РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2017 р. Справа № 902/1156/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Дужич С.П. ,

суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 08.11.2016 року у справі № 902/1156/15 (суддя Міліціанов Р.В.)

за заявою Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

до Приватного підприємства "Торгово-універсальна фірма "Феріде"

про банкрутство

за участю представників:

ініціюючого кредитора - ОСОБА_1, за довіреністю, ОСОБА_2, за довіреністю, ОСОБА_3, за довіреністю,

боржника - ОСОБА_4, за довіреністю,

скаржника - не з'явився,

арбітражний керуючий - не з'явився,

В судовому засіданні від 11.01.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.09.2015 року порушено провадження у справі про банкрутство ПП "Торгово-універсальна фірма "Феріде", визнано вимоги кредитора - Вінницької ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_5

Постановою господарського суду від 15.03.2016 року визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого ОСОБА_5

Ухвалою від 07.09.2016 року суд першої інстанції визнав поточні грошові вимоги ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до ПП "Торгово-універсальна фірма "Феріде" у справі № 902/1156/15 та затвердив реєстр вимог кредиторів ПП "Торгово-універсальна фірма "Феріде".

03.10.2016 року на адресу господарського суду Вінницької області надійшла заява ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" № 09-8-8/1776 від 28.09.2016 року про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Вінницької області від 17.09.2015 року у справі № 902/1156/15.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 08.11.2016 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про перегляд ухвали господарського суду Вінницької області від 17.09.2015 року про банкрутство ПП "Торгово-універсальна фірма "Феріде" за нововиявленими обставинами. Ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.09.2015 року у справі №902/1156/15 про банкрутство ПП "Торгово-універсальна фірма "Феріде" залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить останню скасувати та припинити провадження у справі.

В судовому засіданні представники ініціюючого кредитора заперечили вимоги апеляційної скарги та просили останню залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Представник боржника також заперечив апеляційну скаргу та просив останню залишити без задоволення.

До початку розгляду справи по суті від представника скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду скарги у зв'язку із зайнятістю останнього в іншій справі. Інші учасники провадження про причини неявки суд не повідомили.

Порадившись, колегія суддів вирішила відмовити у задоволенні клопотання представника скаржника про відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 28 ГПК України представниками сторін у справі можуть бути особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю.

Слід зазначити, що ГПК України не обмежує кількості представників, яких може призначити одна юридична особа, а ст.77 ГПК України надає суду право, а не зобов'язує його відкласти розгляд справи в разі нез'явлення в засідання представників сторін.

Згідно п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що скаржник був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання з розгляду апеляційної скарги, а матеріали оскарження ухвали дозволяють розглянути апеляційну скаргу без його участі, з метою дотримання вимог ст. 102 ГПК України, на думку колегії суддів, відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, апеляційний суд встановив наступне.

Як вбачається з поданої до суду першої інстанції скаржником заяви про перегляд ухвали господарського суду Вінницької області від 17.09.2015 року за нововиявленими обставинами, а також доводів поданої ним апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, останній просив скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.09.2015 року про порушення справи № 902/1156/15 та прийняти нове рішення (ухвалу), яким відмовити в порушенні провадження у справі про банкрутство ПП ТУФ "Феріде", провадження у справі припинити.

В обґрунтування своїх доводів скаржник зазначив, зокрема, про те, що станом на дату підготовчого засідання суду першої інстанції, за результатами якого винесена ухвала про порушення провадження у справі № 902/1156/15, боржник одночасно мав податковий борг в розмірі 951235,73 грн. (заборгованість перед бюджетом по податку на прибуток) та право на отримання бюджетного відшкодування в розмірі 1090101,93 грн. (переплата по податку на додану вартість), а також можливість зарахувати зустрічні однорідні вимоги, що пов'язані з податковими відносинами і припинити зобов'язання по податковому боргу. Проте, боржник своїм правом не скористався, а ініціюючий кредитор, на думку апелянта, знаючи про вказану можливість, свідомо ініціював процедуру банкрутства. Оскільки грошове зобов'язання платника податків було меншим, ніж сума належного йому бюджетного відшкодування, у боржника були відсутні ознаки неплатоспроможності, тому порушення справи про банкрутство було передчасним, а врахування даної обставини при винесенні ухвали від 17.09.2015 року мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, зокрема, і про відмову в порушення провадженні я у справі про банкрутство.

