ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017р. Справа№ 914/2797/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства Бродитеплоенерго, м. Броди, Львівська область

про: стягнення 377 539,09 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Думин В.Я.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1 дов. №14-167 від 11.06.2014 року,

відповідач: не зявився.

Учасникам судового процесу розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Бродитеплоенерго» про стягнення 377 539, 09 грн. Ухвалою господарського суду Львівської області від 04.11.2016 р. із врахуванням ухвали про виправлення описки від 07.11.2016 року, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.11.2016 року.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 45643/16 від 15.11.2016 р. представник позивача подав заяву про долучення документів до матеріалів справи, що вимагались ухвалою суду, а саме витяг з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ на позивача та відповідача.

В судове засідання 15.11.2016 р. представник позивача зявився, вимоги ухвали суду від 04.11.2016 року виконав частково.

В судове засідання 15.11.2016 р. представник відповідача не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом, (докази містяться в матеріалах справи), причини неявки в судове засідання не повідомив, вимоги ухвали суду від 04.11.2016 року не виконав, відзиву не подав.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 15.11.2016 року розгляд справи відкладено на 29.11.2016 року.

В судове засідання 29.11.2016 р. представник позивача зявився, вимоги ухвали суду від 04.11.2016 р. та від 15.11.2016 р. виконав частково.

В судове засідання 29.11.2016 р. представник відповідача не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом, (докази містяться в матеріалах справи), причини неявки в судове засідання не повідомив, вимоги ухвали суду від 04.11.2016 р. та від 15.11.2016 р. не виконав, відзиву не подав.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 29.11.2016 року розгляд справи відкладено на 12.12.2016 року.

В судове засідання 12.12.2016 р. представник позивача зявився, вимоги ухвали суду виконав частково. Заявив клопотання про продовження строку розгляду спору в порядку ст. 69 ГПК України для надання можливості виконати вимоги ухвали суду.

В судове засідання 12.12.2016 р. представник відповідача не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом, (докази містяться в матеріалах справи), причини неявки в судове засідання не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, відзиву не подав.

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до ст. 69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 12.12.2016 року продовжено строк розгляду справи на 15 календарних днів з 03.01.2017 року та розгляд справи відкладено на 17.01.2017 року.

Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 565/17 від 10.01.2017 р. від представника відповідача надійшов лист, в якому повідомляє, що згідно договору №2019/15-ТЕ-21закеулено природній газ для потреб населення у позивача і у звязку з тим, що підприємство знаходиться у важкому фінансовому стані (заборгованість населення по оплаті за отримані послуги, висока ціна газу, економічно необґрунтовані тарифи) розрахунки за газ проводяться не у встановлені договором строки, хоча по даному договорі підприємство повністю розрахувалось за отриманий газ. Від сплати штрафних санкцій відмовляється мотивуючи тим, що підприємство з незалежних від нього причин зволікає з оплатою. Нарахування даних санкцій призведе до збільшення загального боргу підприємства перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України». Також просить проводити судове засідання 17.01.2017 року за відсутності уповноваженого представника.

Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 1741/17 від 17.01.2017 р. представник позивача подав супровідний лист, в якому просить долучити до матеріалів справи №914/2797/16 копію розширеного акту звіряння розрахунків до договору №2019/15-ТЕ-21 від 24.11.2014 року, який було укладено між позивачем та відповідачем і докази його надсилання відповідачу.

В судове засідання 17.01.2017 року представник позивача зявився, вимоги ухвали суду від 12.12.2016 р. виконав. Позов підтримав і просить його задоволити повністю.

В судове засідання 17.01.2017 р. представник відповідача не зявився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, вимоги ухвали суду від 12.12.2016 р. виконав частково.

