РІШЕННЯ

11 січня 2017 року Справа № 913/1319/16

Провадження №4/913/1319/16

За позовом

Приватного акціонерного товариства Інститут Харківський Промтранспроект, м. Харків

до Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 82851 грн. 04 коп.

Суддя - Старкова Г.М.

Секретар судового засідання помічник судді Наумова В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №б/н від15.03.2016;

ОСОБА_2, довіреність № б/н від 15.03.2016;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 01-626/1035 від 23.12.2016.

Обставини справи:: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором про створення науково- технічної продукції № 5588-027/1-1307 від 17.09.2012 в сумі 91570 грн. 52 коп., з яких: основний борг в сумі 43967 грн. 60 коп., 3% річних в сумі 5073 грн. 74 коп., інфляційні нарахування в сумі 42529 грн. 18 коп.

Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що в порушення умов договору про створення науково- технічної продукції № 5588-027/1-1307 від 17.09.2012 відповідач не здійснив повну оплату за виконані роботи.

У судовому засіданні 11.01.2017 суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник відповідача 10.01.2017 подав до суду відзив на позовну заяву № 026-83/2 від 06.01.2017 (згідно штампу вхідний № 93/17), за яким відповідач зазначив, що на виконання умов договору про створення науково- технічної продукції № 5588-027/1-1307 від 17.09.2012 у січні 2013 року позивачем виконані роботи на загальну суму 43967 грн. 60 коп. та посилаючись на положення п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» надав контррозрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань ( за період з 08.05.2014 по 11.01.2017 -3% річних в сумі 3537 грн. 89 коп., інфляційні нарахування в сумі 35345 грн. 55 коп.). Наданий відзив на позовну заяву судом розглянутий та долучений до матеріалів справи з наданими до нього документами.

Разом з цим, представник відповідача 10.01.2017 (згідно штампу вхідний №19-6/17) подав до суду заяву № 026-83/3 від 06.01.2017 про відстрочку виконання рішення суду до 28.02.2017, яка судом розглянута, задоволена та долучена до матеріалів справи.

В обґрунтування поданої заяви відповідач вказує, на те що заборгованість за договором виникла у зв'язку з тим, що Публічне акціонере товариство "Алчевський металургійний комбінат", було зареєстроване на території, де проводиться антитерористична операція, зокрема, Луганська область, м. Алчевськ, вул. Шмідта, 4, не мало можливості виконувати свої зобов'язання через форс мажорні обставини.

Під час активної фази АТО на території міста Алчевськ підприємство було вимушено призупинити господарську діяльність. Як наслідок проведення бойових дій підприємство залишилося без сировини, сталися перебої з постачанням продукції. Так, дебіторська заборгованість контрагентів (як резидентів так і нерезидентів) перед відповідачем за відвантажену продукцію складає 23672016 тис. грн.

Також, перебої з електропостачання протягом 2015 2016 років привели до численних аварійних зупинок доменної печі, що підтверджується відповідними актами.

На думку відповідача, вказані ним обставини носять виключний характер та дають можливість застосувати розстрочку виконання рішення суду. Окрім цього, сплата всієї суми боргу одним платежем є неможливою, тому просить суд відстрочити виконання рішення суду у справі № 913/1319/16 до 28.02.2017.

Представник позивача 11.01.2017 у судовому засіданні подав заяву (згідно штампу вхідний № 213/17) в порядку ст. 22 ГПК України, за якою не заперечує проти надання відповідачу відстрочки виконання рішення суду у даній справі до 28 лютого 2017 року. Надана заява судом розглянута та долучена до матеріалів справи.

Представник позивача 11.01.2017 подав до суду заяву про доручення до матеріалів справи уточнений розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань. Вказана заява судом розглянута, задоволена та надані документи долучені до матеріалів справи.

Представник позивача 11.01.2017 подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог (згідно штампу вхідний №40/17), за якою просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про створення науково- технічної продукції № 5588-027/1-1307 від 17.09.2012 в сумі 82851 грн. 04 коп., з яких: основний борг в сумі 43967 грн. 60 коп., 3% річних в сумі 3537 грн. 89 коп., інфляційні нарахування в сумі 35345 грн. 55 коп.

Надана заява про зменшення розміру позовних вимог судом розглянута, задоволена та долучена до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до ст. 22 ГПК України зменшення розміру позовних вимог є правом позивача, у звязку з чи суд приймає вказану вище заяву позивача до розгляду.

Заява позивача про зменшення позивних вимог судом прийнята, тому позовними вимогами у справі слід вважати вимоги: про стягнення з відповідача заборгованості за договором про створення науково- технічної продукції № 5588-027/1-1307 від 17.09.2012 в сумі 82851 грн. 04 коп., з яких: основний борг в сумі 43967 грн. 60 коп., 3% річних в сумі 3537 грн. 89 коп., інфляційні нарахування в сумі 35345 грн. 55 коп.

