ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2017 р. Справа № 922/253/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В., суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю

Апелянт: ОСОБА_1 (дов. № 7/07.01-07 від 24.10.16 р.); - не з"явився

Представник ПАТ "Державного експортно-імпортного банку України" : ОСОБА_2 (дов. № 010-01/7781 від 13.11.13 р.);- не з"явився

Представник 1-го відповідача: не з"явився;

Представник 2-го відповідача: ОСОБА_3- керівник ТОВ "Інженерний центр "Енергомаш"

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх. №3290 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.11.16 у справі № 922/253/15

по скарзі ТОВ "Інженерний центр "Енергомаш", м. Харків від 29.08.2016 (вх. 265) на дії державного виконавця

за позовом ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України"

до 1. ТОВ "Завод енергетичного машинобудування", м. Харків

2. ТОВ "Інженерний центр "Енергомаш", м. Харків

про про стягнення заборгованості в розмірі 295 711,65 доларів США та 801,621,41 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.11.2016 у справі № 922/253/15 (судя ОСОБА_4В.) скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш" від 29.08.2016 року (вх.№ 265) на бездіяльність державного виконавця по справі № 922/253/15 - задоволено.

Визнано незаконною бездіяльність державного виконавця щодо не направлення копії постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 05.08.2016 року на адресу боржника.

Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.11.2016 у справі № 922/253/15, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш" від 29.08.2016 року (вх. № 265).

Апеляційна скарга мотивована посиланням на те, що ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» не вимагає направлення постанови про арешт майна боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення, тому копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.08.2016 була направлена боржнику за адресою зазначеною у виконавчому документі простим листом 05.08.2016 за вих. № 51877913/7-П. Також, апелянт стверджує, що направлення такої постанови боржнику за виконавчим провадженням не є виконавчою дією та здійснюється посадовою особою відповідальною за ведення діловодства у відділі.

ТОВ "Інженерний центр "Енергомаш" надало відзив на апеляційну скаргу, в якому з доводами апеляційної скарги не погоджується, посилаючись на те, що постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 05.08.2016 по виконавчому провадженню ВП № 518779913 боржнику не надсилалась, що порушує гарантовані права та інтереси сторони у виконавчому провадженні. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.

Крім того, 21.12.2016 ТОВ "Інженерний центр "Енергомаш" звернулось до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи в звязку з неможливістю забезпечити участь свого уповноваженого представника в призначене судове засідання 21.12.2016.

Також, в судовому засіданні представники стягувача та Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області звернулись з клопотанням про продовження строку розгляду апеляційної скарги по справі 922/253/15 за межі строку, встановленого законодавством.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 продовжено строк вирішення спору за межами строків, визначених ст. 69 ГПК України, на 15 днів, розгляд справи відкладено на 10.01.2017 о 10:15 год.

У зв'язку з тим, що о 09 годині 20 хвилин було оголошено про пожежу у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду, доступ до приміщення був заборонений до 11 год 10 хвилин.

Враховуючи надзвичайні обставини, які виникли 10.01.2017, в звязку з чим були евакуйовані співробітники суду та усі особи, які перебували в суді, розгляд справи розпочався о 12 годин 15 хвилин.

В судове засідання на 12:15 год. представник ВДВС ОСОБА_1 не зявилась, хоча до початку розгляду справи по суті о 09:20 год. представник ВДВС була присутня та обізнана про вимушену затримку судового засідання.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції вжито необхідних заходів для належного повідомлення учасників процесу про час та місце розгляду справи, а положення ч. 2 ст. 121-2 ГПК України визначають, що неявка стягувача, боржника та представника органу ДВС в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, а також з огляду на передбачений ст. 102 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, який спливає 10.01.2017, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника ВДВС за наявними у справі матеріалами в судовому засіданні 10.01.2017.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, доводи апеляційних скарг в межах вимог, передбачених ст.101 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.12.2015 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.02.2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Енергетичного машинобудування" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" заборгованість у розмірі 295 711, 65 дол. США та 801 621, 41 грн., судовий збір у розмірі 73080,00 грн. В частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш" відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду від 06.04.2016 року у справі № 922/253/15 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" задоволено, а рішення господарського суду Харківської області від 14.12.2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 01.02.2016 року у справі № 922/253/15 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" задоволено повністю:

- стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 295 711,65 доларів США та 801 621,41 грн.;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 36 540 грн. судового збору за подання позовної заяви, 40 194 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 43 848 грн. судового збору за подання касаційної скарги;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 36 540 грн. судового збору за подання позовної заяви, 40 194 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 43 848 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

На виконання Постанови ВГСУ від 06.04.2016 року господарським судом Харківської області було видано відповідні накази.

