ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
__________________________________________________________________________ УХВАЛА
03 січня 2017 року Справа № 923/1386/15
Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні подані ПАТ "ОСОБА_1 кредит" скарги на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Кредит"
до: відповідача-1: Дочірнього підприємства "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів Авто"
відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів"
про стягнення солідарно 21936065 грн. 55 коп.
позивач - ОСОБА_2, представник, дов. № 60 від 30.08.2016 р.;
відповідач 1 - не прибув;
відповідач 2 - не прибув;
ВПВР ДДВС МУЮ - не прибув.
03 червня 2016 р. стягувачеві за його заявою видано накази на примусове стягнення з боржників присуджених сум.
05 грудня 2016 р. ПАТ "ОСОБА_1 Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ОСОБА_1 Кредит" ОСОБА_3 звернувся зі скаргами на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в яких просить визнати незаконними та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.10.2016 р. за вих. № 434/6 та № 435/6, а також зобов'язати орган Державної виконавчої служби в особі старшого державного виконавця ВПВР ДДВС МУЮ п. Піроговську - ОСОБА_4 винести постанови про відкриття виконавчих проваджень по примусовому виконанню рішення Господарського суду Херсонської області від 13.05.2016 р. по справі № 923/1386/15.
Зважаючи на те, що обидві скарги зв'язані між собою підставами виникнення та поданими доказами, з метою процесуальної економії суд об'єднує їх в одне провадження.
Відповідачі явку уповноважених представників для участі у розгляді скарг не забезпечили, своїх доводів та заперечень не надали.
Департамент Державної виконавчої служби України явку представника не забезпечив, звернувся з письмовим клопотанням про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженої особи з огляду на пізнє одержання судових ухвал про призначення розгляду скарг.
Представник стягувача проти заявленого клопотання заперечує, посилаючись на те, що ухвали від 07.12.2016 р. про призначення розгляду скарг сторонам та органу Державної виконавчої служби були направлені своєчасно, з достатнім строком для надання доводів та заперечень, до того ж неявка в судове засідання боржників та представника органу ДВС не є перешкодою для розгляду цих скарг.
Врахувавши те, що ухвали про призначення розгляду скарг на 03.01.2017 р. сторонам та Департаменту ДВС МУЮ були направлені своєчасно - 08.12.2016 р., тобто з достатнім строком для подання доводів та заперечень, приписи ч. 2 ст. 121 ГПК України встановлюють право господарського суду розглянути скарги без участі стягувача, боржника або органу ДВС, суд відхиляє заявлене клопотання і здійснює розгляд скарг без участі представника Департаменту Державної виконавчої служби.
Обґрунтовуючи подані скарги, скаржник посилається на те, що 30.09.2016 р. ним до Департаменту ДВС подано заяви від 29.09.2016 р. за вих. № 04-11/3183 та № 04-11/3182 про примусове виконання наказів Господарського суду Херсонської області по справі № 923/1386/2015, виданих 03.06.2016 р. на виконання судового рішення по цій справі від 13.05.2016 р.
Зазначені заяви було отримано органом ДВС 30.09.2016 р.
Однак 31.10.2016 р. стягувачем були отримані повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачеві без виконання від 07.10.2016 р. за вих. № 434/6 та 435/6, з посиланням на п. 4 розділу I "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., в редакції Наказу Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29.09.2016 р., та те, що ВПВР ДДВС МУЮ підвідомче виконання рішень, за якими сума присуджених зобов'язань становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.
Скаржник, не погоджуючись з таким висновком посилається на те, що згідно з п. 6 Наказу Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29.09.2016 р., цей наказ набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України від 02 червня 2016 р. № 1404-VIII "Про виконавче провадження", але не раніше дня його офіційного опублікування.
Згідно п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 р., цей Закон набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.
В той же час, п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім пункту 7 цього розділу цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.
Враховуючи, що Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" було опубліковано в Газеті «Голос України» від 05.07.2016 р. № 122-123, то відповідно Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VШ від 02.06.2016 р. та Наказ Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29.09.2016 р. набрали чинності 05 жовтня 2016 року.
Крім того, Наказ Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29.09.2016 р. було опубліковано в «Офіційному віснику України» № 76 від 04 жовтня 2016 р. тобто вже після подання заяв № 04-11/3182 та № 04-11/3183 від 29.09.2016 р. про примусове виконання рішення господарського суду Херсонської області від 13.05.2016 р. по справі № 923/1386/15.
Таким чином, на дату звернення до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявами № 04-11/3182 та № 04-11/3183 від 29.09.2016 р. про примусове виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 13.05.2016 р. по справі 1923/1386/15, діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-14 та «Інструкція з організації примусового виконання рішень» в редакції, затвердженій Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. зі змінами, які були внесені до 30.09.2016 р.
