КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2017 р. Справа№ 910/21943/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Колеснік М.П.

за участю представників:

від позивача - Капітонов П.П.

від відповідача - не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „ТЕОДОРА" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2016 (суддя Паламар П.І.) у справі №910/21943/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ТЕОДОРА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Бонпассаж"

про стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2016 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „ТЕОДОРА" з доданими документами повернуто без розгляду на п. 4 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю „ТЕОДОРА" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2016 та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл судової справи, апеляційна скарга була передана для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.12.2016 апелянту відновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 12.01.2017, в складі колегій суддів: Шапран В.В., судді Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

В судове засідання на вказану дату з`явилися представник позивача та надав усні пояснення стосовно предмету спору.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням, наявним в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду скарги за наявності поважних причин не подавав.

За таких обставин, враховуючи, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті, проти даного не заперечував представник позивача, він не був позбавлений можливості, за наявності потреби, подати свої письмові пояснення стосовно поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

Позивач ТОВ «Теодора» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до ТОВ «Бонпассаж» про стягнення заборгованості за проектним договором.

Одночасно із позовною заявою позивачем було подана клопотання про відстрочення від сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2016 повернуто позовну заяву з доданими до неї документами позивачу без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви мотивована тим, що позивач подав до суду позовну заяву, та не сплатив судовий збір у встановленому порядку та розмірі, та зазначено, що підстави для відстрочення сплати судового збору, визначених ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», відсутні.

Проте, колегія суддів не погоджується із такою позицією місцевого суду, та зазначає, що даний висновок здійснено передчасно, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Апелянт, звертаючись із скаргою на ухвалу місцевого суду від 02.12.2016 про повернення позовної заяви без розгляду, зазначає, про відсутність станом на день подання позову до суду можливості сплати судового збору у визначеному законом розмірі, з урахуванням накладення арешту на рахунки товариства та відсутності інших рахунків, які б можна було б використати для виконання вимог ГПК України в частині сплати судового збору.

Так, зокрема на підтвердження заявлених доводів апелянтом надано суду копію ухвали cлідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2016 про накладення арешту на всі рахунки та зупинення видаткових операцій з грошовими коштами та іншими цінностями, що вже знаходяться та надходять на рахунки, відкриті ТОВ «Теодора» у АТ «Укрексімбанк».

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02.03.2016 ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2016 змінено та резолютивну частину викладено з посилання на те, що арешт накладено на всі грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Теодора» у АТ «Укрексімбанк». В іншій частині ухвалу суду залишена без змін.

Копії даних документів також були долучені позивачем до клопотання про відстрочення сплати судового збору, при подані позову до суду першої інстанції.

Отже, зазначене підтверджує факт відсутності можливості позивача вільно розпоряджатися коштами, що знаходяться на його рахунках та скористатися ними, зокрема, для сплати судового збору за подання позову до Господарського суду міста Києва.

Крім того, позивачем, як до апеляційної скарги так і до позовної заяви додана копія протоколу обшуку від 22.02.2016, якій здійснювався на підставі ухвали слідчого судді про проведення обшуку від 08.02.2016, відповідно до якої у ТОВ «Теодора» були вилучені ряд документів, в тому числі й статутні документи товариства, які необхідні при відкритті рахунків в банківських установах України.

Колегія зазначає, що положення ст.8 Закону України "Про судовий збір" наділяє суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, а саме з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, заявник матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду № 910/12806/15 від 02.12.2015, № 911/1372/15 від 25.12.2015.

Нормами ГПК України, а саме ст. 33 визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У пункті 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати таке.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Практика, у тому числі у справах проти інших держав, має застосовуватись органами державної влади, зокрема судами.

Згідно з рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи від 14.05.81 №R (81)7 щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, та сталої практики ЄСПЛ вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя, а попереджає подання необгрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001, сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та повинна мати законну мету.

Пунктами 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" роз'яснено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

В той же час, місцевим судом в оскаржуваній ухвалі не було надано доводів на спростування доказів, поданих позивачем одночасно із клопотанням про відстрочення сплату судового збору, а також не було зазначено мотивів відмови у такому клопотанні позивачу.

Тобто, Господарськими судом міста Києва було неповно та не всебічно розглянуто подані позивачем доводи та докази, та як наслідок прийнято ухвалу про повернення позовної заяви без розгляду з порушенням норм процесуального права.

Статтею 103 ГПК України встановлено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю „ТЕОДОРА" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 02.12.2016 по справі № 910/21943/16 - скасуванню.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвалою суду від 29.12.2016 клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги було задоволено та відстрочено ТОВ «Теодора» сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ТЕОДОРА" - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2016 по справі № 910/21943/16 - скасувати.

Справу № 910/21943/16 направити до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті позову Товариства з обмеженою відповідальністю „ТЕОДОРА" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Бонпассаж" про стягнення безпідставно набутих коштів.

Матеріали справи № 910/21943/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов