донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

10.01.2017 справа №913/974/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників:
від позивача:не зявився
від відповідача :ОСОБА_4, довіреність №38/01-05 від 16.11.2016р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області
на рішення господарського суду Луганської області
від11.10.2016р. (повний текст підписано 17.10.2016р.)
у справі№ 913/974/16 (суддя Зюбанова Н.М.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Параллель-ОПТ, м.Запоріжжя
до Управління Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області
простягнення 6262,62грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Параллель-ОПТ, м.Запоріжжя, позивач звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача, Управління Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення основного боргу у розмірі 3875,00грн., 3% річних у розмірі 260,21грн. та 2127,41грн. інфляційних.

Рішенням господарського суду Луганської області від 11.10.2016р. (повний текст підписано 17.10.2016р.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Рішення суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати товару за договором купівлі продажу нафтопродуктів №04922/14-БР від 29.04.2014р.

Управління Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Луганській області не погодилося з прийнятим рішенням та звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду у справі №913/974/16 скасувати в частині стягнення 3% річних та інфляційних та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи. Зокрема, скаржник зазначив, що господарський суд безпідставно вважає факт прострочення сплати боргу достатньою підставою для застосування відповідальності у вигляді 3% річних та інфляційних з огляду на відсутність умислу та вини скаржника у простроченні виконання зобовязання.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 28.11.2016р. (головуючий Зубченко І.В., судді Марченко О.А., Попков Д.О.) прийнято апеляційну скаргу до провадження призначено розгляд скарги на 10.01.2017р.

На адресу Донецького апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Параллель-ОПТ надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією розглянутий та долучений до матеріалів справи.

У звязку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Попкова Д.О., на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни було сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Марченко О.А., Скакун О.А.

У судове засідання 10.01.2017р. представник позивача не зявився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі його представника. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що позиція позивача викладена безпосередньо у відзиві на апеляційну скаргу, задовольняючи клопотання позивача, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника Товариства з обмеженою відповідальністю Параллель-ОПТ за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

29.04.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Параллель- М ЛТД» (далі - продавець) та Управлінням Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Луганській області (далі - покупець) був укладений договір купівлі-продажу нафтопродуктів №04922/14-БР (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець зобовязується передати паливо у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти паливо й сплатити за нього певну грошову суму в строки й на умовах, встановлених даним договором. З моменту переходу права власності на паливо, паливо залишається на зберіганні в продавця. Відпустка палива зі зберігання покупцеві здійснюється на підставі предявлених талонів на паливо на АЗС продавця.

Як вбачається з п.1.3, сторони домовилися про те, що момент переходу права власності на паливо (факт його продажу), який наступає при передачі палива, документально підтверджується видатковою накладною, оформленою між покупцем і продавцем, заповненої відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні». Продавець видає покупцеві (представникові покупця) талони в момент видачі видаткової накладної, і інформація про видані талони вказується в цій видатковій накладній.

Пунктом 1.4 передбачено, що у момент предявлення талона для відпустки палива на АЗС продавця здійснюється фіксація відпустки палива зі зберігання покупцеві, шляхом обміну й погашення предявленого талона, причому дана фіксація підтверджує виконання продавцем своїх зобовязань за цим договором.

Право власності на паливо від продавця до покупця переходить у момент підписання сторонами видаткової накладної на паливо (п.1.7).

Загальна сума договору, відповідно до п.1.9, становить орієнтовно 3875,00грн.

Пунктом 2.1 передбачено, що ціни на паливо, а також його кількість указуються продавцем у видатковій накладній на паливо, а також у рахунку-фактурі. Покупець здійснює оплату палива в строк не пізніше 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної на паливо (дата підписання збігається з датою її формування). У вартість палива входять вартість послуг зберігання (звичайний строк зберігання, а також зберігання понад звичайний строк), а також інших витрат продавця, повязаних зі зберіганням і відпусткою палива покупцеві по талонах.

Термін дії даного договору передбачено пунктом 4.1. Так, договір діє з дати його підписання по 31.12.2014р., а в частині грошових зобовязань - до повного виконання.

Договір підписаний з обох сторін та скріплений печатками підприємств.

Сторонами до договору купівлі-продажу нафтопродуктів №04922/14-БР від 29.04.2014р. було підписано специфікацію №1 на суму 3875,00грн.