Керуючись ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-14, державний виконавець зобов'язаний був прийняти до виконання виконавчі документи і відкрити по ним виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання у відповідний орган державної виконавчої служби, у зв'язку з чим, протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа, виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Згідно п.2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-14, саме на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими сума зобов'язання становить десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.
Згідно п. 3.5.3. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., підвідомчість виконавчих проваджень відділам примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та регіональних органів ДВС визначається відповідно до статті 21 Закону України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 11.04.1999 р. № 606-14, який на даний час втратив чинність, однак діяв на час пред'явлення виконавчих документів до виконання, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.
Крім того, враховуючи, що згідно п.1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-14, строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання, то має застосовуватись законодавство, яке чинне на дату пред'явлення такого виконавчого документа до виконання .
З'ясувавши підстави поданих скарг, дослідивши докази на їх підтвердження та надавши їм правову оцінку відповідно до положень ст. 43 ГПК України, суд визнав подані скарги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню - в частині визнання незаконними та скасування повідомлень про повернення виконавчих документів стягувачу від 07.10.2016 р. за вих. № 434/6 та № 435/6 з урахуванням наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Державний виконавець, як працівник органу Державної виконавчої служби, відповідно до ст. 18 Закону України "Про Державну виконавчу службу", зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, використовувати надані йому права у точній відповідності до закону (у редакції, чинній на момент звернення скаржника до органу, дії якого оскаржуються).
Відповідно до ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.
Як встановлено з поданих належних доказів, Господарським судом Херсонської області стягувачу (скаржник) згідно його письмової заяви від 25.05.2016 р., видано два накази № 923/1386/15 про примусове виконання рішення господарського суду від 13.05.2016 р., яке набрало законної сили 03 червня 2016 р.
Старшим державним виконавцем ВПВР ДДВС МУЮ п. Пироговською-Харітоновою Я.О. 07.10.2016 р. стягувачу були направлені повідомлення за вих. № 434/6 та 435/6 про повернення виконавчих документів без прийняття до виконання з посиланням на п. 4 розд. I Інструкції з організації примусового виконання рішень, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2832/5, а також те, що сума зобов'язань по виконавчих документах є меншою ніж 20 млн. грн.
Таким чином, при винесені оспорюваних повідомлень, державний виконавець керувалась Законом України "Про виконавче провадження" в редакції Закону від 02.06.2016 р. (зокрема, п. 10 ч. 4 ст. 4), який набрав чинності 05.10.2016 р. та Інструкцією з організації примусового виконання рішень (п. 4, розд. I), затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, в редакції від 29.09.2016 р., яка набрала чинності 05.10.2016 р.
Суд встановив, що оспорювані повідомлення прийнято з порушенням п. 2 ч. 1 ст. 21 та ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-14 та п. 3.5.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., які були чинними на дату звернення та прийняття органом ДВС виконавчих документів і мали бути застосовані при вирішенні питання про відкриття виконавчих проваджень.
Згідно вищеперелічених правових норм, на Департамент на дату звернення стягувача із заявами про відкриття виконавчих проваджень було покладено обов'язок щодо примусового виконання рішень, зобов'язання по яких становлять десять та більше мільйонів гривень або еквіваленту суму в іноземній валюті.
Відтак, дії державного виконавця по поверненню виконавчих документів стягувачу є неправомірними, а оспорювані повідомлення від 07.10.2016 р. за вих. № 434/16 та 435/16 незаконними і підлягають скасуванню.
У той же час, господарський суд не має права зобов'язувати посадових осіб органів ДВС до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть вчинятися виключно державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, зважаючи на що вимоги скаржника про зобов'язання державного виконавця винести постанови про відкриття виконавчих проваджень по примусовому виконанню рішення Господарського суду Херсонської області у справі № 923/1386/15 задоволенню не підлягають, оскільки вирішення такого питання є прерогативою та компетенцією органу ДВС.
За викладених обставин, суд вважає можливим обмежитися зобов'язанням державного виконавця розглянути питання про відкриття виконавчих проваджень.
Керуючись ст.ст. 86, 121-1 ГПК України, господарський суд
1. Скарги ПАТ "ОСОБА_1 Кредит" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.
2. Визнати незаконними та скасувати винесені ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання від 07.10.2016 р. за вих. № 434/6 та за вих. № 435/6.
3. Зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно розглянути питання про відкриття виконавчих проваджень по примусовому виконанню рішення Господарського суду Херсонської області від 13.05.2016 р. по справі № 923/1386/15.
4. В задоволенні скарг щодо зобов'язання органу Державної виконавчої служби щодо винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень по примусовому виконанню рішення Господарського суду Херсонської області від 13.05.2016 р. по справі № 923/1386/15 відмовити.
5. Копію ухвали направити сторонам, органу ДВС - два примірники ухвали з огляду на солідарне стягнення присудженої суми.
Суддя Н.О. Задорожна