Відтак, апелянт стверджує, що факт наявності у боржника переплати по податку на додану вартість в розмірі 1090101,93 грн., права на бюджетне відшкодування та припинення зобов'язання по податковому боргу в сумі 951235,73 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, є нововиявленою обставиною, що спростовує факти, які мають значення для порушення провадження у справі № 902/1156/15 про банкрутство ПП ТУФ "Феріде", а саме неможливість задовольнити вимоги ініціюючого кредитора, а також наявність чи відсутність перешкод подальшому руху справи про банкрутство. Зазначена обставина на дату винесення ухвали підготовчого засідання 17.09.2016 року не була та не могла бути відома скаржнику та суду першої інстанції, а отже не була досліджена судом стала відома 18.05.2016 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду у справі № 902/1156/15, на якому арбітражний керуючий ОСОБА_5 надав для огляду лист Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькі області № 20285/17-10 від 22.04.2016 року, згідно якого дебіторська заборгованість боржника 1090101,93 грн.

Ухвалою від 08.11.2016 року суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про перегляд ухвали від 17.09.2015 року за нововиявленими обставинами та залишив зазначену ухвалу без змін.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали, а також викладені в апеляційній скарзі доводи кредитора, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Згідно ст. 112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Рішення і ухвали, що набрали законної сили і прийняті судом першої інстанції, переглядаються господарським судом, який прийняв ці судові рішення.

В силу п. 8.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" судове рішення може бути переглянуто за нововиявленими обставинами лише після набрання ним законної сили, у передбаченому ГПК України порядку.

Надання правової оцінки чинності судового рішення, яке може бути переглянуто, надається виключно на стадії прийняття відповідної заяви до розгляду. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Судами встановлено, що ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", в обґрунтування своїх доводів, як на нововиявлену обставину для перегляду ухвали суду від 17.09.2015 року посилається на наявність на дату винесення зазначеної ухвали дебіторської заборгованості ПП ТУФ "Феріде", а саме права на бюджетне відшкодування в розмірі 1090101,93 грн. (переплата по податку на додану вартість), а також можливість зарахувати зустрічні однорідні вимоги, що пов'язані з податковими відносинами, припинити зобов'язання по податковому боргу та уникнути процедури банкрутства, оскільки борг перед Державним бюджетом у боржника був фактично відсутній. Оцінка судом в підготовчому засіданні даної обставини могла б мати наслідком винесення іншого судового рішення, зокрема про відмову в порушення провадження у справі про банкрутство. Як на докази в підтвердження існування вказаної обставини, заявник в суді першої інстанції послався на лист Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькі області № 20285/17-10 від 22.04.2016 року щодо дебіторської заборгованості ПП ТУФ "Феріде" в сумі 1090101,93 грн., наданий 18.05.2016 року в засіданні Рівненського апеляційного господарського суду, банківську виписку за 03.06.2011 року, з якої вбачається, що грошові кошти в сумі 1842328,00 грн. були перераховані 03.06.2011 року на розрахунковий рахунок ПП ТУФ "Феріде" на виконання виконавчого листа від 24.09.2009 року у справ № 2-а-10834/08.

Як вбачається з матеріалів оскарження, 15.03.2016 року судом першої інстанції винесено постанову у справі № 902/1156/15 про визнання боржника банкрутом та введення ліквідаційної процедури строком на 12 місяців.

Судами встановлено, що зазначена постанова була оскаржена ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", а безпосередньо у скарзі останній вказав однією із підстав оскарження неврахування судом першої інстанції наявності у боржника дебіторської заборгованості в сумі 1096 895,50 грн.

Як вбачається із постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року у справі №902/1156/15, останньою встановлено, що дебіторська заборгованість ПП ТУФ "Феріде" в сумі 1096895,50 грн. сформована за рахунок невідшкодованого податку на додану вартість та надлишково перерахованого до бюджету єдиного соціального внеску та внесків до інших цільових фондів. Відповідно до листа Вінницької ОДПІ від 22.04.2016 року № 20285/17-10 надмірно сплачені грошові зобов'язання ПП ТУФ "Феріде" не підлягають поверненню у зв'язку з пропущенням строку на таке повернення (1095 днів) згідно п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України, наявність податкового боргу по податку на прибуток в сумі 1788 910,08 грн., сума переплат по податку на додану вартість в розмірі 1090101,93 грн. не містить в собі сум ПДВ, заявлених до відшкодування.

