РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2017Справа №910/6356/16

За позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех»

до Науково-виробничого колективного підприємства «МІТІС»

про стягнення 465 324,68 грн.

Головуючий суддя Демидов В.О.

судді: Ковтун С.А.

Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Кальний К.Є. (голова правління, протокол №6 від 06.06.2005);

від відповідача: Дмитрук В.О. (директор, протокол №40 від 19.12.2013);

Маліков С.В. (дов. №1 від 01.01.2017);

Дмитрук Є.В. (дов. №3 від 01.01.2017);

ВСТАНОВИВ:

06.04.2016 Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Науково-виробничого колективного підприємства «МІТІС» про стягнення заборгованості у сумі 509 647,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 15.08.2005 Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» є балансоутримувачем будинку №145 по вул. Борщагівській у м. Києві, проте відповідач як власник квартир № № 21, 121, 123, 151, 163, 185, 186, що знаходяться у вказаному будинку, належним чином не виконує свої зобов'язання з оплати за спожиті житлово - комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.03.2011 по 31.03.2016 в розмірі 509 647,69 грн.

Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги:

- 14.07.2016 позивачем подано уточнену позовну заяву, відповідно до змісту якої останній просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.03.2011 по 30.06.2016 у розмірі 491 230,69 грн.;

- 01.09.2016 представником позивача подано уточнений розрахунок, відповідно до змісту якого позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.03.2011 по 30.06.2016 у розмірі 470 145,60 грн.;

- 10.10.2016 позивачем подано остаточний розрахунок, відповідно до змісту якого позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.03.2011 по 30.06.2016 у сумі 465 324,68 грн., з яких 226 887,01 грн. заборгованості за опалення, 106 857,17 грн. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, 131 580,50 грн. заборгованості за несплаченими внесками, що нарахована відповідачу як власнику квартир № № 11, 20, 21, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186, що знаходяться у вказаному будинку.

Враховуючи положення ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає заяву позивача та розглядає спір виходячи з нової ціни позову, а саме з 465 324,68 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.04.2016 порушено провадження по справі №910/6356/16 та розгляд справи призначено на 10.05.2016.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 20.05.2016 (з урахуванням ухвали від 25.05.2016 про виправлення описки) розгляд справи призначено на 03.06.2016.

Враховуючи ухвалу господарського суду міста Києва від 03.06.2016 та за результатами автоматичного розподілу справи №910/6356/16 визначено склад колегії суддів для її розгляду: головуючий суддя Демидов В.О., судді Ковтун С.А., Курдельчук І.Д.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.06.2016 вказаною колегією суддів прийнято справу №910/6356/16 до свого провадження та призначено її до розгляду на 19.07.2016, після чого розгляд справи відкладався до 06.09.2016.

Судове засідання призначене на 06.09.2016 не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Курдельчука І.Д. у відпустці.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.09.2016 розгляд справи №910/6356/16 призначено на 22.09.2016., після чого розгляд справи відкладався до 13.10.2016.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Курдельчука І.Д. судове засідання 13.10.2016 не відбулося і розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва №04-23/2139 від 13.10.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами проведення якого визначено склад колегії суддів для розгляду справи: головуючий суддя Демидов В.О., судді Ковтун С.А., Цюкало Ю.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.10.2016 вказаною колегією суддів прийнято справу №910/6356/16 до свого провадження та призначено її до розгляду на 15.11.2016, після чого розгляд справи відкладався до 05.12.2016.

Судове засідання призначене на 05.12.2016 не відбулось, у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В.О., а саме перебуванням на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у зв'язку із виходом судді Демидова В.О. з лікарняного, справу №910/6356/16 призначено до розгляду на 12.01.2017 р.

10.01.2017 позивачем через загальний відділ суду подано письмові пояснення по справі.

12.01.2017 відповідачем через загальний відділ суду подано клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на те, що позивачем на виконання вимог ухвали суду від 12.12.2016 не було надано витребуваних документів та не надано жодних пояснень щодо неможливості їх подання.

Відповідач в судове засідання 12.01.2017 з'явився, проти клопотання відповідача про залишення позову без розгляду заперечує, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Представники відповідача в судове засідання 12.01.2017 з'явились, проти задоволення позовних вимог заперечують та просять відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того, представники відповідача підтримали заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності до заявлених позовних вимог.

Розглянувши в судовому засіданні 12.01.2017 клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, судом вирішено в його задоволенні відмовити, виходячи з наступного.