Враховуючи вищенаведене, слід зазначити, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам судового процесу щодо обгрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Крім того, відповідно до ч. 1 та 2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку Укрпошта щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Господарським судом Львівської області встановлено, що як ухвала господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі №914/2797/16 від 04.11.2016 року, так і ухвали про відкладення розгляду справи від 15.11.2016 року, від 29.11.2016 року та від 12.12.2016 року надсилалися місцевим господарським судом на адресу Публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» (), яка зазначена у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме за адресою: 79056, м. Львів, вул. Пластова, будинок 1.

На адресу господарського суду Львівської області повернулись 2 повідомлення про вручення поштового відправлення за №1083804 від 08.11.2016, №1084436 від 15.11.2016 року, №1085406 від 30.11.2016 року та №1086489 від 16.12.2016 про отримання відповідачем ухвал господарського суду Львівської області.

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011р. №18, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами.

Таким чином, судом вжито усі передбачені дії і дотримано встановлені вимоги щодо належного повідомлення сторін про дату, час та місце судового розгляду даної справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні 17.01.2017 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, оглянувши оригінали документів, судом встановлено таке.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (надалі - позивач) звернулося до господарського суду з позовом до комунального підприємства Бродитеплоенерго (надалі - відповідач) про стягнення 377 539,09 грн. за порушення грошового зобовязання, з якого: пеня у розмірі 222 709,32 грн., інфляційні втрати у розмірі 141 467,49 грн. та 3% річні у розмірі 13 362,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 24.11.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі Позивач, Компанія, Постачальник) та Комунальним підприємством Бродитеплоенерго (надалі Відповідач, Покупець) було укладено договір № 2019/15-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу (надалі договір), і додатковими угодами до нього, відповідно до умов якого, продавець зобовязується передати покупцеві у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України продавцем, за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі-газ), на умовах цього договору.

На виконання умов Договору Позивач поставив протягом січня-квітня 2015 року, жовтня-грудня 2015 року, а Відповідач прийняв природний газ на загальну суму 3 210 862,55 грн., що підтверджується актами приймання передачі природного газу:

- від 31.01.2015 р. за січень 2015 р. на суму 442 000,32 грн.;

- від 28.02.2015 р. за лютий 2015 р. на суму 406 630,98 грн.;

- від 31.03.2015 р. за березень 2015 р. на суму 376 040,19 грн.;

- від 30.04.2015 р. за квітень 2015 р. на суму 208 648,82 грн.;

- від 31.10.2015 р. за жовтень 2015 р. на суму 397 972,42 грн.;

- від 30.11.2015 р. за листопад 2015 р. на суму 636 273,77 грн.;

- від 31.12.2015 р. за грудень 2015р. на суму 743 296,05 грн. (копії додаються)

Відповідач в свою чергу свої зобовязання за договором виконав, але з простроченням строків передбачених умовами договору.

Відповідно до п. 5.2 та п. 5.3 договору, ціна за 1 000 куб. м природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість.

До сплати за 1 000 куб. м природного газу 1 091,00 грн., крім того ПДВ- 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ- 1 309,20 грн.

У разі зміни уповноваженим органом ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обовязковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію.

Згідно п. 5.2 договору(в редакції додаткової угоди № 1 від 20.03.2015 р.), ціна за 1000 куб. м природного газу становить 2 495,25 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість.

До сплати за 1000 куб. м природного газу 2 495,25грн., крім того ПДВ- 20% - 499,05 грн., всього з ПДВ- 2 994,30 грн.

Відповідно до п. 5.2 до договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 20.07.2015 р.) ціна за 1 000 куб. м газу становить 2 994,30 грн., в тому числі:

- тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами 32,902 грн., крім того ПДВ 20% - 6.58 грн., всього з ПДВ 39,48 грн.

- тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами 630,60 грн. (в тому числі вартість газу на виробничо-технологічні витрати на власні потреби, що враховано в структурі тарифу з транспортування природного газу розподільними трубопроводами, встановленого постановою НКРЕКП), крім того ПДВ 20% - 126,12 грн., всього з ПДВ 756,72 грн.