Вказаною постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року постанову господарського суду Вінницької області від 15.03.2016 року залишено без змін, а постановою Вищого господарського суду від 02.08.2016 року постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 року та постанову господарського суду Вінницької області від 15.03.2016 року залишено без змін.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Спростування фактів, які було покладено в основу судового рішення, яке заявник просив переглянути за нововиявленими обставинами, є певним процесом, метою якого є довести до відома суду наявність тих обставин, які існували на момент прийняття судового рішення, та не були відомі суду, а також встановлення їх істотності для розгляду даної справи.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що в апеляційній скарзі на постанову від 15.03.2016 року ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" вказало на те, що господарським судом Вінницької області при винесенні постанови 15.03.2016 року у справі № 902/1156/15 не враховано факт наявності у боржника дебіторської заборгованості. Надання Рівненським апеляційним господарським судом оцінки даному факту свідчить про неможливість посилання на таку обставину як на нововиявлену.

Відтак, судом першої інстанції підставно та законно зроблено висновок про те, що викладені у заяві ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" обставини щодо скасування судового рішення, не можуть вважатись нововиявленими.

При прийнятті ухвали від 17.09.2015 року в підготовчому засіданні, суд першої інстанції визнав представлені матеріали достатніми для порушення провадження у справі про банкрутство ПП ТУФ "Феріде" з огляду на обґрунтованість вимог ініціюючого кредитора, їх безспірність (постанова Вінницького окружного адміністративного суду по справі №802/3983/13-а від 05.11.2013 року), сума вимог складає 300 мінімальних розмірів заробітної плати (1048957,73 грн. основного боргу) і не сплачена боржником протягом 3-х місяців (платіжні вимоги Вінницької ОДПІ №1 від 10.01.2014 року, №1348 від 16.10.2014 року, №1349 від 16.10.2014 року, №1347 від 16.10.2014 року, №215 від 29.11.2013 року, №213 від 29.11.2013 року, №211 від 29.11.2013 року, які були повернені банківською установою без виконання).

Згідно п. 43.1. ст. 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Згідно 43.2. ст. 43 Податкового кодексу визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків. Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Докази подання такої заяви ПП ТУФ "Феріде" суду не надані.

Згідно наявного в матеріалах справи листа ГУ ДФС у Вінницькій області без номера та дати, пояснень, наданих Вінницькою ОДПІ, станом на 25.10.2016 року згідно даних інтегрованої картки платника податку на додану вартість у ПП ТУФ "Феріде" рахується переплата в сумі 1090101,93 грн., однак, дана переплата не підлягає поверненню, оскільки ПП ТУФ "Феріде" пропущено строк для звернення за сумами відшкодування ПДВ, не подано відповідну заяву відповідно до ст. 43 Податкового кодексу України, а також оскільки з 30.09.2014 року ПП ТУФ "Феріде" не є платником ПДВ.

Згідно листа ГУ Державної казначейської служби України у Вінницькій області № 12-33/1354-5800 від 03.11.2016 року, в останньому повідомлено про перерахування на користь ПП ТУФ "Феріде" відшкодування ПДВ по декларації за березень 2008 року 27893,00 грн. згідно платіжного доручення № 2470 від 17.12.2008 року, 27358,00 грн. згідно платіжного доручення № 2475 від 17.12.2008 року, 855874,00 грн. згідно платіжного доручення № 9600 від 26.02.2009 року, 1842328,00 грн. згідно платіжного доручення № 35435 від 03.06.2011 року на виконання виконавчого листа суду від 24.09.2009 року по справі № 2-а-10834/08 щодо відшкодування ПДВ. Перерахування суми 1842328,00 грн. на виконання виконавчого листа від 24.09.2009 року по справі № 2-а-10834/08 підтверджується також банківською випискою про рух коштів ПП ТУФ "Феріде" за період з 01.01.2008 року по 31.12.2011 року. Відтак, право на отримання бюджетного відшкодування по ПДВ рахується за ПП ТУФ "Феріде", однак було погашено внаслідок фактичної сплати.

В силу ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. В силу ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженої ухвали у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Вінницької області від 08.11.2016 року у справі № 902/1156/15 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Тимошенко О.М.