ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017р. Справа № 904/10044/16

За позовом : Заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, м. Дніпро

До : Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс-Клуб», м. Дніпро

Третя особа-1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Солярис», м. Київ

Третя особа-2: Виробниче ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Третя особа-3: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство з питань нотаріату та банкрутства», м. Дніпро

Третя особа-4: Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонінвестгрупп», м. Кривий Ріг

Про : витребування майна

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від прокурора: Деркач І.П. ( сл.посв.№025042) ;

Від позивача : не зявився ;

Від відповідача : ОСОБА_1 ( дов. від 01.11.16р.);

Від третьої особи-1: не зявився ;

Від третьої особи-2: не зявився ;

Від третьої особи-3: не зявився ;

Від третьої особи-4: не зявився

СУТЬ СПОРУ :

Заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах Дніпровської міськради ( позивач ) звернувся у господарський суд Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Ренессанс-Клуб» ( відповідач ) про витребування із чужого незаконного володіння нежитлового приміщення № 155 , що розташоване за адресою : м. Дніпро , вул. Котляревського,7 А ( реєстраційний номер 1 ) . Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на відчуження спірного майна з власності територіальної громади м. Дніпра поза волею власника .

Дніпровська міськрада ( позивач ) заявлені заступником прокурора Дніпропетровської області в її інтересах позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав , наведених у позовній заяві .

ТОВ «Ренессанс-Клуб» ( відповідач ) проти задоволення позовних вимог заперечував , стверджуючи , що він є добросовісним набувачем спірного майна ( оскільки це майно придбано за відплатним договором та вибуло з володіння Дніпровської міської ради та ВРЖЕП АНД району м. Дніпро їх волею ) . Також відповідач зазначає , що вимоги позивача про витребування нерухомого майна у ТОВ «Ренесанс-клуб» на підставі ст.388 ЦК України ( у звязку з тим, що нерухоме майно вибуло з володіння власника без його волі ) не можуть бути задоволені також тому , що з урахуванням ч.2 ст.388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване як таке, що продане у порядку , встановленому для виконання судових рішень. На думку відповідача , торги з продажу спірного майна були проведені під час провадження у справі про банкрутство ВРЖЕП АНД району м. Дніпро на виконання постанови суду , прийнятої у цій справі ; тощо.

Окрім того - відповідач просив суд застосувати строк позовної давності у вирішенні спору за по справі та просив залишити позовну заяву прокурора без розгляду, оскільки на його думку прокурор у цій позовній заяві не обґрунтував наявності підстав для здійснення ним представництва інтересів держави.

Також відповідач просив зупинити провадження у справі до часу винесення остаточного рішення у справі №38/5005/6637/2012 з розгляду апеляційної скарги арбітражного керуючого ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.16р. у справі №38/5005/6637/2012.

ТОВ «Солярис» ( третя особа-1 ) , ВРЖЕП АНД району Дніпровської міської ради ( третя особа-2 ) , ТОВ «Агентство з питань нотаріату та банкрутства» ( третя особа-3 ) та ТОВ «Регіонінвестгрупп» ( третя особа-4 ) витребуваних судом документів не надали, явку повноважних представників сторін до судових засідань неодноразово не забезпечили , не зважаючи на ту обставину, що про час та місце судових засідань були своєчасно повідомлені на адреси зазначені в позовній заяві та в клопотаннях прокурора та відповідача про залучення третіх осіб-3, 4.

Дослідивши матеріали справи , заслухавши пояснення представників прокурора та відповідача, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ :

Нежитлове приміщення №155, що розташоване за адресою: вул. Котляревського, 7А в м. Дніпро , перебувало на балансі Виробничого ремонтного житлово-експлуатаційне підприємство Амур - Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, яке було зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради.

Рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991р. «Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів», яке доповнено рішенням Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001р. , затверджено перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро.

На підставі рішень Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991р. та рішення Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001р. відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 07.07.2013р. проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 155, що розташоване за адресою: вул. Котляревського, 7А в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Відповідно до п.31. ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції пленарного засідання міської ради відноситься прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

На виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011р. об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств ( зокрема ВРЖЕІІ АНД району ) передано на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов'язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю».

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2012р. відкрито провадження у справі № 38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району. На час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011 ВРЖЕП АНД району в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012р. у справі № 38/5005/6637/2012 ВРЖЕП АНД району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором ВРЖЕП АНД району призначено арбітражного керуючого, яким всупереч вимогам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, нежитлове приміщення №155, що розташоване за адресою: вул. Котляревського, 7А в м. Дніпро ; з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому - реалізовано шляхом проведення Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу спірного нерухомого майна , переможцем яких визначено ТОВ «Солярис».

На підставі протоколу проведення біржових торгів з купівлі-продажу спірного нерухомого майна 26.07.2013р. між ВРЖЕП АНД району та ТОВ «Солярис» укладено договір купівлі-продажу. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №2144, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016р. у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району задоволено скаргу прокуратури Дніпропетровської області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу, укладені на їх підставі.

Зокрема, цією ухвалою господарського суду Дніпропетровської області визнано неправомірними дії ліквідатора ВРЖЕП АНД району арбітражного керуючого ОСОБА_3 щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення №155, що розташоване за адресою: вул. Котляревського, 7А в м. Дніпро та продажу його з відкритих біржових торгів ; визнано недійсними результати біржових торгів, проведених Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу спірного нерухомого майна та визнано недійсним договір купівлі-продажу №2144 від 26.07.2013р., зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ( укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим ОСОБА_4 та ТОВ «Солярис»).

Постановою ДАГС від 12.01.17 р. відмовлено в задоволенні апеляційної скарги арбітражного керуючого ОСОБА_3 та залишено без змін ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016р. у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району.

Згідно приписів ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або кримінальній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Спірне нерухоме майно ТОВ «Солярис» було відчужено на користь ТОВ «Ренессанс Клуб» за договорами купівлі-продажу №1710 від 26.07.2016р., посвідченими приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Згідно приписів ст.ст. 321, 319, 658 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

Згідно вимог ст. 330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Приписами ст. 388 Цивільного кодексу України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом наведеної норми випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. У той же час покупець не може бути визнаний добросовісним набувачем, якщо на момент укладення відплатної угоди щодо спірного майна мали місце претензії третіх осіб, про які покупцю було відомо і які згодом були в установленому порядку визнані правомірними.

Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 3 ст. 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до вимог чинного законодавства України, норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Аналогічні висновки щодо можливості витребування нерухомого майна, що вибуло поза волею власника, викладені в постановах Верховного Суду України від 30.09.2014р. у справі № 43/440-6/231, від 11.06.2014р. у справі № 6-52цс14 та від 08.06.2016р. у справі № 6-3089ц15.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Солярис» набуло право власності на спірний об'єкт нерухомого майна за договором купівлі-продажу № 2144 від 26.07.2013р., який в подальшому визнано недійсним.

А отже, Дніпропетровська міська рада, як власник спірного майна, яке вибуло з її власності поза її волею, має право на його витребування шляхом пред'явлення віндикаційного позову на підставі ст. 388 ЦК України.

Відповідно до ст. 318 ЦК України одним з суб'єктів права власності є територіальна громада міста, яка реалізує свої повноваження власника через відповідну міську раду (ст. 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні).

Згідно з ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

При цьому, згідно з п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Отже, лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні Дніпропетровської міської ради, можливе розпорядження спірним нерухомим майном.

Враховуючи положення ст. 136 ГК України, п. 30 ч. 1 ст. 26, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спірне нерухоме майно вибуло з власності Дніпропетровської міської ради поза волею власника іншим шляхом, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для витребування вказаного майна у відповідача як добросовісного набувача в порядку ч. 1 ст. 388 ЦК України. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Одночасно з цих же підстав, заперечення відповідача суд оцінює критично.

Стосовно ж клопотання відповідача щодо застосування позовної давності, суд не вбачає достатньо правових підстав для його задоволення, з урахуванням наступного.

Згідно вимог ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб передбачений ст. 16 Цивільного кодексу України.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що 29.08.2016р. господарським судом Дніпропетровської області у справі №38/5005/6637/2012 було винесено ухвалу , якою визнано неправомірними дії ліквідатора ВРЖЕП Амур - Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська щодо включення до ліквідаційної маси підприємства - банкрута відповідного нерухомого майна. Також вказаною ухвалою визнано недійсними договори купівлі - продажу нерухомого майна.

Отже ,саме визнання судом недійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна стало підставою для звернення заступника прокурора до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про витребування від ТОВ «Ренессанс Клуб» на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради спірного нерухомого майна, що розташоване за адресою: вул. Котляревського, 7А в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1). Тобто право на звернення з цим позовом до суду та початок перебігу строку позовної давності , у межах якого заступник прокурора та Дніпровська міська рада могли звернутися з позовом до суду розпочався 29.08.16р., а прокурор звернувся з цим позовом до суду 02.11.16р. ( тобто в межах цього процесуального строку ).

Таким чином, заст. прокурора та Дніпровською міською радою не пропущено строк, встановлений приписами ст.ст. 257, 258 Цивільного кодексу України, у межах якого можна звернутися до суду з вимогами про захист свого цивільного права або інтересу.

Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, слід значити таке. В матеріалах цієї справи містяться докази того, що ухвала господарського суду від 29.08.16р. по справі № 38/5005/5752/012 набрала законної сили в день її прийняття -29.08.16р. Крім того, постановою ДАГС від 12.01.2017 р. відхилена апеляційна скарга на вищенаведену ухвалу господарського суду тобто суд апеляційної інстанції підтвердив законність та під ставність висновків господарського суду стосовно недійсності договору купівлі-продажу спірного майна . Тому, в задоволенні клопотання про зупинення провадження у цій справі, слід відмовити.

Клопотання про залишення позову без розгляду також не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 131-1 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» зазначено, що в Україні діє прокуратура, яка зокрема здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках, що визначені законом.

Згідно зі ст. 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення Інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як визначено ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Незважаючи на те, що первинна угода визнана недійсною на підставі ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/5752/2012, будучи залученою до участі у розгляді вказаної справи та достовірно знаючи про існування вказаного рішення суду, Дніпровською міською радою не вжито належних заходів цивільно-правового характеру, направлених на повернення до комунальної власності міста нерухомого майна, яке вибуло з власності територіальної громади поза її волею.

Зазначене свідчить про бездіяльність Дніпровської міської ради, яка є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, у зв'язку з чим перший заступник прокурора області звертається з даним позовом до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

На підставі вищевикладеного , керуючись вимогами ст.ст.32,33,44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити у повному обсязі.

2. Витребувати від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренессанс-Клуб» (49000, м. Дніпро, Лоцманський узвіз, буд. 3-Б, к. 35, ) на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (49601, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 75, ) нежитлове приміщення №155, що розташоване за адресою: вул. Котляревського, 7А в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

3. Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренессанс-Клуб» (49000, м. Дніпро, Лоцманський узвіз, буд. 3-Б, к. 35, ) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49001, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, п/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, , код класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір в сумі 2 067,00 грн.

Видати відповідні накази після набрання рішенням чинності.

Суддя Васильєв О.Ю.

19.01.17р.