номер провадження справи 17/108/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2017 Справа № 908/2777/16

за позовною заявою: концерну "Міські теплові мережі"

юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137

фактична адреса: 69071, м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, 9

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 69120, АДРЕСА_1

про стягнення 4 145,46 грн.

суддя Корсун В.Л.

Представники сторін:

від позивача: Ведмедь А.Є., довіреність від 11.07.16 № 230/20-19

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

19.10.16 до господарського суду з позовною заявою звернувся концерн "Міські теплові мережі" (надалі концерн "МТМ") до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1.) про стягнення заборгованості у розмірі 4 145,46 грн. за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 345171 від 01.08.08, а саме: 3 890,78 грн. основного боргу, 52,89 грн. пені, 64,09 грн. 3 % річних та 137,70 грн. інфляційних втрат.

19.10.16 автоматизованою системою документообігу суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено справу № 908/2777/16 до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 19.10.16 судом порушено провадження у справі № 908/2777/16, якій присвоєно № провадження 17/108/16, судове засідання призначено на 16.11.16.

Ухвалою від 16.11.16 судом продовжено строк вирішення спору на 15 днів - до 03.01.17, розгляд справи відкладено на 14.12.16.

Ухвалою суду від 14.12.16 розгляд справи відкладено на 03.01.17.

За клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 03.01.17, на підставі ст. ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представнику позивача повідомлено про час виготовлення повного рішення.

Позивач, в особі уповноваженого представника, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві від 18.10.16 № 5659/27, поясненні до позовної заяви від 16.11.16 та просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 4 145,46 грн. за відпущену в період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року теплову енергію за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.08.08 № 345171, а саме: 3 890,78 грн. основного боргу, 52,89 грн. пені, 64,09 грн. 3 % річних та 137,70 грн. інфляційних втрат.

Відповідач в судові засідання жодного разу не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи без участі його представника або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Про дату, час та місце призначеного судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ГПК України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам, прокурору, якщо він є заявником, за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ... У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до підпункту 3.1. пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців … (ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Відповідно до відомостей (отриманих на безкоштовний запит) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на час розгляду справи № 908/2777/16, місцезнаходженням відповідача є: 69120, АДРЕСА_2.

Ухвали суду про порушення провадження у справі № 908/2777/16 від 19.10.16, про продовження строку розгляду справи від 16.11.16 та про відкладення розгляду справи від 14.12.16 направлені ФОП ОСОБА_1 за адресою: 69120, АДРЕСА_2.

Однак, ухвала про порушення провадження у справі 3 908/2777/16 від 19.10.16 повернулась до суду з відміткою відповідної поштової установи: «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, у суду є достатні підстави вважати, що відповідач про дату, час та місце розгляду даної справи був повідомлений належним чином у відповідності із приписами закону. Підстави неявки відповідача суду не відомі.

За таких обставин суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами та поясненнями представника позивача в порядку ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.08 між концерном "Міські теплові мережі" в особі філії концерну "Міські теплові мережі" Шевченківського району (Теплопостачальна організація) і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Споживач) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді за № 345171.

Відповідно до п. 1.1. договору, теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Згідно із п. 2.1. договору, теплова енергія відпускається споживачу в Гкал згідно з Додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - на протязі опалювального періоду;

- підігрів води - за наявної можливості;

- кондиціювання - по замовленню споживача;

- інші технологічні потреби - по замовленню споживача.

Споживач теплової енергії зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором (п. 3.2.6. договору).

Пунктом 6.2. договору сторони узгодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Згідно із п. 6.3. договору, підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

Пунктом 6.4. договору встановлено, що споживач зобов'язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату.

Пунктом 6.7. договору встановлено, що споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вулиця Цитрусова, буд. 9а, … документи за розрахунковий період: рахунок - фактуру; акт приймання-передачі теплової енергії; податкову накладну (платникам ПДВ).

Згідно з п. 6.7.1. договору, отриманий Акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі 5 днів з дати отримання…

Відповідно до п. 6.7.2. договору, у разі неотримання теплопостачальною організацією підписаного акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні у термін, встановлений п. 6.7.1. договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в Акті, споживач зобов'язаний надати теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного Акту з додаванням відповідних документів та погодити з теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений пунктом 6.7.1 договору строк…

Згідно із п. 10.1. договору, цей договір набуває чинності з 01.11.07 і діє до 31.07.09.

Договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, якщо жодна з сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про розірвання цього договору (п. 10.4. договору).

