 280, 51 грн. * 113,36 % (квітень - серпень 2014 року) - 714 280, 51 грн. = 95 402, 45 грн.

- 803 228, 61 грн. * 105,37% (листопад - грудень 2014 року) - 803 228, 61 грн. = 43 130, 16 грн.

Таким чином, збитки від інфляції становлять 154 226, 05 грн. та підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 104 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Київської області від 17.10.2016 року підлягає частковому скасуванню

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 17.10.2016 року задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 17.10.2016 року у справі № 911/2501/16 скасувати частково.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

4. Стягнути з Комунального підприємства «Богуславтепловодопостачання» (09700, Київська область, м. Богуслав, вул. Польова, буд. 46-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) 105 756, 32 грн. пені, 34 883, 09 грн. 3% річних, 154 226, 05 грн. збитків від інфляції, 4 422, 84 грн. судового збору за подання позовної заяви.

5. В іншій частині рішення залишити без змін.

6. Стягнути з Комунального підприємства «Богуславтепловодопостачання» (09700, Київська область, м. Богуслав, вул. Польова, буд. 46-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) 4 865, 13 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідні накази.

8. Матеріали справи № 911/2501/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко