УХВАЛА

06.01.2017№ 910/384/13

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., розглянувши матеріали скарги публічного акціонерного товариства «Нафтогаз України» (далі - ПАТ «Нафтогаз України»), м. Київ,

на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС), м. Київ,

у справі № 910/384/13

за позовом ПАТ «Нафтогаз України»

до публічного акціонерного товариства «Київенерго», м. Київ,

про стягнення 94 402,41 грн.,

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго»): 56 525,19 грн. пені; 26 932,49 грн. втрат від інфляції та 10 944,73 грн. 3% річних, а всього 94 402,41 грн., нарахованих у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору від 29.12.2012 №14/2-661 про закупівлю природного газу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.02.2013 (суддя Котков О.В.), залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 23.06.2014, позов задоволено, стягнуто з ПАТ «Київенерго»: 56 525,19 грн. пені; 26 932,49 грн. втрат від інфляції; 10 944,73 грн. 3% річних та 1 888,05 грн. судових витрат.

07.07.2014 на виконання вказаного рішення суду видано наказ.

ПАТ «Нафтогаз України» 03.01.2017 подало суду скаргу на дії ВДВС (далі - Скарга), мотивовану тим, що 22.12.2016 на адресу стягувача надійшла постанова ВДВС від 16.12.2016 ВП №44646577 про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 16 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон); так, згідно із зазначеною постановою державним виконавцем встановлено, що стягненню підлягає 94 402,41 грн. у відповідності до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон №1730-VIII); при цьому, факт списання заборгованості нічим не підтверджено; державним виконавцем не враховано приписи частини третьої статті 7 Закону №1730-VIII, згідно з якою на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим законом; за результатами системного аналізу положень Закону №1730-VIII можна зробити висновок, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості шляхом її списання теплопостачальні та теплогенеруючі організації повинні бути включені до відповідного реєстру; частиною четвертою статті 3 Закону №1730-VIII встановлено, що порядок ведення та користування реєстром затверджується Кабінетом Міністрів України; на сьогодні відповідний порядок не затверджено, боржник до реєстру не включений, відтак, застосування положень Закону №1730-VIII до вказаних правовідносин до моменту включення відповідача до відповідного реєстру не є можливим.

Таким чином, ПАТ «Нафтогаз України» у Скарзі просить суд:

- визнати незаконними дії ВДВС щодо винесення постанови від 16.12.2016 ВП №44646577 про закінчення виконавчого провадження;

- визнати недійсною постанову виконуючого обов'язки начальника ВДВС Магди С.В. від 16.12.2016 про закінчення виконавчого провадження ВП №44646577.

У зв'язку із закінченням терміну повноважень у судді Коткова О.В. розпорядженням господарського суду міста Києва від 03.01.2016 призначено повторний автоматичний розподіл Скарги.

За результатами повторного автоматичного розподілу Скаргу передано судді Марченко О.В. для розгляду.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність повернення ПАТ «Нафтогаз України» Скарги і доданих до неї документів з огляду на таке.

У пункті 9.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК України, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК України тощо.

Відповідно до статті 56 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Скаржником на підтвердження надіслання Скарги з доданими до неї документами на адреси: ВДВС та ПАТ «Київенерго» подано суду фіскальні чеки від 27.12.2016 №8946 та №8947, а також описи вкладення у цінний лист від 27.12.2016, з яких вбачається, що скаржником надіслано «Копія скарги на дії органу ДВС на 5 арк.»; «Належним чином засвідчена копія довіреності від 21.04.16 №14-76, видана Прокоф`євій Л.В. на 1 арк. в 1 прим.»; проте, до Скарги додано також інші додаткові документи, а саме: належним чином засвідчену копію постанови від 16.12.2016 ВП №44646577 про закінчення виконавчого провадження із супровідним листом.

Ненадіслання ВДВС та ПАТ «Київенерго» доданого до Скарги названого документа тягне за собою наслідки, передбачені пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК України, в якому зазначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до частини третьої статті 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Скаргу на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві та додані до неї документи у справі №910/12890/14 повернути публічному акціонерному товариству «Нафтогаз України» без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено в установленому законодавством України порядку.

Суддя О. Марченко