Так, приписами ст. 81 Господарського процесуального кодексу України врегульовані правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Перелік підстав залишення позову без розгляду, визначений ст. 81 Господарського процесуального кодексу України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

В даному випадку, суд звертає увагу на те, що ст. 81 Господарського процесуального кодексу України не передбачено можливості залишення позову без розгляду за клопотанням учасників судового процесу.

Разом з тим, враховуючи підстави зверенння відповідача з клопотанням про залишення позову без розгляду, суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи мястять достатні докази для її розгляду по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» діє відповідно до статуту ОСББ «Політех», затвердженого установчими зборами 18.02.2005 (протокол №1).

Відповідно до п. 1.1 Статуту ОСББ «Політех» об'єднання створено власниками квартир та приміщень багатоквартирного будинку № 145 по вул. Борщагівській в м. Києві відповідно до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Пунктом 2.2. Статуту передбачено, що метою створення об'єднання є забезпечення захисту прав його членів та дотримання ними обов'язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Відповідно до п. 2.2 Статуту завданням та предметом діяльності об'єднання є: належне утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення реалізації прав власників приміщень будинку на володіння та користування спільним майном членів об'єднання забезпечення сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання; здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб.

15.08.2005 Науково-виробниче колективне підприємство «МІТІС» (далі - відповідач) передало, а Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» (далі - позивач) прийняло на баланс житловий будинок № 145 по вулиці Борщагівській в місті Києві, що підтверджується копією акта приймання-передачі з балансу на баланс від 15.08.2005.

Як вбачається з матеріалів справи, Науково-виробниче колективне підприємство «МІТІС» в період з 01.03.2011 по 30.06.2016 було власником квартир:

№ 11 загальною площею 87,7 м.кв. та опалювальною площею 84,4 м.кв.

№ 20 загальною площею 90,5 м.кв. та опалювальною площею 86,1 м.кв.

№ 21 загальною площею 97,1 м.кв. та опалювальною площею 92,4 м.кв.

№121 загальною площею 171,6 м.кв. та опалювальною площею 159,3 м.кв.

№123 загальною площею 170,7 м.кв. та опалювальною площею 157,8 м.кв.

№151 загальною площею 148,1 м.кв. та опалювальною площею 138,8 м.кв.

№163 загальною площею 151,3 м.кв. та опалювальною площею 142,5 м.кв.

№165 загальною площею 153,8 м.кв. та опалювальною площею 145,9 м.кв.

№185 загальною площею 248,3 м.кв. та опалювальною площею 236 м.кв.

№186 загальною площею 248,2 м.кв. та опалювальною площею 233 м кв. по вул. Борщагівська у м. Києві, що не заперечується відповідачем,.

Квартира №20 була відчужена відповідачем 27.11.2012, квартира №165 відчужена 30.07.2013 і квартира №11 відчужена 09.08.2013, що частково враховано позивачем у розрахунку від 10.10.2016 і про що зазначено в поясненнях відповідача від 21.09.2016 (том 2 справи).

З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2014 між ОСББ «Політех» (далі - управитель) та Науково-виробничим колективним підприємством «МІТІС» (далі - власник) було укладено договір №05/02/2014 відносин власника житлового приміщення та ОСББ «Політех» (з протоколом розбіжностей) по квартирі №186 у вказаному будинку, за умовами якого управитель безпосередньо або з дозволу власників шляхом залучення на конкурсних засадах фізичних чи юридичних осіб для надання послуг власнику приміщення з управління неподільним та загальним майном житлового комплексу забезпечує належну його експлуатацію, якісне та своєчасне надання житлово-комунальних послуг, забезпечує відповідні умови користування неподільним та загальним майном власника, а власник приміщення бере участь у витратах на виконання зазначених робіт.

Рішенням господарського суду м. Києва від 10.07.2014 у справі №910/8909/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2014, у задоволенні позову ОСББ «Політех» до Науково-виробничого колективного підприємства «МІТІС» про спонукання до укладення договору відмовлено повністю.