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ (2%) 35,92 грн., крім того ПДВ 20% - 7,18 грн., всього з ПДВ 43,10 грн.

Ціна за 1 000 куб. м природного газу, як товару, становить 1795,83 грн., крім того ПДВ- 20% - 359,17 грн., всього з ПДВ 2 155,00 грн.

До сплати за 1 000 куб. м природного газу 2 495,25 грн., крім того ПДВ- 20% - 449,05 грн., всього з ПДВ- 2 994,30 грн.

Відповідно до п. 5.5 до договору, загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Відповідно до п.6.1 Договору Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% оплати вартості обсягів газу в термін до 14 числа місяця( включно), наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 6.3 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.07.2015 р.), за наявності заборгованості у Покупця за цим договором Продавець зараховує кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що, Покупець зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 9.3. Договору строк у межах якого Сторони можуть звернутися до суду про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Договір набрав чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін і діяв до 31.12.2015 р. включно, а у частині розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Частина 2 ст.625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, Відповідачем не виконані своєчасно умови Договору щодо оплати отриманого природного газу, тому він зобов'язаний сплатити на користь Позивача інфляційні втрати у розмірі 141 467,49 грн., а також три проценти річних від простроченої суми розмір яких складає 13 362,28 грн., відповідно (розрахунки додаються).

Розмір пені яку зазначає до стягнення позивач, складає 222 709,32 грн. (розрахунок додається)

Підсумовуючи наведе, позивач вважає, що згідно приведеного ним розрахунку, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу пеню у розмірі 222 709,32 грн., три відсотки річних у розмірі 13 362,28 грн., інфляційні втрати у розмірі 141 467,49 грн., що загалом становить 377 539, 09 грн. за несвоєчасне виконання відповідачем договірних зобовязань за спірний період.

Це слугувало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідач не скористався своїми процесуальними права, які передбачені ст. 22 ГПК України, явки свого представника в судове засідання не забезпечив, протилежного суду не довів і не спростував позовних вимог належними і допустимими письмовими доказами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з таких мотивів.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 652 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, 24.11.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі Позивач, Компанія, Постачальник) та Комунальним підприємством Бродитеплоенерго (надалі Відповідач, Покупець) було укладено договір № 2019/15-ТЕ-21 купівлі-продажу природного газу (надалі договір), відповідно до умов якого продавець зобовязується передати покупцеві у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України продавцем, за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі-газ), на умовах цього договору.

Договір набрав чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін та із врахуванням укладених додаткових угод, діяв до 31.12.2015 р. включно, а у частині розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 5.2 та п. 5.3 договору, ціна за 1 000 куб. м природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість.

До сплати за 1 000 куб. м природного газу 1 091,00 грн., крім того ПДВ- 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ- 1 309,20 грн.

У разі зміни уповноваженим органом ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обовязковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію.

Згідно п. 5.2 договору(в редакції додаткової угоди № 1 від 20.03.2015 р.), ціна за 1000 куб. м природного газу становить 2 495,25 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість.

До сплати за 1000 куб. м природного газу 2 495,25грн., крім того ПДВ- 20% - 499,05 грн., всього з ПДВ- 2 994,30 грн.

Відповідно до п. 5.2 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 20.07.2015 р.) ціна за 1 000 куб. м газу становить 2 994,30 грн., в тому числі:

- тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами 32,90 грн., крім того ПДВ 20% - 6.58 грн., всього з ПДВ 39,48 грн.

- тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами 630,60 грн. (в тому числі вартість газу на виробничо-технологічні витрати на власні потреби, що враховано в структурі тарифу з транспортування природного газу розподільними трубопроводами, встановленого постановою НКРЕКП), крім того ПДВ 20% - 126,12 грн., всього з ПДВ 756,72 грн.

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ (2%) 35,92 грн., крім того ПДВ 20% - 7,18 грн., всього з ПДВ 43,10 грн.