Представник позивача у судовому засіданні 11.01.2017 позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача заяву про зменшення розміру позовних вимог від 11.01.2017 отримав.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників позивача та відповідача, суд

в с т а н о в и в :

Заява позивача щодо зменшення розміру позовних вимог судом прийнята та підлягає до задоволення.

Позовними вимогами слід вважати: вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про створення науково- технічної продукції № 5588-027/1-1307 від 17.09.2012 в сумі 82851 грн. 04 коп., з яких: основний борг в сумі 43967 грн. 60 коп., 3% річних в сумі 3537 грн. 89 коп., інфляційні нарахування в сумі 35345 грн. 55 коп. (всього 82851 грн. 04 коп.)

Новою ціною позову вважати: 82851 грн. 04 коп.(з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає наступне.

Між Приватного акціонерного товариства Інститут Харківський Промтранспроект (надалі - виконавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством Алчевський металургійний комбінат (надалі - замовник, відповідач) був укладений договір про створення науково- технічної продукції № 5588-027/1-1307 від 17.09.2012 (надалі - договір), за яким замовник доручає і зобовязаний оплатити відповідно розділу 2 цього договору роботи про створення науково- технічної продукції, а виконавець прийняти на себе виконання і передачу: «Передпроектні проробки нового будівництва технологічної автомобільної дороги вдовж периметру відвалів сталеплавних шлаків ПАТ «Алчевський металургійний комбінат»»(п.1.1 договору).

Договір підписаний із протоколом погодження розбіжностей.

Також між позивачем та відповідачем укладена додаткова угода № 1 від 22.11.2012 до договору про створення науково- технічної продукції № 5588-027/1-1307 від 17.09.2012, згідно якої загальна вартість робіт за договором складає 37349 грн. 00 коп., ПДВ 20%- 7469 грн. 80 коп., всього з ПДВ- 44818 грн. 80 коп.

Відповідно до протоколу розбіжностей до додаткової угоди № 1 від 22.11.2012 до договору про створення науково- технічної продукції № 5588-027/1-1307 від 17.09.2012 загальна вартість робіт за договором складає 36639 грн. 67 коп., ПДВ 20%- 7327 грн. 93 коп., всього з ПДВ- 43967 грн. 60 коп.

Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, відповідач прийняв без зауважень науково- технічну продукцію згідно акту здачі-прийняття виконаних робіт № 73 від 25.01.2013 до додатковій угоди № 1 до договору № 5588-027/1-1307 на загальну суму 43967,60 грн. з ПДВ.

Позивач вказує на те, що на виконання умов договору виконавець (позивач) виконав замовнику (відповідачу) роботи, що підтверджено актом здачі-прийняття виконаних робіт № 73 від 25.01.2013 на загальну суму 43967,60 грн., в тому числі ПДВ-7327,93 грн.

Відповідач умови договору щодо оплати за виконані роботи не здійснив, тому заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи складає 43967 грн. 60 коп.

Позивач, з урахуванням вимог ч.2 ст.625 ЦК України, нарахував відповідачу 3% річних в сумі 3537 грн. 89 коп. за період з 08.05.2014 по 11.01.2017, інфляційні нарахування в сумі 35345 грн. 55 коп. за період з червня 2014 року по листопад 2016 року (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Позивачем на адресу відповідача, відповідно до вимог ч.2 ст. 530 ЦК України, направлено претензію № 239 від 03.04.2014 за якою просить відповідача провести оплату за виконані роботи в тому числі за спірним договором. Відповідач надав відзив на претензію від 30.04.2014 № 026-723 та просив надати розстрочку для погашення заборгованості за договорами строком на шість місяців

У звязку з тим, що відповідач не здійснив оплату за виконані роботи у повному обсязі, позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи в сумі 43967 грн. 60 коп., 3% річних в сумі 3537 грн. 89 коп., інфляційні нарахування в сумі 35345 грн. 55 коп.(з урахуванням зави про зменшення розміру позовних вимог). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на умови договору про створення науково- технічної продукції № 5588-027/1-1307 від 17.09.2012 та положення ст. ст. 509, 526, 549, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 230, 231, 232 Господарського кодексу України.

Відповідач надав відзив на позовну заяву. При цьому відповідачем підтверджено наявність заборгованості за договором у заявленій позивачем сумі.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та відповідача та надані ними докази, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог за позовом, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 2, ст.11 Цивільного Кодексу України (далі ЦК)).

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1, ст. 215 ЦК України).

У ч. 1 ст. 207 Господарського Кодексу України (далі ГК) зазначено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як підтверджується матеріалами справи, між Між Приватного акціонерного товариства Інститут Харківський Промтранспроект (надалі - виконавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством Алчевський металургійний комбінат (надалі - замовник, відповідач) був укладений договір про створення науково- технічної продукції № 5588-027/1-1307 від 17.09.2012 (надалі - договір), за яким замовник доручає і зобовязаний оплатити відповідно розділу 2 цього договору роботи про створення науково- технічної продукції, а виконавець прийняти на себе виконання і передачу: Передпроектні проробки нового будівництва технологічної автомобільної дороги вдовж периметру відвалів сталеплавних шлаків ПАТ «Алчевський металургійний комбінат»(п.1.1 договору)(а.с. 10-15).