При цьому судом було зазначено, що договір набирає чинності в редакції відповідача з урахуванням протоколу розбіжностей, адже пропозиції власника житлового приміщення (сторони договору) вважаються прийнятими управителем за відсутності факту врегулювання розбіжностей та непередання їх на вирішення суду у встановлений законом двадцятиденний строк.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що, незважаючи на факт відсутності між сторонами договірних відносин щодо надання житлово-комунальних послуг, споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, проте відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість за період з 01.03.2011 по 30.06.2016 у загальній сумі 465 324,68 грн. Суду позивач надав розрахунок позовних вимог.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

Як встановлено судом, предметом розгляду справи №910/6356/16 є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті за спожиті житлово - комунальні послуги по квартирам № № 11, 20, 21, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186 у вказаному вище будинку за період з 01.03.2011 по 30.06.2016 у сумі 465 324,68 грн.

В матеріалах справи міститься постанова Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2016 у справі №910/11537/15 за позовом ОСББ «Політех» до Науково-виробничого колективного підприємства «МІТІС» (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр») про стягнення заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2011 по 30.04.2015 по квартирі АДРЕСА_1 у розмірі 26 553,31 грн.

Вказаною постановою Київський апеляційний господарський суд встановив, що заборгованість за теплопостачання по квартирі №21 в період з 01.03.2011 по 30.04.2015 становить 10 729,71 грн., а заборгованість за утримання будинку становить 9 308,69 грн. Виходячи з викладеного, Київський апеляційний господарський суд рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2015 у справі № 910/11537/15 змінив, виклав резолютивну частину вказаного рішення у такій редакції:

« 1. Позов Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» до Науково-виробничого колективного підприємства «Мітіс», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - КП «ГІОЦ» про стягнення 26 553,31 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Науково - виробничого колективного підприємства «МІТІС» (03083, м. Київ, просп. Науки, буд. 76, ідентифікаційний код 13668308) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145, ідентифікаційний код 33492064) заборгованість у сумі 20 128,40 грн. та 1384,93 грн. судового збору за подання та розгляд позову". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова Київського апеляційного господарського суду набрала законної сили 12.09.2016.

Таким чином, Київським апеляційним господарським судом вирішено спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав (про стягнення заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 за період з 01.03.2011 по 30.04.2015), що й у справі №910/6356/16.

Провадження у справі №910/6356/16 у частині позовних вимог ОСББ «Політех» до Науково-виробничого колективного підприємства «МІТІС» про стягнення заборгованості по оплаті за теплоенергію в сумі 10 729,71 грн. та стягнення зоборгованості за утримання прибудинкової території в сумі 9 308,69 грн. по квартирі АДРЕСА_1 за період з 01.03.2011 по 30.04.2015 підлягає припиненню на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, позов ОСББ «Політех» до Науково-виробничого колективного підприємства «МІТІС» в частині стягнення заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 розглядається судом за період з 01.05.2015 по 30.06.2016, а в частині стягнення заборгованості по квартирам № № 11, 20, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186 за період з 01.03.2011 по 30.06.2016.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою для виникнення зобов'язань є договори та інші правочини.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги поділяються за: функціональним призначенням; порядком затвердження цін/тарифів.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Статтями 1, 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

В одному житловому комплексі може бути створено тільки одне об'єднання.

Об'єднання може бути створене в будинку будь-якої форми власності з числа тих, хто приватизував або придбав квартиру, а також власника будинку або його уповноваженої особи, власників жилих приміщень, а також власників нежилих приміщень (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Частиною 5 статті 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що у разі, якщо правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг.

Частиною 8 цієї статті вказано, що відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку.

Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право: вимагати відшкодування збитків, заподіяних неподільному та загальному майну об'єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів (ч.ч. 1, 3, 4 ст. 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник приміщення зобов'язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших власників. Видатки на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об'єднання та договором про їх використання (ч.ч. 1, 2, 3, ст. 23 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» за наявності технічної можливості проведення поквартирного обліку споживання водо-, тепло-, газо-, електропостачання, гарячого водопостачання та інших послуг власники жилих і нежилих приміщень можуть перераховувати кошти безпосередньо на рахунки підприємств, організацій, які надають ці послуги, за відповідними тарифами для кожного виду послуг у порядку, встановленому законом. Кошти, що сплачуються власниками приміщень за надані їм комунальні послуги, можуть згідно з укладеними договорами надходити на рахунок об'єднання для накопичення і наступного перерахунку підприємствам, організаціям, які надають ці послуги.