Ціна за 1 000 куб. м природного газу, як товару, становить 1795,83 грн., крім того ПДВ- 20% - 359,17 грн., всього з ПДВ 2 155,00 грн.

До сплати за 1 000 куб. м природного газу 2 495,25 грн., крім того ПДВ- 20% - 449,05 грн., всього з ПДВ- 2 994,30 грн.

Відповідно до п. 5.5 до договору, загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У пункті 6.2. Договору сторонами визначено, що оплата за природний газ повинна бути здійснена до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, покупцем у встановлений в п. 6.2. Договорі строк кошти за одержаний природний газ сплачені у повному обсязі не були, він вважається таким, що прострочив, а тому кошти в розмірі 99765,57 грн. підлягають стягненню з нього в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено в п. 3.2. постанови Пленуму ВГСУ Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань №14 від 17.12.2013р., індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Інформаційний лист ВГСУ від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права).

Здійснивши перерахунок інфляційних у відповідності до положень постанови Пленуму ВГСУ, зокрема, виходячи з суми боргу, яка існувала на останній день місяця та починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення частково, а саме: інфляційні підлягають стягненню з відповідача в сумі 135824,18 грн., а в решті стягнення 5643,31 грн. інфляційних втрат суд відмовляє, як у безпідставно нарахованих.

Відповідно до п.6.1 Договору Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% оплати вартості обсягів газу в термін до 14 числа місяця( включно), наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 6.3 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 30.07.2015 р.), за наявності заборгованості у Покупця за цим договором Продавець зараховує кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором.

На виконання умов Договору, Позивач поставив протягом січня-квітня 2015 року, жовтня-грудня 2015 року, а Відповідач прийняв природний газ на загальну суму 3 210 862,55 грн., що підтверджується актами приймання передачі природного газу, які додані позивачем до позовної заяви, а саме:

- від 31.01.2015 р. за січень 2015 р. на суму 442 000,32 грн.;

- від 28.02.2015 р. за лютий 2015 р. на суму 406 630,98 грн.;

- від 31.03.2015 р. за березень 2015 р. на суму 376 040,19 грн.;

- від 30.04.2015 р. за квітень 2015 р. на суму 208 648,82 грн.;

- від 31.10.2015 р. за жовтень 2015 р. на суму 397 972,42 грн.;

- від 30.11.2015 р. за листопад 2015 р. на суму 636 273,77 грн.;

- від 31.12.2015 р. за грудень 2015р. на суму 743 296,05 грн. (копії додаються)

Відповідач в свою чергу свої зобовязання по сплаті основної суми за договором виконав, але з простроченням строків оплати передбачених умовами Договору.

Як встановлено судом, зважаючи на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань щодо оплати за придбаний газ, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з даним позовом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з інформаційним листом Вищого господарського суду України від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 України). При цьому чинне законодавство не повязує припинення грошового зобовязання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення. Суд здійснивши перерахунок 3% річних (з врахуванням ч. 5 ст.254 ЦК України, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, п.6.1. договору та п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобовязань, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за яким здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені), дійшов висновку, що стягненню підлягає 13169,99 грн. - 3% річних. В частині стягнення 192,29 грн. 3% річних слід відмовити, оскільки такі нараховані безпідставно.

У відповідності до п. 7.2. Договору, у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. умов цього договору, він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Частиною 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Здійснивши перерахунок пені, суд зазначає, що така підлягає стягненню з відповідача частково розмірі 221 865,12 грн., а в решті стягнення суми 844,20 грн. пені суд відмовляє позивачу.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 12, 33, 34, 49, 82-85, 116 ГПК України, суд,-

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства Бродитеплоенерго (80600, Львівська область, м. Броди, вул. Гончарська, 3-А, ідентифікаційний ) на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) 3 % річних в сумі 13169,99 грн., інфляційні втрати в сумі 135824,18 грн., пеню в сумі 221865,12 грн. та 5563,79 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.01.2017 року.

Суддя Долінська О.З.