ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2017 р. Справа №917/1382/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стен-плюс", вул. Шевченка, буд.37, м.Дніпро, Дніпропетровської області, 49000

до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький колісний завод", проїзд Ярославський, бу. 8, м. Кременчук, Полтавська область,39611

про зобов'язання вчинити дії та стягнення 169100,00 грн.

Суддя Киричук О. А.

Представники:

від позивача ОСОБА_1, ордер № 000028 від 12.08.16

від відповідача ОСОБА_2, дов. № 22-14-5 від 11.01.16

Розглядається позовна заява в якій позивач просить суд зобов'язати відповідача "видати від підприємства ПАТ "Кременчуцький колісний завод", як управненої сторони, письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю підприємством ТОВ "Стен-плюс" за договором № 106 від 01.06.12року, на загальну вартість 41256454,38 грн. поставленого товару та відносно перевезення товару підприємству ПАТ "Кременчуцький колісний завод" на загальну суму 222190 грн., підтвердити оригіналами документи, необхідні для виконання договору № 106 від 01.06.12року, передані ТОВ "Стен-плюс" за допомогою факсимільного зв'язку" та стягнути 169 100,00 грн. заборгованості за транспортно-експедиційні послуги з перевезення за договором № 106 від 01.06.12р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 28.10.2016р. № 189 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 917/1382/16.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 28.10.2016р. справу № 917/1382/16 було перерозподілено судді Киричуку О.А.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 01.11.2016р. справу призначено до розгляду в судове засідання на 17.11.2016р.

Позивачем заявлено клопотання про фіксування судового процесу технічними засобами та витребування доказів.

Клопотання про фіксування судового процесу технічними засобами задоволено судом.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.11.2016р. витребувано у сторін оригінали первинних документів за договором № 106 від 01.06.12р.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву з додатками.

Позивачем надані письмові пояснення з додатками (вх. № 15217 від 08.12.16 р.).

Відповідачем надані копії декларацій про скасування операцій по відносинам з ТОВ "Стен-плюс" за 2015-2016 р.

Позивачем надані письмові пояснення з додатками (вх. № 16006 від 22.12.16 р.). Позивачем погоджено продовження строку розгляду спору.

В обґрунтування позову позивач посилається на умови договору № 106 від 01.06.12.р., відповідно до якого ТОВ "Стен-плюс", як Продавець прийняв на себе обов'язок поставити, а ПАТ "Кременчуцький колісний завод", як Покупець прийняв на себе, обов'язок оплатити металопродукцію (п. 1.1. Договору). Як зазначає позивач, відповідач проігнорував вимогу позивача від 25.07.2016 року та не видав від підприємства ПАТ "Кременчуцький колісний завод", як управненої сторони письмове посвідчення виконання зобов'язання підприємством ТОВ"СТЕН-ПЛЮС" повністю, на загальну вартість 41 256 454, 38 грн. поставленого Товару, та відносно перевезення цього Товару підприємству ПАТ "Кременчуцький колісний завод" на загальну суму 222 190 грн., як того вимагає частина 8 ст.193 Господарського кодексу України, що порушує права позивача. При цьому, позивач вказує на наявність заборгованості в сумі 169100 грн. за надання транспортно-експедиційних послуг.

Відповідач проти позову заперечує з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, посилаючись, зокрема, на необґрунтованість позовних вимог про видачу письмового посвідчення з огляду на ч. 8 ст. 193 Господарського кодексу України та недоведеність факту про направлення та підписання документів за допомогою факсимільного звязку. Відповідачем спростовується факт наявності заборгованості в сумі 169100 грн. за надання транспортно-експедиційних послуг.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 ст. 174 ГКУ визначено, що господарські зобов'язання можуть зокрема виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Згідно частини 1 ст. 175 ГКУ визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В частині 8 ст. 193 ГКУ визначено, що управнена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання, на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини.

01.06.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стен-плюс" (надалі Позивач) та Публічним акціонерним товариством "Кременчуцький колісний завод" (надалі Відповідач) було укладено Договір №106 (надалі Договір).