Перерахування коштів підприємствам, організаціям, які надають послуги, здійснюється щомісячно у визначений день відповідно до договору між об'єднанням і цими підприємствами, організаціями. У разі, якщо правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Власники квартир, приміщень, що не обладнані приладами обліку, зобов'язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об'єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, незважаючи на факт відсутності між сторонами договірних відносин щодо надання житлово-комунальних послуг, споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Оскільки Позивач утримує житловий будинок на балансі, здійснює його експлуатацію та надає власникам приміщень житлово-комунальні послуги, він зобов'язаний надавати такі послуги відповідачу незалежно від укладення останнім договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем направлялися відповідачу квитанції КП «ГІОЦ» на сплату комунальних послуг щодо квартир, які належать відповідачу, а також вимоги про сплату заборгованості, а саме: 17.09.2015 - за серпень 2015 року, 30.11.2015 - за вересень 2015 року, 30.11.2015 - за жовтень 2015 року, 24.12.2015 - за листопад 2015 року, 14.01.2016 - за грудень 2015 року, 11.02.2016 - за січень 2016 року, 17.03.2016 - за лютий 2016 року.

29.02.2016 відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості від 29.02.2016 та розрахунок-формула заборгованості по сплаті комунальних платежів від 29.02.2016.

Доказів сплати вказаних платежів матеріали справи не містять.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вартості послуг по опаленню будинку, суд зазначає таке.

Національною комісію регулювання електроенергетики України було прийнято, зокрема, такі постанови:

- від 14.12.2010 № 1729, що набрала чинності 01.01.2011 та діяла до 23.06.2014, якою встановлений тариф в сумі 171,25 грн. (без ПДВ) за 1 Гкал або 205,50 грн. з ПДВ за 1Гкал.;

- від 06.06.2014 № 650 (із змінами внесеними згідно з постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг 18.06.2014 року № 756 та № 757), що діяла з 01.08.2014 по 20.11.2014, якою встановлений тариф в сумі 357,30 грн. з ПДВ за 1 Гкал.;

- від 17.10.2014 № 146, що діяла з 21.11.2014 по 30.04.2016, якою встановлений тариф в 374,60 грн. з ПДВ за 1 Гкал.

- від 31.03.2015 №1171, що діяла з 01.05.2015 по 30.06.2016, якою встановлений тариф в сумі 1 416,96 грн. з ПДВ за 1 Гкал.

Таким чином, при здійснені перерахунку позивачем було правомірно застосовано тарифи, що встановлені вказаними постановами та які діяли у відповідний період.

Загальна вартість послуг з опалення будинку за період з березня 2011 року по листопад 2012 року (включно) 505 537,02 грн. з грудня 2012 року по березень 2013 року (включно) становить 290 493,42 грн., за квітень 2013 року - 33 554,03грн., в період з жовтня 2013 року по березень 2016 року (включно) - 853 494,42 грн.

В період з 01.04 по 30.06 нарахувань за тепло не було, у зв'язку з відключенням опалення з 01.04.2016.

Сумарна опалювальна площа квартир № № 11, 20, 121, 123, 151, 163, 165,185 та 186 становить 1 383,8 кв.м.; опалювальна площа квартири №21 становить 92,4 кв.м., таким чином, сумарна опалювальна площа усіх квартир відповідача становить 1 476,2 кв.м.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми витрат за тепло за вказані вище квартири, суд дійшов висновку, що він розрахований невірно, а тому, здійснивши власний розрахунок, суд дійшов висновку, що сума витрат за тепло за період:

з березня 2011 року по листопад 2012 року (включно) по квартирам № №11, 20, 121, 123, 151, 163,165, 185, 186 становить 48 265,63грн. (505537,02*1383,8/14494)

з грудня 2012 по березень 2013 року (включно) по квартирам №№ 11, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186 становить 26 008,92 грн. (290493,42* 1297,7/14494)

з квітня по липень 2013 року по квартирам №№11,121,123,151,163,165,185,186 становить 3 004,21 грн.(33554,03 * 1297,7/ 14 494),

з жовтня 2013 року по квітень 2015 року по квартирам № № 121, 123, 151, 163, 185 та 186 становить 62 851,33 грн. (853 494,42 * 1067,4 / 14 494),

з травня 2015 року по червень 2016 року за усі квартири № № 21, 121, 123, 151, 163, 185 та 186 - 74 345,66 грн. (929 096,45 * 1159,8 / 14 494).

