ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2017 р. Справа № 909/777/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Бонк Т.Б.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (надалі ПрАТ "СК "Провідна") б/н від 31.10.2016р. (вх. № ЛАГС 01-05/5367/16 від 17.11.2016р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.10.2016р.

у справі № 909/777/16

за позовом: ПрАТ "СК "Провідна", м. Київ

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (надалі ПрАТ "СК "Галицька"), м. Івано-Франківськ

про стягнення 5 114, 98 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу та заяв про відвід суддів від учасників судового процесу не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 11.10.2016р. у справі № 909/777/16 (суддя Фанда О. М.) в позові відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов'язаний відшкодувати завдані застрахованим транспортним засобом збитки, пов'язані з відновлювальним ремонтом, лише з урахуванням зносу. Отже, подаючи позов, позивач помилково дійшов висновку про наявність у нього права (регресної вимоги) до відповідача у відповідності до ст. 1191 ЦК України, оскільки позивач , як страховик, в спірному випадку виконав свої договірні зобовязання за договором добровільного страхування по виплаті страхового відшкодування, у звязку з настанням страхового випадку, а не відшкодував шкоду, завдану іншою особою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПрАТ "СК "Провідна" подало апеляційну скаргу, в якій рішення суду першої інстанції вважає незаконним, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права та з невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні, обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з ПрАТ "СК "Галицька" 5 114, 98 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу, 1 378,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1 515,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. Зокрема, скаржник не погоджується з висновком місцевого господарського суду, зазначає що у позивача після сплати страхового відшкодування потерпілому виникло право зворотної вимоги до страхової компанії, в якій застраховано цивільно-правову відповідальність законного володільця транспортного засобу, яким заподіяно шкоду, тобто до відповідача, в межах лімітів відповідальності.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 17.11.2016р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_2, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 21.11.2016р. поновлено строк на подання апеляційної скарги ПрАТ "СК "Провідна",. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 13.12.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.01.2017р.

Позивач участі уповноваженого представника в судові засідання жодного разу не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач також участі уповноваженого представника жодного разу в судові засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, на поштову адресу суду надіслав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить суд рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № ЛАГС 01-04/8782/16 від 07.12.2016р.).

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

22.01.2014р. між ПрАТ "СК "Провідна" та ОСОБА_4 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №06/6754258/1002/14, предметом якого є страхування транспортного засобу Ford fiesta, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 10).

21.10.2014р. о 07:55 год. в м. Києві по пр. Паладіна-вул.Булаховського відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Ford fiesta, державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу "Ніссан" номерний знак "АА3419КА" під керуванням водія ОСОБА_5.

Постановою Святошинського районного суду від 18.11.2014р. встановлено факт вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та визнано його винним у вчиненні зазначеного правопорушення.

В результаті зазначеної ДТП, застрахований транспортний засіб Ford fiesta, державний номер НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження, що підтверджується Довідкою ДАІ (а.с. 12).

З метою визначення вартості збитку, заподіяного пошкодженням застрахованого транспортного засобу 22.10.2014р. було проведено його огляд, складено Акт № огляду транспортного засобу (а.с. 15) та складено Рахунок № НОМЕР_2 від 05.11.2014р. відповідно до якого вартість ремонту застрахованого транспортного засобу складає 12 012,67 гривень (а.с. 16).

10.11.2014р. ПрАТ СК Провідна складено страховий акт по справі № НОМЕР_3 на суму 12 012,67грн (а.с. 20).

11.11.2014р. позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування шляхом перерахування на користь страхувальника через СТО (ФОП ОСОБА_7) 12 012,67 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 0050645 від 11.11.2014р. (а.с. 21).

З метою визначення вартості збитку, заподіяного пошкодженням застрахованого транспортного засобу, було складено ще один рахунок на оплату № від 18.11.2014р., відповідно до якого вартість ремонту застрахованого транспортного засобу додатково складає 878,00 грн (а.с. 22).

