ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.01.2017 Справа № 904/11443/16

За позовом Дніпропетровського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором комісії

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: Неміріч І.І., дов. №1017а/120 від 16.03.16р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровське казенне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 8 359,91грн., пені у розмірі 2 207,54грн., 3% річних у розмірі 126,20грн., інфляційних у розмірі 347,00грн.

Позовні вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору комісії №148/12 від 30.12.2015р., укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної сплати суми, отриманої ним від реалізації товару позивача.

Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечив, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою, зазначеною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.42), з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

17.01.2017р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2015р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (комісіонер) та Дніпропетровським казенним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством (комітент) укладено договір комісії №148/12, за умовами якого комітент доручив, а комісіонер зобов'язався без винагороди здійснити за рахунок комітента від свого імені продаж товару, переданого на комісію.

Згідно п.1.2. договору найменування товару, кількість та мінімальна ціна продажу товару наводяться у Додатку №1, що є невід'ємною частиною договору.

За п.1.3. договору комітент надає комісіонеру товар на реалізацію протягом: з 01 січня 2016р. по 30 квітня 2016р., на загальну суму 9 974,91грн. Комітент передає товар, визначений у Додатку №1, комісіонеру 30 грудня 2015р. згідно накладної в приміщенні комітента.

Відповідно до п.3.1. договору комісіонер зобов"заний реалізувати товар за цінами, зазначеними комітентом у Додатку №1. Якщо комісіонер здійснить операцію на умовах, більш вигідних, ніж ті, які були зазначені комітентом, отримана різниця залишається у комісіонера.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.05.2016р. (п.8.1. договору).

Відповідно до ст.1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар на реалізацію на суму 9 974,91грн., що підтверджується накладною №1 від 30.12.2015р., підписаною сторонами (а.с.13).

За п.3.3. договору сума, отримана комісіонером від реалізації товару комітента, повинна бути виплачена таким шляхом: грошові кошти від реалізації товару комісіонер перераховує на банківські реквізити комітента, вказані у договорі, починаючи з 01.01.2016р. по 30.04.2016р. - щомісячно до останнього дня місяця у розмірі 2 000,00грн., а до 31.05.2016р. - остаточну суму у розмірі 1 974,91грн.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того відповідач у борговій розписці зобов"язався повернути суму 9 974,91грн. (а.с.14-15).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач сплатив позивачу 1 615,00грн. (02.03.2016р. - 1 000,00грн., 13.03.2016р. - 300,00грн., 15.04.2016р. - 315,00грн.). Оскільки відповідач не вказав призначення платежу, позивач зарахував 1 000,00грн. за березень 2016р., 300,00грн. за квітень 2016р., 315,00грн. за травень 2016р.

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем складає 8 359,91грн., що підтверджується матеріалами справи, та підлягає до стягнення.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст.611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

За ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.5.1. договору у випадку порушення комісіонером строків виплати суми, передбаченої п.3.3. договору, він сплачує комітенту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми платежу за кожний день прострочення.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню, нараховану на 2 000,00грн. (січень 2016р.) за період з 30.01.2016р. по 23.11.2016р., на 2 000,00грн. (лютий 2016р.) за період з 28.02.2016р. по 23.11.2016р., на 2 000,00грн. (березень 2016р.) за період з 31.03.2016р. по 23.11.2016р., на 2 000,00грн. (квітень 2016р.) за період з 30.04.2016р. по 23.11.2016р., на 1 974,91грн. (травень 2016р.) за період з 31.05.2016р. по 23.11.2016р., що разом складає 2 207,54грн.

Відповідно до п.2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже, оскільки договором комісії №148/12 від 30.12.2015р. не встановлено інший строк, за який нараховується пеня, застосуванню підлягає ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Господарський суд, перерахувавши пеню на 2 000,00грн. (січень 2016р.) за період з 31.01.2016р. (початок прострочення) по 30.07.2016р., на 2 000,00грн. (лютий 2016р.) за період з 29.02.2016р. (початок прострочення) по 28.08.2016р., на 1 000,00грн. (березень 2016р., з урахуванням часткової оплати) за період з 31.03.2016р. по 28.09.2016р., на 1 700,00грн. (квітень 2016р., з урахуванням часткової оплати) за період з 30.04.2016р. по 28.10.2016р., на 1 659,91грн. (травень 2016р., з урахуванням часткової оплати) за період з 31.05.2016р. по 23.11.2016р., встановив, що загальний розмір пені складає 1 466,77грн. та підлягає до стягнення. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних, нарахованих на загальну суму боргу 8 359,91грн., за період з 31.05.2016р. по 23.11.2016р. у розмірі 126,20грн., а також інфляційні, нараховані на загальну суму боргу 8 359,91грн., з червня по жовтень 2016р. у розмірі 347,00грн.

Господарський суд, перерахувавши 3% річних за вказаний період, встановив, що вони складають 121,62грн. та підлягають до стягнення. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних суд вважає за необхідне відмовити.

Господарський суд, перерахувавши інфляційні за вказаний період, встановив, що вони складають 336,37грн. та підлягають до стягнення. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних суд вважає за необхідне відмовити.

У зв'язку із частковим задоволенням позову судовий збір за розгляд справи відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до абз.4 п.4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Дніпропетровського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства (49600, м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, 21, ) заборгованість у розмірі 8 359,91грн. (вісім тисяч триста п"ятдесят дев"ять грн. 91коп.), пеню у розмірі 1 466,77грн. (одна тисяча чотириста шістдесят шість грн. 77коп.), 3% річних у розмірі 121,62грн. (сто двадцять одна грн. 62коп.), інфляційні у розмірі 336,37грн. (триста тридцять шість грн. 37коп.) та 1 283,64грн. (одна тисяча двісті вісімдесят три грн. 64коп.) судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.01.2017р.

Суддя В.І. Петрова