Розглядаючи цю справу судом прийнято до уваги ту обставину, що станом на час прийняття процесуального рішення у цій справі по суті спору зазначений договір є чинним. Доказів зворотнього матеріали справи не містять та представниками сторін до справи не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, п.п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Як свідчать матеріали цієї господарської справи, на виконання умов договору позивачем у період з жовтня 2015 р. по квітень 2016 р. поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 3 890,78 грн., що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії за вказаний період (копії яких долучені до матеріалів справи).

На підставі зазначених актів приймання-передачі теплової енергії концерном "МТМ" виставлено відповідачу рахунки на оплату відпущеної теплової енергії.

Вбачається, що вищевказані акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки були направлені позивачем на юридичну адресу відповідача, що підтверджується долученими до матеріалів справи належним чином засвідченими копіями реєстрів на відправлення рекомендованих листів із замовленням.

Споживач на адресу позивача підписаних актів приймання-передачі теплової енергії не повернув, заперечень щодо їх підписання не надав.

Таким чином, згідно із п. 6.7.2. договору, зазначені вище акти приймання-передачі теплової енергії є погодженими та являються підставою для проведення остаточних розрахунків за отриману протягом вказаного в них періоду теплову енергію. А саме за період з жовтня 2015 р. по квітень 2016 р. включно.

Відповідно до п. 6.4. договору, споживач зобов'язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Разом з тим, відповідач взятих на себе договірних зобов'язань належним чином не виконав, оплату за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2015 р. по квітень 2016 р. включно не здійснив внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 3 890,78 грн.

Факт наявності заборгованості у розмірі 3 890,78 грн. підтверджується матеріалами справи.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов'язання. Зобов'язання відповідача оплатити надані послуги не припинено.

Враховуючи те, що станом на час розгляду спору в суді зобов'язання відповідача оплатити спожиту у період з жовтня 2015 р. по квітень 2016 р. включно теплову енергію не припинено, відповідач оплату спожитої теплової енергії суду не довів, будь-яких претензій щодо виконання позивачем договору та щодо виставлених позивачем актів приймання-передачі і рахунків за спірний період не пред'явив, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3 890,78 грн. за вказаний період обґрунтованими, заснованими на законі та договорі, і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача 52,89 грн. пені за період прострочення.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у ГК України, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Нормами ч. 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2.8. договору передбачено, що в разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у п. 6.3 договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

У відповідності з вимогами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.96 № 543/96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до розрахунку позивача та до прохальної частини його позовної заяви від 18.10.16 № 5659/27 по цій справі, до стягнення заявлена сума пені у розмірі 52,89 грн. за період прострочення.

Факт прострочення оплати відповідачем суми основного боргу матеріалами справи доведений.

Судом перевірено правильність розрахунку позивача та встановлено, що вказаний розрахунок є таким, що не перевищує заявлену до стягнення суму пені з урахуванням права позивача на заявлення саме такої суми пені.

А тому, як наслідок, позовні вимоги в частині стягнення пені в саме заявленому розмірі (52,89 грн.) судом визнаються обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Крім того, позивачем за прострочення виконання грошового зобов'язання заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 64,09 грн. за період з 20.11.15 по 31.08.16 та індекс інфляції в сумі 137,70 грн. за період з 01.12.15 по 31.08.16 (розрахунки містяться в матеріалах справи).

Однак, згідно з розрахунком суду (проведеним за допомогою комп'ютерної юридичної інформаційно-пошукової системи «ЗАКОНОДАВСТВО»), розмір 3 % річних та індексу інфляції за вказані вище періоди становлять 63,70 грн. та 125,60 грн. відповідно.

Отже, вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в розмірі 63,70 грн. 3% річних та 125,60 грн. індексу інфляції. В іншій частині вимоги про стягнення 3 % річних та індексу інфляції відхиляються у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на сторін, пропорційно задоволеним вимогам.

Судом роз'яснюється, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 116 ГПК України (…), після набрання законної сили наказ видається судом за заявою стягувачу (…).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 42, 43, 45, 22, 33, 34, 44, 49, 69, 75, 77, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69120, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, , п/р зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», код МФО 313957) - 3 890 (три тисячі вісімсот дев'яносто) грн. 78 коп. основного боргу за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69120, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, , п/р № 1951 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», код МФО 313957) - 52 (п'ятдесят дві) грн. 89 коп. пені, 63 (шістдесят три) грн. 70 коп. 3 % річних, 125 (сто двадцять п'ять) грн. 60 коп. інфляційних втрат та 1 373 (одну тисячу триста сімдесят три) грн. 72 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 10.01.17

Суддя В.Л. Корсун