Таким чином загальна сума витрат на опалення за період з березня 2011 року по червень 2016 року по квартирам № № 11,20, 121, 123, 151, 163, 165, 185 та 186 та за період з травня 2015 року по червень 2016 року по квартирі № 21 становить 214 475,75 грн.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості з витрат на утримання будинку та прибудинкової території, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.03.2011 тариф на обслуговування будинку становив 3 грн. / 1 кв. м. (рішення загальних зборів ОСББ «Політех» від 18.03.2011), з 01.03.2015 загальними зборами ОСББ «Політех» було встановлено тариф за утримання будинку та прибудинкової території на рівні 4 грн. / 1 кв. м. (рішення загальних зборів від 13.02.2015), а з 01.03.2016 - встановлено тариф на рівні 5 грн. / 1 кв. м. (рішення загальних зборів ОСББ «Політех» від 19.02.2015).

При цьому сумарна площа квартир складає 1383,8 кв.м., виключаючи квартиру №21.

За розрахунком суду сума наданих послуг за утримання будинку та прибудинкової території за період:

з березня 2011 року по листопад 2012 року (включно) по квартирам № №11, 20, 121, 123, 151, 163,165, 185, 186 становить 87 179,4 грн. (1383,8*3*21)

з грудня 2012 по липень 2013 року (включно) по квартирам №№ 11,121,123,151,163,165,185,186 становить 31 144,8 грн. (1297,7*3*8)

з липня по серпень 2013 року по квартирам №№11,121,123,151,163,185,186 становить 3 455,40грн.(1151,8*3 *1),

з вересня 2013 року по лютий 2015 року (включно) по квартирам № № 121, 123, 151, 163, 185 та 186 становить 57 639,6 грн. (1067,4 *3*18),

з березня 2015 року по квітень 2015 року по квартирам № № 121, 123, 151, 163, 185 та 186 - 8 539,20 грн. (1067,4 *4*2).

з травня 2015 по лютий 2016 по квартирам № № 21,121, 123, 151, 163, 185 та 186 становить 46 392 грн. (1159,8*4*10).

з березня 2016 по червень 2016 по квартирам № № 21,121, 123, 151, 163, 185 та 186 становить 23 196 грн. (1159,8*5*4), а всього - 257 546,40 грн.

Посилання відповідача на той факт, що зазначені тарифи є необґрунтованими та такими, що не підтверджують вартість наданих послуг, не приймаються господарським судом до уваги, оскільки позивачем застосовано обґрунтовані тарифи, що встановлені рішеннями Загальних зборів ОСББ «Політех» від 18.03.2011, від 13.02.2015 та від 19.02.2016, які визначені на підставі ст.10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку». Вказані рішення не оскаржувались та, відповідно, є чинними.

Виходячи з викладеного, вартість наданих послуг по теплопостачанню становить 214 475,75 грн. та вартість послуг з утримання прибудинкової території становить 257 546,40 грн.

Відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч.ч.3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України). Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч.ч.3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України). Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з указаним позовом 06.04.2016 (згідно з вхідним штампом канцелярії суду) із вимогою про стягнення заборгованості з відповідача за період з 01.03.2011 по 30.06.2016.

Відповідно до частини 1 статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. (ч. 3 статті 264 Цивільного кодексу України)

При цьому у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 Цивільного кодексу України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій (п. 4.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013).

Як вбачається з матеріалів справи, Науково-виробничим колективним підприємством «МІТІС» на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» 05.04.2013 були сплачені грошові кошти в сумі 20 000,00 грн. (за квартири №№ 11,20,21,121,123,151,163,165,185,186), 30.07.2013 грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. (за квартири №№11,21,121,123,151,163,165,185,186), 09.08.2013 грошові кошти в сумі 20 000,00 грн. (за квартири №№21,121,123,151,163,165,185,186), 04.10.2013 грошові кошти на суму 5 889,14 грн. (за квартиру № 11).

При цьому під час судового розгляду справи сторонами суду не надано належних та допустимих доказів у підтвердження періодів заборгованості, за які здійснені вказані проплати, а також доказів зарахування позивачем вказаних проплат саме у період з 01.03.2011 по 06.04.2013.

Враховуючи те, що суд приймає рішення на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи факту переривання строку позовної давності частковими оплатами відповідачем заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.

