ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.01.2017 справа № 18/5009/7838/11

за позовом: Бердянського міжрайонного прокурора (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Дюміна, буд. 61) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:

Фонду державного майна України (01601, м. Київ, вул. Кутузова, 18/9)

до відповідача 1: Виконавчого комітету Бердянської міської ради (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, пл. І Бердянської ради, 2)

до відповідача 2: приватного акціонерного товариства Приазовкурорт (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Котляревського, буд. 12/24)

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2: приватне акціонерне товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України Укрпрофоздоровниця (01000, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 39/41)

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: комунальне підприємство Бердянське бюро технічної інвентаризації (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Мазіна, буд. 21)

про визнання недійсним п. 4.1. рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 315 від 07.06.2007 р. Про оформлення права власності за Закритим акціонерним товариством Приазовкурорт (балансоутримувач Санаторій Бердянськ) на комплекс будівель та споруд за адресою: бул. Тінистий, 16, м. Бердянськ, Запорізька область, що складається з основних будівель А, Б, Б1, Б2, В, прибудов а, а1, а2, б, в, в1, ґанків до А, а2, двох ґанків до Б, майстерень Г, г, Д, надкоптажних будівель З, И, побутового приміщення, Е, замощення І, ІІ, паркану № 1, памятника № 2

Суддя Носівець Вікторія Вікторівна

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.02.2012 р. у справі №18/5009/7838/11 позовні вимоги заступника прокурора Запорізької області задоволено, визнано недійсним пункт 4.1. рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 315 від 07.06.2007 р. Про оформлення права власності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладено на відповідачів 1, 2. Рішенням від 02.02.2012 р. у даній справі стягнуто з Виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області на користь Державного бюджету України 470,50 грн. судового збору та стягнуто з приватного акціонерного товариства Приазовкурорт на користь Державного бюджету України 470,50 грн. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.11.2016 р. рішення господарського суду Запорізької області від 02.02.2012 р. у справі № 18/5009/7838/11 залишено без змін.

На виконання рішення господарського суду Запорізької області від 02.02.2012 р., яке набрало законної сили 03.11.2016 р., видано відповідні накази від 05.12.2016 р. про стягнення судового збору в дохід державного бюджету України.

Відповідно до ст. 116 ГПК України накази про стягнення судового збору надсилаються судом до органів державної виконавчої служби.

Повідомленням від 12.12.2016 р. № НОМЕР_1 № 53096231 (вх. № 08-06/442 від 10.01.2017 р.) Бердянський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області виконавчий документ (наказ від 05.12.2016 р. у справі №18/5009/7838/11) про стягнення 470,50 грн. судового збору в дохід державного бюджету з ПрАТ «Приазовкурорт» повернув без виконання, як такий, що не відповідає вимогам, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України Про виконавче провадження.

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк предявлення рішення до виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо, зокрема, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Як вбачається, в наказі господарського суду Запорізької області від 05.12.2016 р. у справі № 18/5009/7838/11 про стягнення з ПрАТ «Приазовкурорт» на користь Державного бюджету України 470,50 грн. судового збору не зазначено прізвище, імя, по батькові та посаду посадової особи, яка його видала, внаслідок чого наказ потребує приведення його у відповідність із зазначеними вимогами чинного законодавства.

Законом України «Про вищу раду правосуддя», який набрав чинності 05.01.2017 р., внесено зміни в Закону України «Про виконавче провадження» та частину четверту статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим такого змісту: «За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України».

З наведеного вбачається, що до 05.01.2017 р. законодавчо не було врегульовано питання щодо особи, яка є стягувачем за виконавчими документами про стягнення судового збору в доход державного бюджету України.

У відповідності до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Згідно ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

За таких обставин, враховуючи, що наказ у справі № 18/5009/7838/11 видано 05.12.2016 р. та зазначений наказ повернуто органом виконання до суду (повідомлення від 12.12.2016 р.), а також враховуючи обмежений строк предявлення наказу до виконання до 03.02.2017 р., суд вважає за необхідне з власної ініціативи привести наказ від 05.12.2016 р. у справі №18/5009/7838/11 про стягнення з ПрАТ «Приазовкурорт» 470,50 грн. на користь Державного бюджету України у відповідність до вимог ст. 4 Закону України Про виконавче провадження та вказати в наказі прізвище, імя, по батькові та посаду посадової особи, яка його видала.

Оскільки оригінал наказу від 05.12.2016 р. у справі № 18/5009/7838/11 повернуто органом виконання до господарського суду Запорізької області, суд вважає за можливе залучити даний наказ до матеріалів справи та видати відповідний наказ з урахуванням даної ухвали.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Наказ від 05.12.2016 р. у справі № 18/5009/7838/11 про стягнення з ПрАТ «Приазовкурорт» 470,50 грн. на користь Державного бюджету України підлягає направленню до Бердянського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області для примусового виконання рішення відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 86, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 3, 4, 15, 26 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

1. Привести наказ від 05.12.2016 р. у справі № 18/5009/7838/11 про стягнення з ПрАТ «Приазовкурорт» 470,50 грн. на користь Державного бюджету України у відповідність до вимог ст. 4 Закону України Про виконавче провадження шляхом зазначення в наказі прізвища, імя, по батькові та посади посадової особи, яка його видала, а саме: «Суддя господарського суду Запорізької області Носівець Вікторія Вікторівна».

2. Видати наказ від 05.12.2016 р. у справі № 18/5009/7838/11 про стягнення з ПрАТ «Приазовкурорт» 470,50 грн. на користь Державного бюджету України з урахуванням даної ухвали.

3. Направити дану ухвалу сторонам у справі та Бердянському міськрайонному відділу

Державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області.

4. Направити наказ від 05.12.2016 р. у справі № 18/5009/7838/11 про стягнення з ПрАТ «Приазовкурорт» 470,50 грн. на користь Державного бюджету України до Бердянського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області для примусового виконання рішення.

Суддя В.В.Носівець