ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

05.01.2017 р. Справа № 907/704/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Білки Іршавського району

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „МП Транс ", м. Ужгород

про стягнення 48 769 грн. 44 коп., в тому числі 46 405 грн. заборгованість за надані послуги по перевезенню, 2 007 грн. 80 коп. інфляційних нарахувань та 356 грн. 64 коп. трьох процентів річних (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог),

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

представники:

Позивача - ОСОБА_3, довіреність № 1306 від 20.10.2016 року

Відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, с. Білки Іршавського району заявлено позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „МП Транс ", м. Ужгород про стягнення 47 379 грн. 89 коп., у тому числі 46 405 грн. заборгованість за надані послуги по перевезенню, 674 грн. 26 коп. інфляційних нарахувань та 300 грн. 63 грн. три проценти річних. Представник позивача у судовому засіданні 24.11.2016 року подав письмову заяву б/н від 24.11.2016 року про збільшення розміру позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України, в якій просить суд стягнути з відповідача 48 769 грн. 44 коп., в тому числі 46 405 грн. заборгованість за надані послуги по перевезенню, 2 007 грн. 80 коп. інфляційних нарахувань та 356 грн. 64 коп. три проценти річних, враховуючи здійсненний перерахунок інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

Представник позивача просить суд задоволити позов в повному обсязі з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, обґрунтовуючи позовні вимоги доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема, стверджує, що відповідач своєчасно не виконав умови одноразових договорів - заявок на перевезення вантажів автотранспортом у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 46 405 грн. Крім того, за порушення строків виконання зобов'язань позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 2 007 грн. 80 коп. інфляційних нарахувань та 356 грн. 64 коп. три проценти річних.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (ухвала суду про порушення провадження у справі від 31.10.2016 року, ухвали суду про відкладення розгляду справи від 10.11.2016 року, 24.11.2016 року та 26.12.2016 року, надіслані на адресу відповідачу, зазначену в позовній заяві) у судові засідання 10.11.2016 року, 24.11.2016 року, 26.12.2016 року та 05.01.2017 року явку уповноваженого представника не забезпечив, витребувані ухвалами суду документи не подав.

Разом з тим, письмовим клопотанням від 26.12.2016 року просив суд відкласти розгляд справи на інший термін з метою врегулювання спору в позасудовому порядку шляхом укладення між сторонами спору мирової угоди.

Представником позивача у судовому засіданні 05.01.2017 року проінформовано суд про те, що станом на день розгляду справи сторонами спору жодної мирової угоди не підписано і підписано не буде, оскільки позивач - ФОП ОСОБА_1 заперечує проти укладення такої та просить суд задоволити позов повністю.

Враховуючи вищевикладене у відповідності до приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та п. 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 (із змінами і доповненнями) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї із сторін, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню, а тому відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,

суд встановив:

На підставі одноразових договорів-заявок на перевезення вантажів автотранспортом № 045 від 13.06.2016 року, № 052 від 24.06.2016 року, № 057 від 30.06.2016 року, № 060 від 05.07.2016 року, № 077 від 28.07.2016 року, № 078 від 02.08.2016 року, № 080 від 04.08.2016 року, № 084 від 08.08.2016 року, № 085 від 11.08.2016 року, № 087 від 12.08.2016 року та № 091 від 16.08.2016 року, укладених між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „МП Транс" (Замовник), фізична особа- підприємець ОСОБА_1 (позивач) взяв на себе зобов'язання за дорученням і за рахунок замовника (відповідача) здійснити організацію перевезення вантажів, вантажним автомобілем марки „Сканія", державний номер НОМЕР_1, та причепом, державний номер НОМЕР_2, а замовник (відповідач) взяв на себе зобов'язання оплатити своєчасно вартість виконаних послуг.

Умовами п. 2 вказаних договорів сторони погодили умови перевезення вантажу, в тому числі строки здійснення перевезень, суми фрахту, порядок та форму розрахунків. При цьому, укладеними договорами - заявками визначено обов'язки сторін договорів та відповідальність за їх невиконання.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем на виконання умов одноразових договорів-заявок за період з червня по серпень 2016 року включно були надані транспортні послуги по перевезенню вантажу у повному обсязі та у визначені терміни. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи міжнародними товарно - транспортними накладними, згідно яких вантаж було доставлено в місце призначення без зауважень, що підтверджено відмітками у міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) та актами про надання транспортних послуг, підписаними обома сторонами та скріпленими їх печатками без будь-яких зауважень або претензій по якості та строках виконання робіт (копії долучені до матеріалів справи).

За надані транспортні послуги позивач виставив відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 56 405 грн. (копії вказаних рахунків-фактур містяться в матеріалах справи).

Згідно ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново - господарськими визнаються цивільно - правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду спору в суді, обставини спору оцінюються судом з огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. ст. 929, 931 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних із перевезенням вантажу. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами. Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Нормами ст. 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем було узгоджено строк розрахунків за надані позивачем послуги, який визначений в розділі 2 договорів-заявок.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач неналежно виконав взяті на себе зобов'язання, не оплатив повну вартість наданих йому послуг, в зв'язку з чим за ним рахується заборгованість в розмірі 46 405 грн. Позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за надані послуги по перевезенню в розмірі 46 405 грн. доведені доданими до матеріалів справи документальними доказами, відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України договори укладені між сторонами по справі, як цивільно - правові правочини є правомірними на час розгляду справи, оскільки їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов'язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення на його користь суми 46 405 грн. заборгованості за надані транспортні послуги по перевезенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми.

Нараховані позивачем до стягнення з відповідача суми 2 007 грн. 80 коп. інфляційних нарахувань та 356 грн. 64 коп. трьох процентів річних за період прострочення відповідачем оплати наданих послуг, судом перевірені, визнанні обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача у заявленому розмірі.

З огляду на вищенаведене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги по перевезенню, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, документально доведеними та обґрунтованими, відповідачем не спростованими. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, викладених позивачем, не надав.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 1 378 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „МП Транс", м. Ужгород, вул. Огарьова, 15 (код ЄДРЮОФОП 38415178) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) суму 48 769 (Сорок вісім тисяч сімсот шістдесят дев'ять гривень) грн. 44 коп., у тому числі 46 405 (Сорок шість тисяч чотириста п'ять гривень) грн. заборгованості за надані послуги по перевезенню, 2 007 (Дві тисячі сім гривень) грн. 80 коп. інфляційних нарахувань та 356 (Триста п'ятдесят шість гривень) грн. 64 коп. три проценти річних, а також 1 378 (Одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 11.01.2017 року

Суддя Пригара Л.І.