Слід зазначити, що в даному випадку виконання зобов'язання з боку відповідача передбачалося у вигляді періодичних (місячних) платежів і початок перебігу строку позовної давності починається по кожному платежу в наступному місяці за звітним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з указаним позовом 06.04.2016 (згідно з вхідним штампом канцелярії суду) із вимогою про стягнення заборгованості з відповідача за період з 01.03.2011 по 31.03.2016, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Враховуючи викладені обставини та вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку, що у позові в частині стягнення заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги по квартирам № № 11, 20, 121, 123, 151, 163, 165, 185, 186 у будинку №145 по вул. Борщагівській у м. Києві за період з 01.03.2011 по 06.04.2013 слід відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Отже, обґрунтованою є вартість послуг з опалення за період з 06.04.2013 по 30.06.2016 у сумі 140 201,20 грн. та вартість послуг з утримання прибудинкової території у розмірі 154 794,60 грн., а всього 294 995, 80 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем за вказаний період сплачена частково за опалення за жовтень 2015 року по квартирах 151, 163, 123, 121, 186, 185, та листопад 2015 року по квартирах 121,123,163,151, 185 в загальній сумі 7 819,82 грн. (арк. справи 212-214, том 1).

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за надані послуги з опалення та з утримання прибудинкової території у загальному розмірі 287 175, 98 грн.

Позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 131 580,50 грн. фактично несплачених внесків.

Як зазначалося вище, правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до ч. 4 ст. 4 цього Закону основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань.

За змістом ст. 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об'єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких належить затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів членами об'єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржене в судовому порядку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, позивач посилався на те, що сукупно за спірний період усіма співвласниками будинку (власниками житлових та нежитлових приміщень) додатково (понад розмір квартплати) було оплачено внесків на суму 1 823 114,00 грн.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Позивачем не надано суду відповідних щорічних протоколів за результатами загальних зборів, рішеннями яких встановлювалися розміри та цільові призначення внесків, на які претендує позивач.

ОСББ «Політех» на підставі договору № 4541080 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 15.08.2005 оплачує фактичне відвантаження теплової енергії у гарячій воді, що встановлюється за показами лічильника та фіксується у щомісячний актах приймання-передавання товарної продукції. Власники здійснюють оплату за опалення за затвердженими тарифами. Оскільки суми вартості фактично відвантаженої (спожитої) та оплаченої за тарифами теплової енергії не є тотожними, позивач щорічно здійснює перерахунок плати за опалення.

Різниця між вартістю оплаченої за тарифами та фактично спожитої теплової енергії у гарячій воді за рішенням загальних зборів ОСББ «Політех» відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» включається до дохідної частини бюджету на наступний рік, за рахунок чого встановлюється знижений тариф на утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання має право відповідно до законодавства та статуту, шляхом скликання загальних зборів, зокрема, приймати рішення щодо надходження та витрати коштів об'єднання, встановлювати розміри платежів, зборів і внесків членів об'єднання, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів.

Посилання в протоколі загальних зборів №10 від 18.03.2011 на включення до річного бюджету сум, що є різницею вартості оплаченої мешканцями та фактично поставленої теплової енергії, не приймаються господарським судом до уваги, оскільки даний протокол загальних зборів і такий порядок не визначають розмірів внесків, що повинен щомісячно сплачувати відповідач.

Виходячи з викладеного, господарський суд дійшов висновку про відмову у позові в частині стягнення внесків у сумі 131 580,50 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з покладенням витрат зі сплати судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Внаслідок зменшення позивачем суми позову 10.10.2016 на підставі положень п. 1 ч .1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачеві підлягає поверненню судовий збір у розмірі 664 грн. 86 коп. (7 644,73 грн. - 6 979,87 грн.).

Повернення судового збору може бути здійснене в порядку, передбаченому ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, п. 2 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі у частині позовних вимог про стягнення заборгованості по оплаті за теплоенергію в сумі 10 729,71 грн. та в частині стягнення заборгованості за утримання прибудинкової території в сумі 9 308,69 грн. по квартирі АДРЕСА_2 за період з 01.03.2011 по 30.04.2015 припинити.

3. Стягнути з Науково-виробничого колективного підприємства «МІТІС» (03083, м. Київ, пр. Науки, 76, код 13668308) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Політех» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145, код 33492064) заборгованість за надані послуги з опалення та з утримання прибудинкової території у сумі 287 175 (двісті вісімдесят сім тисяч сто сімдесят п'ять) грн. 98 коп., а також судовий збір у сумі 4 307 (чотири тисячі триста сім) грн. 64 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане - 17.01.2017.

Головуючий суддя В.О. Демидов

Судді С.А. Ковтун

Ю.В. Цюкало