Позивач вказує, що у відповідності до п. 1.1. Договору ним вчинено певну господарську дію, поставлено товар на загальну вартість 41 256 454, 38 грн. за Договором №106 від 01.06.2012 року, та перевезено такий товар на загальну суму 222 190 грн. на користь (другої сторони) підприємства ПАТ "Кременчуцький колісний завод".

В пункті 7.3. Договору визначено, що документи, необхідні для виконання договору, передані шляхом факсимільного зв'язку (електронною поштою), мають юридичну силу з послідуючим підтвердженням їх оригіналами.

Як зазначає позивач, згідно вимог ч. 1 ст. 174 ГКУ та враховуючи норму частини 8 ст. 193 ГКУ, приймаючи виконання зобов'язання від ТОВ «Стен-Плюс» за Договором №106 від 01.06.2012 року, в управненої сторони ПАТ "Кременчуцький колісний завод" виникло зобов'язання видати письмове посвідчення виконання зобов'язання ТОВ «Стен-Плюс» повністю або його частини, оскільки вимога про це була направлена ТОВ «Стен-Плюс» і вручена ПАТ "Кременчуцький колісний завод". Позивач вказує, що вимога підтвердити оригіналами документи, необхідні для виконання договору №106 від 01.06.2012 року, передані ТОВ "СТЕН-ПЛЮС" за допомогою факсимільного зв'язку згідно п.7.3. Договору, також відноситься до письмового посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини.

При вирішенні спору по суті суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого Суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Дія (утримання від дії), що є об'єктом зобов'язання, повинна бути здійснена зобов'язаною стороною на користь управненої сторони. Таким чином, якщо позивач вважає відповідача управненою стороною, то права вимагати від зобов'язаної сторони належить навпаки відповідачу, а не позивачу.

Відповідно до ч.2 ст.14 ЦК України, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

За умовами Договору №106 від 01.06.2012 року позивач, як продавець прийняв на себе обов'язок поставити, а ПАТ "Кременчуцький колісний завод", як Покупець прийняв на себе, обов'язок оплатити металопродукцію.

Умовами Договору №106 від 01.06.2012 року не передбачено обовязку відповідача щодо вчинення дій, які є предметом позову стосовно зобовязання виконати обовязок в натурі.

Суд приймає до уваги, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, підписання накладних, актів приймання-передачі, оскільки такі документи підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

Вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача видати письмове посвідчення виконання зобов'язання та підтвердити оригіналами документи, необхідні для виконання договору № 106 від 01.06.12року, передані ТОВ "Стен-плюс" за допомогою факсимільного зв'язку" не відповідають встановленим законом або договором способом захисту прав.

Зазначені вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 39 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/163 від 12.03.2009 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способом захисту прав, суд повинен відмовити у позові.

Щодо вимог про 169 100 грн. заборгованості за транспортно-експедиційні послуги з перевезення за договором № 106 від 01.06.12р., судом зазначається наступне.

В обґрунтування позовних вимог про 169 100,00 грн. заборгованості за транспортно-експедиційні послуги позивач вказує, що поставка металопродукції здійснювалась власним транспортом позивача на склад відповідача на підставі узгоджених Сторонами заявок про надання транспортно-експедиційних послуг та складення актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

За даними позивача загальна вартість перевезення (доставки) металопродукції за період з 20.01.2015 р. по 07.04.2016 р. складала 222 190 грн. Відповідачем за вказані послуги було сплачено лише 53 090.00 грн., залишок заборгованість становить 169 100 грн.

Відповідач підтверджує факт узгодження поставки металопродукції транспортом позивача відповідно до умов договору № 106 від 01.06.12 року та спростовує наявність заборгованості за надання транспортно-експедиційних послуг в сумі 169100 грн. Відповідач посилається на те, що окремі договори про транспортні та/або експедиційні послуги між позивачем та відповідачем не укладались, заявки-договори, товарно-транспортні накладні та акти приймання-передачі наданих послуг ним не підписувались.