19.11.2014р. ПрАТ СК Провідна складено страховий акт 2 по справі № НОМЕР_3 на суму 878,00 грн (а.с. 24) і платіжним дорученням № 0051768 від 20.11.2014р. позивачем здійснено доплату страхового відшкодування шляхом перерахування на користь страхувальника через СТО (ФОП ОСОБА_7) 878,00 грн.

20.11.2014р. ПрАТ "СК "Провідна" звернулася до ПрАТ "СК "Галицька" із заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу / суброгації в розмірі 12012,67 грн.(а.с. 26).

ПрАТ "СК "Галицька" здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 7 775,69 грн., що підтверджується аналізом банківських виписок за період: квітень 2015р. - квітень 2016р. (а.с. 27).

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Ніссан" номерний знак "АА3419КА" на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ СК "Галицька" згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 2184479, позивач просить стягнути в порядку регресу з ПрАТ СК "Галицька" вартість виплаченого страхового відшкодування у розмірі 5 114,98 грн.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Відповідно до ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

В силу положень частини першої та пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Як зазначалося вище, згідно з договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №06/6754258/1002/14ПАТ від 22.01.2014р. ПрАТ "СК "Провідна" взяло на себе зобов'язання щодо відшкодування можливих збитків, пов'язаних з відновлювальним ремонтом застрахованого транспортного засобу. У зв'язку із настанням страхового випадку, на виконання умов вказаного договору ПАТ СК "Провідна" виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 12 012,67 грн. без урахування фізичного зносу.

Статтею 993 ЦК передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення наведено у статті 27 Закону України "Про страхування".

Відносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентується Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

В силу положень пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статтею 29 зазначеного Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з думкою місцевого господарського суду про те, що страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов'язаний відшкодувати завдані застрахованим транспортним засобом збитки, пов'язані з відновлювальним ремонтом, лише з урахуванням зносу.

Посилання позивача в обґрунтування задоволення апеляційної скарги на висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 15.04.2015 № 3-50гс15 Львівський апеляційний господарський суд вважає помилковим, оскільки вона не містить правової позиції щодо можливості відшкодування сум фізичного зносу страховиком за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Fiesta», державний номерний знак НОМЕР_1, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових, які підлягають заміні, позивачем не визначалася. Проте, здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в сумі 12 012,67 грн. (без врахування фізичного зносу) на користь страхувальника не суперечить приписам ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки вказаний закон не поширюється на правовідносини, що виникли за договором добровільного страхування наземного транспорту №06/6757258/1002/14 від 22.01.2014p., а Закон України "Про страхування" відповідних застережень не містить. За договором добровільного страхування страховик за погодженням зі страхувальником на підставі правил добровільного страхування може встановлювати будь-який порядок і розмір виплати страхового відшкодування, а саме із застосування або без застосування франшизи та її розміру, відшкодування збитків в розмірі відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу, або без урахуванням фізичного зносу, з відшкодуванням втрати товарної вартості або без відшкодування такої.

Однак після виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування і переходу прав потерпілої особи до позивача на отримання страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземного транспорту, останній не може вимагати виплати страхового відшкодування по такому договору в розмірі іншому, ніж передбачено ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивач дійшов до помилкового висновку про те, що зобов'язання позивача перед страхувальником щодо виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №06/6757258/1002/14 від 22.01.2014р. автоматично переноситься на виплату страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно правової відповідальності.

Як зазначалося вище, станом на дату звернення з позовом до суду відповідач частково оплатив страхове відшкодування на суму 7775,69 грн. Однак, неоплаченою залишилась сума 5 114,98 грн., що становить вартість фізичного зносу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що така вимога є неправомірною, оскільки суперчить положенням статті 29 Закону України «"Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеній нормі права, не подано доказів, які б підтвердили факти, наведені в позовній заяві, а доводи, зазначені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оспорюваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.10.2016р. у справі № 909/777/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Бонк Т.Б.

ОСОБА_1