З наявних матеріалів вбачається, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 25.04.2016 року по справ № 922/253/15 про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод енергетичного машинобудування" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 295 711,65 доларів США та 801 621,41 грн.

Вказаний наказ було предявлено до виконання у відповідності до ст. 20 Закону України Про виконавче провадження.

05 серпня 2016 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області та встановлено боржнику строк для самостійного виконання до 10.08.2016 року. Копії відповідної постанови направлено на адреси сторін виконавчого провадження зазначені у виконавчому документі рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням.

05 серпня 2016 було накладено арешт на все майно належне боржнику, відповідні записи про обтяження були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

29 серпня 2016 року до суду від боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш" надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця (вх.№ 265) в якій останній просив суд: поновити строк на подання скарги на визнання незаконною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 по направленню боржнику - ТОВ "Інженерний центр "Енергомаш" копії постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 05.08.2016 року у виконавчому провадженні ВП № 518779913; визнати незаконною бездіяльність державного виконавця по направленню копії постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження; зобов'язати державного виконавця направити боржнику копію постанови.

Задовольняючи скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш" за вх. № 265 від 29.08.2016 року на дії державного виконавця по справі № 922/253/15, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення державним виконавцем вимог ч. 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження".

З даними висновками повністю погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Гарантії прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні відповідно до статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), зобовязують державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження, за заявою стягувана державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Зважаючи на наведене одночасно з відкриттям виконавчого провадження постановою від 05.08.2016 було накладено арешт на все майно належне боржнику, відповідні записи про обтяження були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ч. 4 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Разом з цим, боржник (скаржник) зазначає, що постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 05.08.2016 року у виконавчому провадженні ВП № 518779913 на його адресу не надсилалась. Про винесення вказаної постанови боржнику стало відомо після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження лише 23.08.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду даної скарги суд першої інстанції неодноразово, а саме ухвалами суду від 07.09.2016 року, від 26.09.2016 року та від 25.10.2016 року, зобов'язував державного виконавця надати до суду матеріали виконавчого провадження ВП №51877913, для огляду в судовому засіданні та належним чином засвідчені копії, для залучення до матеріалів справи.

Проте, в порушення вимог вказаних ухвал суду, державним виконавцем відповідні документи надані не були.

Колегія суддів звертає увагу, що ВДВС також не надані до суду апеляційної інстанції належні докази (витяг з журналу вихідної кореспонденції, інші документи) на підтвердження направлення на адресу боржника копії постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 05.08.2016 року у виконавчому провадженні ВП № 518779913. Лише сам факт наявності супровідного листа № 51877913/7-П від 05.08.2016 не може вважатися належним доказом, який свідчить про направлення даної постанови боржнику.

Зазначені обставини дають підстави вважати, що державним виконавцем не були виконані вимоги ч. 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Крім того, як передбачено с. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим законом заходи примусового виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положення ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" надає сторонам виконавчого провадження гарантовані права під час провадження виконавчих дій та здійснення виконавчого провадження в цілому, а саме заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Таким чином, законодавство України про виконавче провадження гарантує як стягувачу, так і боржнику рівність прав під час виконавчого провадження, та гарантії їх захисту, що обумовлено їх реалізації проведенням з боку державного виконавця неупередженого та об'єктивного провадження виконавчих дій, а також вживати всіх необхідних для реалізації прав та інтересів обох сторін у виконавчому провадженні.

Отже, неповідомлення боржника про накладення арешту на належне йому майно порушує гарантовані права та інтереси сторони у виконавчому провадженні.

У відповідності до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади зобов'язані діяти на підставах, у межах та засобом, передбаченим Конституцією України та законами України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність вимог скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерний центр "Енергомаш" від 29.08.2016 року (вх.№ 265) на бездіяльність державного виконавця по справі № 922/253/15 та визнання незаконною бездіяльність державного виконавця щодо не направлення копії постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 05.08.2016 року на адресу боржника.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновки місцевого господарського суду у даній справі відповідають встановленим ним обставинам справи і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, ухвала господарського суду Харківської області від 18.11.2016 у справі № 922/253/15 прийнята з урахуванням фактичних обставин справи та діючого законодавства, без порушень норм матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 99, 101, п.1 ст. 103, ст.ст. 105, 106, 110, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 18.11.2016 у справі № 922/253/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Медуниця О.Є.