За умовами Договору №106 від 01.06.2012 року (п. З.2 Договору) поставка металопродукції здійснюється транспортом Продавця (Позивача) на склад Покупця (Відповідача), якщо інше не обумовлено в специфікаціях. В специфікації № 1 до договору №106 від 01.06.2012 р. також вказано, що доставка металопродукції здійснюється Позивачем на склад Відповідача. Такі ж умови зазначені у специфікаціях № 2,3.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.11.2016р. витребувано у сторін оригінали первинних документів за договором № 106 від 01.06.12р.

Оригінали первинних документів за договором № 106 від 01.06.12р. суду не надано.

Позивач посилається на відсутність у нього оригіналів зазначених договорів-заявок та актів про прийняття послуг, зазначаючи, що вони були передані відповідачу, підписані відповідачем за допомогою факсимільного зв'язку, та не були ним повернуті.

Судом встановлено, що надані суду позивачем копії актів здачі прийняття робіт (надання послуг) не підписані від відповідача, при цьому, вказані акти містять напис та підпис про затвердження їх зі сторони відповідача заступником генерального директора з постачання ОСОБА_3 Копії товарно-транспортних накладних, які додані позивачем до матеріалів справи підписані від відповідача ОСОБА_4

Згідно письмових пояснень відповідача (вх. № 14656 від 28.11.16 р.) перелік про прийнятий металопрокат або довідки про прийнятий металопрокат ніколи не видавались відповідачем, товарно-транспортні накладні підписані заступником начальника відділу комплектації та матеріально-технічного постачання ОСОБА_5, який не мав відповідних повноважень, твердження позивача про направлення та підписання документів за допомогою факсимільного зв'язку є безпідставними та спростовуються журналами реєстрації вихідної та вхідної документації. Відповідно до наданої відповідачем довідки за підписом голови правління та головного бухгалтера відповідач не видавав довіреностей на представництво інтересів від імені підприємства на виконання посадових обов'язків ОСОБА_6 за час його роботи на ПАТ «КрКЗ» з 27.10.2003 р. по 11.05.16р. ( в т.ч. повноваження на узгодження номенклатури, кількості, якості товарів та ціни, що поставляються на підприємство). Разових довіреностей на ім'я ОСОБА_6 та будь-кого з працівників ПАТ «КрКЗ» на отримання металопрокату від ТОВ «Стен-плюс» не видавалось.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 32, 34 ГПК Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК.

Копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, а разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях, установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог.

Якщо одним з учасників судового процесу подано засвідчені ним копії документів, а інший з цих учасників заперечує відповідність їх оригіналам, то господарський суд зобов'язаний витребувати такі оригінали для огляду у особи, яка їх подала.

Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу.

З наданих позивачем копій документів на підтвердження фактичного надання транспортно-експедиційних послуг не вбачається, що вони отримані за допомогою факсимільного зв'язку.

За наявності заперечень відповідача, суд не може прийняти як належні докази надані позивачем засвідчені копії договорів-заявок та актів прийняття наданих транспортних послуг, оскільки засвідчення вірності цих копій було здійснене позивачем за відсутності у нього оригіналів відповідних документів, що визнається самим позивачем.

Сам по собі факт часткової оплати відповідачем транспортно-експедиційних послуг за іншими господарськими операціями, на що посилається позивач, не може підтверджувати наявність заборгованості, яка є предметом позову.

Відповідачем надані суду копії декларацій, які свідчать про скасування операцій по відносинам з ТОВ "Стен-плюс" за 2015-2016 р.

На думку позивача, одностороннє сторнування господарської операції не спростовує факту здійснення господарської операції, а лише позбавляє покупця таких товарів/послуг підстав для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що допущені порушення ведення бухгалтерського обліку відповідачем не можуть бути підтвердженням дійсності факту здійснення господарської операції.

Дослідження аудитора від 18.11.2016 року з фінансово-господарських взаємовідносин та стану розрахунків між сторонами за період з 01.06.2012 р. по 30.04.2016 p. не приймається судом до уваги, з огляду на відсутність посилання на дослідження оригіналів первинних документів на підтвердження наявності заборгованості в сумі 169100 грн.

Клопотання позивача про витребування доказів в частині вимог, які не були задоволені, відхилено судом як таке, що є необгрунтованим.

За даних обставин, з огляду на зазначені у позовній заяві обставини та надані докази, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 18.01.17 р.

Суддя Киричук О. А.