На виконання умов договору, згідно видаткової накладної №ВТ00168874 від 29.04.2014р., що міститься у матеріалах справи, Товариством з обмеженою відповідальністю Параллель-М ЛТД було передано Управлінню державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Луганській області бензин А-92 PERFEKT (УКТ ЗЕД НОМЕР_1) у кількості 250л на суму 3875,00грн. з ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.05.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД» (далі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Параллель-ОПТ» (далі - новий кредитор) укладено договір №87/01-16 про відступлення права вимоги (далі договір про відступлення права вимоги).

Відповідно до п.1.1 первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває права вимоги, належне первісному кредиторові у відповідності із договором №04922/14-БР купівлі-продажу нафтопродуктів від 29.04.2014р. (далі - основний договір), укладеного між первісним кредитором та Управлінням державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Луганській області (далі - боржник).

Відповідно до п.1.2, 1.3 за цим договором новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів у розмірі 3875,00грн. До нового кредитора переходить право на стягнення штрафних санкцій за порушення основного договору боржником.

Пунктом 4.2 сторони обумовили, що первісний кредитор зобовязаний сповістити боржника про відступлення права вимоги за цим договором протягом 10 робочих днів шляхом поштового надсилання з повідомленням про вручення боржнику копії цього договору.

Договір підписаний з обох сторін та скріплений печатками підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання п.4.2 договору про відступлення права вимоги, позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги №554 від 02.06.2016р.

Крім того, на адресу відповідача була направлена вимога №25 від 06.06.2016р. про перерахування 3875,00грн. протягом семи календарних днів з моменту одержання даної вимоги.

У порушення взятих на себе зобов'язань, оплату за отриманий товар відповідач не здійснив, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість , що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Параллель- М ЛТД» та Управлінням Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Луганській області договір №04922/14-БР від 29.04.2014р. за своєю правовою природою є договором купівлі продажу, який підпадає під правове регулювання норм статті 655-697 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Приписами ч.1 ст.662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору купівлі-продажу Товариством з обмеженою відповідальністю «Параллель- М ЛТД» було поставлено Управлінню Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Луганській області паливо на суму 3875,00грн., що підтверджується видатковою накладною №ВТ00168874 від 29.04.2014р. Факт отримання товару відповідачем не заперечується.

Згідно з ч.1 ст.691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Статтею 692 ЦК України зазначено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 2.1 договору №04922/14-БР від 29.04.2014р. передбачено, що покупець здійснює оплату палива в строк не пізніше 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної на паливо (дата підписання збігається з датою її формування).

Згідно норм ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи з дати підписання видаткової накладної (29.04.2014р.), враховуючи приписи п.2.1 договору купівлі-продажу, граничним строком оплати отриманого палива на суму 3875,00грн. є 29.05.2014р. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачем, Управління Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Луганській області не сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД» борг за паливо у строк, визначений договором.

30.05.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Параллель-ОПТ» було укладено договір №87/01-16 про відступлення права вимоги, за умовами якого право стягнення вказаного боргу за паливо перейшло до нового кредитора позивача у справі.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За приписами ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, враховуючи наявність боргу Управління Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Луганській області перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД» та факт укладення договору про відступлення права вимоги між Товариством з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Параллель-ОПТ», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з Управління Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Луганській області боргу в розмірі 3875,00грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель-ОПТ».

Крім основного боргу, з посиланням на приписи ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 260,21грн. та 2127,41грн. інфляційних.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача, з яким погодився господарський суд Луганської області, судова колегія зазначає, що він є арифметично вірним. Стягненню з Управління Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Луганській області підлягають 3% річних в розмірі 260,21грн. за період з 30.05.2014р. по 23.08.2016р. та інфляційні в розмірі 2127,41грн. за період з червня 2014р. по липень 2016р.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на відсутність вини та умислу у порушенні зобовязання, з огляду на що просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3% річних та інфляційних. На підтвердження цього зазначає про відхилення Головним управлінням Державної казначейської служби України у Луганській області платежу з тих підстав, що заміна сторони в бюджетному зобовязанні не передбачена чинним законодавством. З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Формулювання ст.625 ЦК України щодо нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012р. у справі N6-49цс12, від 24.10.2011р. у справі N6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст.625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17.10.2011р. у справі N6-42цс11). Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є штрафними санкціями, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 11.10.2016р. (повний текст підписано 17.10.2016р.) у справі № 913/974/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 11.10.2016р. (повний текст підписано 17.10.2016р.) у справі № 913/974/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 11.10.2016р. (повний текст підписано 17.10.2016р.) у справі № 913/974/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді О.А. Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1- позивачу; 1- відповідачу; 1- до справи; 1- ДАГС; 1 - ГСЛО