ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2017 р. Справа № 917/1161/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Білецька А.М., суддя Медуниця О.Є.,

при секретарі Бєлкіній О.М.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 - паспорт НОМЕР_1, ОСОБА_2 - дов. № 17 від 05.01.2017 р.,

відповідача - Богатир В.І. - дов. № 1 від 09.01.2017 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №3239 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 03.11.2016 р. у справі № 917/1161/16,

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Шостаки, Полтавський район, Полтавська область,

до Супрунівської сільської ради, с. Супрунівка, Полтавський район, Полтавська область,

про визнання незаконними й скасування рішень Супрунівської сільської ради, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ФОП ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до відповідача, Супрунівської сільської ради, про визнання незаконним та скасування рішення четвертої сесії сьомого скликання Супрунівської сільської ради від 26.02.2016р. в частині відмови позивачу в продажі земельної ділянки для комерційного призначення та вирішення залишити її в оренді; визнання незаконним та скасування рішення п"ятої сесії сьомого скликання Супрунівської сільської ради від 19.05.2016р. в частині відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення технічної документації щодо нормативно-грошової оцінки на земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,0184га (кадастровий номер НОМЕР_2) для комерційного використання за адресою АДРЕСА_1, яка знаходиться в оренді.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 03.11.2016 р. (суддя Погрібна С.В.) відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р. у справі № 917/1161/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм чинного законодавства. В обґрунтування своїх апеляційних вимог позивач посилається на те, що відповідач при прийнятті спірних рішень не врахував рішення 6 сесії 6 скликання Супрунівської сільської ради Полтавського району та області від 20.04.2011 року, рішення 41 сесії 5 скликання Супрунівської сільської ради Полтавського району та області від 22.09.2009 року та зміст заяви позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації нормативно грошової оцінки земельної ділянки комерційного використання загальною площею 184 кв. м для обслуговування магазину за адресою: АДРЕСА_1. Також, позивач зазначив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги обґрунтовані письмові докази надані позивачем про те, що вказана земельна ділянка площею 0,0184 га в АДРЕСА_1) виділялася ФОП ОСОБА_1 під будівництво магазину за рахунок земель запасу, ненаданих у власність та користування в с. Супрунівка на території Супрунівської сільської ради.

Відповідач, Супрунівська сільська рада, у наданому ним відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду Полтавської області від 03.11.2016р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства. Таким чином, торговельна споруда відповідача розташована саме на території технічного обслуговування багатоквартирного будинку № АДРЕСА_1), тобто є прибудинковою територією. Також, відповідач зазначив, що якщо земельна ділянка під комерційною спорудою (магазином) позивача опиниться у його власності, то значна частина прибудинкової території площею 184 кв.м цього будинку перейде у розпорядження позивача, що порушує права відповідача і співвласників багатоквартирного будинку на користування своєю прибудинкової територією.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи позивача та у відзиві на неї доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в обґрунтування позовних вимог позивач у справі посилається на те, що він є власником нерухомого майна (магазину) загальною площею 96,4 кв.м розташованого в с. Супрунівка Полтавського району та області по АДРЕСА_1. Будівництво вказаного магазину, як зазначає позивач, було здійснено відповідно до вимог діючого на той час законодавства на вільній від забудови земельній ділянці. Дана земельна ділянка площею 184 кв.м попередньо перебувала в користуванні позивача на умовах оренди, яка була надана для комерційного використання за адресою АДРЕСА_1 с. Супрунівка Полтавського району, згідно договору оренди землі від 27.12.2006 року.

Позивач зазначає, що рішенням 6 сесії 6 скликання Супрунівської сільської ради Полтавського району та області від 20.04.2011 року, вирішено орендовану позивачем земельну ділянку загальною площею 184 кв.м, за адресою: с. Супрунівка по АДРЕСА_1 включити до переліку земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу.

Однак, як зазначає позивач, оскаржуваним рішенням 4 сесії 7 скликання Супрунівської сільської ради від 26 лютого 2016 року було безпідставно відмовлено у продажі орендованої земельної ділянки для комерційного призначення та вирішено залишити її в оренді. Крім того, за твердженням позивача також безпідставно рішенням 5 сесії 7 скликання Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 19.05.2016 року було відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації щодо нормативної грошової оцінки на земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,0184 га (кадастровий номер НОМЕР_2) для комерційного використання за адресою АДРЕСА_1, яка знаходиться в оренді договір № 18 від 27.12.2006 року. У зв'язку з чим, позивач просить суд скасувати та визнати незаконними вищевказані рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не доведено належними доказами наявність підстав для скасування рішення четвертої сесії сьомого скликання Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 26.02.2016р. та рішення п'ятої сесії сьомого скликання Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 19.05.2016р., тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів повністю погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2006 р. Супрунівською сільською радою Полтавського району Полтавської області на 6 сесії 5 скликання було прийняте рішення про передачу земельної ділянки з затвердженням проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки в оренду СПФД - ФО ОСОБА_1, площею 0,0184 га з позначкою (житлова забудова), для комерційного використання під будівництво магазина за адресою: с. Супрунівка, АДРЕСА_1, терміном на 25 років.