Договір підписаний із протоколом погодження розбіжностей.

Також між позивачем та відповідачем укладена додаткова угода № 1 від 22.11.2012 до договору про створення науково- технічної продукції № 5588-027/1-1307 від 17.09.2012, згідно якої загальна вартість робіт за договором складає 37349 грн. 00 коп., ПДВ 20%- 7469 грн. 80 коп., всього з ПДВ- 44818 грн. 80 коп.(а.с.21).

Відповідно до протоколу розбіжностей до додаткової угоди № 1 від 22.11.2012 до договору про створення науково- технічної продукції № 5588-027/1-1307 від 17.09.2012 загальна вартість робіт за договором складає 36639 грн. 67 коп., ПДВ 20%- 7327 грн. 93 коп., всього з ПДВ- 43967 грн. 60 коп.(а.с.25-26).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору про створення науково- технічної продукції № 5588-027/1-1307 від 17.09.2012 виконавець (позивач) виконав замовнику (відповідачу) проектні роботи на загальну суму 36639 грн. 67 коп., ПДВ -7327 грн. 93 коп., всього 43967 грн. 60 коп. що підтверджено актом здачі-прийняття виконаних робіт № 73 від 25.01.2013 до додатковій угоди № 1 до договору № 5588-027/1-1307 на загальну суму 43967,60 грн. з ПДВ. Зазначений акт підписаний уповноваженими особами сторін та скріплений відповідними печатками підприємств (а.с. 27).

Відповідачем оплата виконаних робіт не здійснена, тому заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи складає 43967 грн. 60 коп.

Договір на проектні роботи № 5258-027/1-1387 за своєю правовою природою є договором підряду.

Положення про підряд встановлені главою 61 «Підряд» ЦК України.

Відповідно до статті 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За правилами частини 1 статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В даному випадку, позивач виступає як кредитор, а відповідач як боржник.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість за виконані поточні роботи на підстав п. 3.1 договору.

Наведеними вище обставинами та матеріалами справи підтверджено, що на момент звернення позивача до суду, у останнього виникло право вимоги з відповідача суми заборгованості за виконані роботи у розмірі 43967 грн. 60 коп.

Вказана вище сума заборгованості підтверджена матеріалами справи та підтверджена відповідачем.

Виходячи з наведених фактичних обставин та доказів у справі, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за виконані проектні роботи в сумі 43967 грн. 60 коп. слід задовольнити та стягнути з відповідача.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3537 грн. 89 коп. за період з 08.05.2014 по 11.01.2017, інфляційні нарахування в сумі 35345 грн. 55 коп. за період з червня 2014 року по листопад 2016 року (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) слід зазначити наступне.

Сплата інфляційних нарахувань і трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) відповідно до ст. 625 ЦК України не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до вимог абз.3 п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство суд погодився з наданим позивачем до суду розрахунком (з урахуванням заяви про зменшення розміру).

За таких обставин, позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за виконані роботи в сумі 43967 грн. 60 коп., 3% річних в сумі 3537 грн. 89 коп., інфляційні нарахування в сумі 35345 грн. 55 коп.(з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) (всього на загальну суму 82851 грн. 04 коп.).

Щодо заяви відповідача №026-83//3 від 06.01.2017 про надання відстрочки виконання рішення суду у справі до 28.02.2017 слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Отже, господарський суд на підставі ст. 121 Господарського процесуального кодексу України має право за заявою сторони, у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити виконання рішення.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Відповідно до п.7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З урахуванням доводів відповідача за заявою про відстрочку виконання рішення суду та згоду позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» та надати останньому відстрочку виконання рішення суду у даній справі строком до 28 лютого 2017 року.

Згідно із ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.01.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст.ст. 44,49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача обґрунтовано заявлених та задоволений вимог, а саме в сумі 1378 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 22, 49, 82, 84, 85, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Приватного акціонерного товариства Інститут Харківський Промтранспроект до Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" про стягнення 82851 грн. 04 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат, вул. Вілєсова, буд. 20А, м. Сєвєродонецьк Луганської області, на користь Приватного акціонерного товариства Інститут Харківський Промтранспроект,вул. 23 Серпня, 20а, м. Харків, , заборгованість за виконані роботи в сумі 43967 грн. 60 коп., 3% річних в сумі 3537 грн. 89 коп., інфляційні нарахування в сумі 35345 грн. 55 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. Відстрочити виконання рішення суду до 28 лютого 2017 року.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 93 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Повне рішення складено та підписано - 16.01.2017.

СуддяОСОБА_4