27.12.2006р. між Супрунівською сільською радою (орендодавець за договором, відповідач по справі) та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (орендар за договором, позивач по справі) був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 184 кв.м комерційного використання для будівництва магазину, яка знаходиться в АДРЕСА_1. Даний договір укладено на 25 років (п.8 договору).

В подальшому позивачем на орендованій земельній ділянці було здійснено будівництво магазину.

Рішенням 41 сесії 5 скликання Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 22.09.2009р., було вирішено присвоїти магазину по торгівлі продовольчої і промислової групи, який належить ПП ОСОБА_1 адресу АДРЕСА_1, с. Супрунівка, Полтавського району, Полтавської області.

23.11.2009 р. ПП ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно як власнику магазину А-1 загальною площею 96,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, с. Супрунівка, Полтавського району, на підставі рішення виконавчого комітету сільської ради.

Рішенням 6 сесії 6 скликання Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 20.04.2011р. було вирішено включити земельну ділянку загальною площею 184 кв.м за адресою АДРЕСА_1, с. Супрунівка до переліку земельних ділянок несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу.

Пунктом 2 даного рішення вирішено продати способом викупу у власність земельну ділянку несільськогосподарського призначення загальною площею 184 кв.м за адресою АДРЕСА_1, с. Супрунівка, ПП ОСОБА_1 для обслуговування нежитлової будівлі магазину, розташованого на цій земельній ділянці, як власнику.

Рішенням 4 сесії 7 скликання Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 26.02.2016р. за результатами розгляду заяви було відмовлено ОСОБА_1 у продажі земельної ділянки та вирішено залишити земельну ділянку в оренді.

16.03.2016 р. позивач звернувся до Супрунівської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на виготовлення документації нормативної грошової оцінки і продаж земельної ділянки для комерційного використання, загальною площею 184 кв.м для обслуговування магазину за адресою АДРЕСА_1, с. Супрунівка.

За результатами розгляду вказаного звернення згідно з рішенням 5 сесії 7 скликання Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 19.05.2016р. з посиланням на ст. 128 Земельного кодексу України, було вирішено:

1. Відмовити у наданні дозволу на розробку технічної документації щодо нормативно грошової оцінки на земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,0184 га. (кадастровий номер НОМЕР_2) для комерційного використання за адресою АДРЕСА_1), яка знаходиться в оренді ОСОБА_1 Договір №18 від 27.12.2006р.

2. Відмовити у продажу земельної ділянки в зв'язку з тим, що це прибудинкова територія 4-х поверхового будинку №18 в АДРЕСА_1).

Відповідно до частини 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра атмосферне повітря, водні та інші ресурси, які знаходяться на території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктом права власності Українського народу від імені якого права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

В п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно зі ст. 144 Конституції України рішення прийняті органами місцевого самоврядування є обов'язковими до виконання на відповідній території.

У відповідності до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як вбачається з матеріалів справи, нежитлова будівля (магазин), яка належить позивачу на праві приватної власності, розташована на земельній ділянці комунальної власності, що відноситься до прибудинковій території 4-х поверхового 48 квартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_1

Земельна ділянка для обслуговування 4-х поверхового 48 квартирного житлового будинку, АДРЕСА_1, була проінвентаризована у 2003 році ДП "Полтавський районний центр земельного кадастру" та розроблено технічну документацію по інвентаризації земельної ділянки зайнятих житловими будинками ВАТ "Укрнафта" в с. Супрунівка, загальна площа якої (згідно експлікації) складає 0,4404 га в т.ч. під житловим будинком 0,0896 га, асфальт 0,0493 га, двір 0,3015 га. Рік забудови 4х поверхового 48 квартирного житлового будинку, АДРЕСА_1, згідно довідки (в технічної документації по інвентаризації земельної ділянки), 1993 рік .

Законодавством врегульовано перелік об'єктів, які відносяться до багатоквартирних жилих будинків.

Частина 1 статті 42 Земельного Кодексу України встановлює вичерпний перелік таких об'єктів, зокрема, це земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні житлові будинки, а також прилеглі до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. № 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 25.08.2005р. № 927/11207, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

В Методичних рекомендації щодо визначення прибудинкових територій багатоквартирних будинків, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 29.11.2011 р. № 389 (далі - Методичні рекомендації 389), поняття "прибудинкової території" вживається у такому значенні: прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, що визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та яка необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку і забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Також, Методичні рекомендації 389 наводять вичерпний перелік об'єктів, які можуть входити до складу прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку: вимощення навколо житлового будинку;

смуга озеленення вздовж стін житлового будинку, місцевий проїзд, тротуар та смуга вздовж фасаду без входів, яка забезпечує проїзд пожежних машин;

майданчики, які призначені для обслуговування мешканців тільки цього будинку, для відпочинку біля входів в житловий будинок, для ігор дітей дошкільного і молодшого шкільного віку, відпочинку населення, занять фізкультурою, а також території зелених насаджень, пішохідні доріжки, що сполучують вказані майданчики між собою;

майданчики для сміттєзбірників;

майданчики для господарських будівель та споруд;

спеціально обладнані майданчики для паркування автомобілів, що належать мешканцям будинку;

в'їзди та виїзди підземних гаражів і автостоянок (у разі їх наявності).

Крім того, в п. 3 Методичних рекомендацій 389 зазначено, що у межах кожної прибудинкової території не обов'язково можуть бути розміщені всі зазначені нормативні її елементи, але мінімально допустима величина прибудинкової території не може бути меншою за територію технічного обслуговування відповідного багатоквартирного житлового будинку, якщо зазначене можливе в існуючій забудові.

П. 4 Методичних рекомендацій 389 визначає, що на території технічного обслуговування багатоквартирного будинку доцільно створити умови щодо забезпечення:

- технічної безпеки виконання робіт з утримання, поточного ремонту конструктивних елементів будинку та інженерних мереж;

- вільного доступу комунальних та інших служб для утримання будинку, ремонту інженерних мереж, ліквідації аварійних та надзвичайних ситуацій.

Враховуючи викладене, торговельна споруда позивача розташована саме на території технічного обслуговування багатоквартирного будинку № АДРЕСА_1). Проінвентаризована площа прибудинкової території не може бути меншою за територію технічного обслуговування відповідного багатоквартирного житлового будинку. Тобто, торгівельна споруда позивача розташована на прибудинковій території буд. АДРЕСА_1, а саме, на території технічного обслуговування. Ця територія призначена для виконання робіт з утримання, поточного ремонту конструктивних елементів будинку та інженерних мереж і повинна забезпечувати вільний доступ комунальних та інших служб для утримання будинку, ремонту інженерних мереж, ліквідації аварійних та надзвичайних ситуацій.

Згідно з п. "а" ч.3 ст.83 Земельного кодексу України передбачено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать до земель загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що спірна земельна ділянка не є прибудинковою територією, оскільки відведена за рахунок земель запасу, ненаданих у власність та користування в межах населених пунктів, та має окремий кадастровий номер № НОМЕР_2 є необгрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог позивача, а судом першої інстанції правильно було застосовано п. "а" ч.3 ст.83 Земельного кодексу України.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними та допустимими у справі доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивачем не доведено належними доказами наявність підстав для скасування рішення 4 сесії 7 скликання Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 26.02.2016р. та рішення 5 сесії 7 скликання Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 19.05.2016р., відповідач діяв в межах своїх повноважень, тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Що стосується відмови відповідача в розробці технічної документації щодо нормативно грошової оцінки на спірну земельну ділянку (рішення 5 сесії 7 скликання Супрунівської сільської ради від 19 травня 2016року), то відповідач повідомив, що ним розроблена технічна документація з нормативної грошової оцінки земель на території Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області по населених пунктах ДП "Центр державного земельного кадастру "Полтавська регіональна філія" та затверджена на 15 сесії Супрунівської сільської ради 6 скликання від 08 грудня 2011 року.

На підставі вищевикладеного, доводи викладені позивачем в апеляційній скарзі не знайшли підтвердження в матеріалах справи. Інших обставин, що могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, в ході апеляційного провадження не наведено.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції прийняте при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального права, викладені в рішенні висновки відповідають обставинам справи, а тому рішення господарського суду Полтавської області від 03.11.2016 р. у справі № 917/1161/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача, Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Шостаки, Полтавський район, Полтавська область, на рішення господарського суду Полтавської області від 03.11.2016 р. у справі № 917/1161/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 03.11.2016 р. у справі № 917/1161/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Гребенюк Н.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Медуниця О.Є.