ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2017 р. Справа № 920/1547/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Істоміна О.А., суддя Пушай В.І.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Суми (вх. №3435 С/3) на ухвалу господарського суду Сумської області від 17.11.16 у справі № 920/1547/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Суми

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Суми

про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2015 року позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, м.Суми звернувся до господарського суду Сумської області до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Суми з позовною заявою, в якій просив суд усунути перешкоди в користуванні нежитловими приміщеннями шляхом зобов'язання відповідача звільнити безпідставно зайняті нежитлові приміщення загальною площею 369,6 кв.м, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду Сумської області від 03.11.2015 у справі №920/1547/15 позовні вимоги задоволені.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 вищезазначене рішення залишено без змін.

На виконання рішення 19.02.2016 та 22.02.2016 видано відповідні накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2016 постанову апеляційної інстанції та рішення першої інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 17.11.2016 року у справі №920/1547/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Резніченко О.Ю.; суддя Левченко П.І.; суддя Соп'яненко О.Ю.) припинено провадження у справі, з посиланням на те, що предмет спору у даній справі (зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 звільнити безпідставно зайняті нежитлові приміщення загальною площею 369,6кв.м. по АДРЕСА_1) відсутній, внаслідок повернення орендованого майна, відсутності пролонгації договору оренди та заняття спірних приміщень іншою особою на договірних засадах, а тому провадження у справі підлягає припиненню, відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, м. Суми з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилася, звернулася до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи при її прийнятті, просить скасувати ухвалу господарського суду та справу №920/1547/15 направити для розгляду по суті до суду першої інстанції.

У апеляційній скарзі зазначив, несвоєчасно отримав ухвалу про призначення розгляду справи на 17.11.2016р.,тобто не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, вважає, що суд першої інстанції безпідставно не вирішив спір по суті.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з'явлення представників сторін не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач надав клопотання про відкладення розгляду справи, яке не підлягає задоволенню як необґрунтоване.

В зв'язку з відпусткою судді Барбашової С.В., автоматизованою системою документообігу для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Істоміна О.А.

Судова колегія, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали встановила, що постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2016 постанову апеляційної інстанції від 09.02.2016 та рішення першої інстанції від 03.11.2015 по даній справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд. Вищий господарський суд України вказав, що при новому розгляді справи необхідно встановити фактичні обставини справи стосовно наявності чи відсутності дострокового розірвання договору оренди від 10.09.2014 чи його можливої пролонгації та зайняття спірних приміщень іншою особою.

Відповідно до ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що 09.09.2014 року між ТОВ "Арт.Бізнес Груп" (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого продавець передав, а покупець прийняв у власність нерухоме майно - нежитлове приміщення під Літ. А-IV, загальною площею 369,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

10.09.2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення (договір), за умовами п.п.1.1,1.2,3.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове оплатне користування нежитлове приміщення загальною площею 230,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Договір набирає чинності з 10.09.2014 року та діє по 10.09.2015 року (включно).

У п.п.7.1,7.4 Договору сторони погодили, що після закінчення строку дії або при достроковому розірвання цього Договору Орендар зобов'язаний передати Орендодавцю об'єкт оренди протягом останнього дня дії цього Договору або дня дострокового розірвання цього Договору. При цьому Орендар зобов'язаний сплатити орендну плату, експлуатаційні витрати, а також відшкодувати вартість комунальних послуг до моменту належного повернення об'єкту оренди. Об'єкт вважається повернутим з оренди з моменту підписання представниками сторін акту приймання-передачі.

З акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 10.09.2014 вбачається, що орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 230,6 кв.м. Строк оренди з 10 вересня 2014 року по 10 вересня 2015 року (включно).

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що 10.06.2015 сторони уклали додаткову угоду про дострокове розірвання договору оренди та відповідач передав позивачу орендоване приміщення відповідно до акту від 10.06.2015р., що підтверджується поданою копією ноторіально посвідченого акту приймання-передачі (повернення) нежитлового приміщення від 10.06.2015 (а.с. 51, 1 том) та копією ноторіально посвідченої додаткової угоди про дострокове розірвання договору оренди (а.с. 63, том 1).

Згідно вимог ч.2 ст.795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Статтею 51 ЦК України встановлено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси, посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, засвідчують вірність копій документів, виданих підприємствами, установами і організаціями за умови, що ці документи не суперечать законові, мають юридичне значення і засвідчення вірності їх копій не заборонено законом.

Згідно з п.2 Глави 7 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, при підготовці до засвідчення вірності копій документів і виписок з них нотаріус зобов'язаний особисто звірити з оригіналом документа копію чи виписку з документа, вірність яких він засвідчує.

Як роз'яснено в абзацах 3 та 4 п.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", правила нотаріального засвідчення копій документів встановлюються чинним законодавством. У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд першої інстанції правомірно встановив, що з матеріалів справи не вбачається визнання недійсними у встановленому порядку додаткової угоди від 10.06.2015 про дострокове розірвання договору оренди.

Відповідно до ст.ст.34,36,43,84,101,105 ГПК України та ч.1 ст.75 Закону України "Про нотаріат" суд першої інстанції обгрунтовано прийняв в якості неналежних доказів дострокового розірвання договору наявні в матеріалах справи нотаріально посвідчені копії підписаних сторонами додаткової угоди від 10.06.2015 про дострокове розірвання договору оренди від 10.09.2014, акта приймання-передачі (повернення) нежитлового приміщення від 10.06.2015.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що договір від 10.09.2014, відповідно до ст. 764 ЦК України, пролонговано не було, оскільки, як зазначено вище, наймач не продовжив користуватися майном, а повернув його позивачу.

Суд першої інстанції стосовно зайняття спірних приміщень іншою особою встановив, що з 10 червня 2015 року спірні приміщення знаходились в оренді у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на підставі договорів оренди від 10.06.2015 та від 10.08.2015р., що підтверджується копією нотаріально засвідчених договорів оренди від 10.08.2015 та від 10.06.2015 (а.с. 121-125, 130-134, том 1), укладених між позивачем (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (орендарем) стосовно спірних приміщень загальною площею 369,6 кв.м., які, відповідно до ст.ст.34,36,43,84,101,105 ГПК України та ч.1 ст.75 Закону України "Про нотаріат", суд прийняв в якості неналежних доказів.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З матеріалів справи не вбачається визнання недійсними у встановленому порядку договорів оренди від 10.06.2015 та від 10.08.2015.

Отже, з урахуванням положень ч.2 ст.795 ЦК України, договір оренди від 10.09.2014 припинився з моменту підписання сторонами 10.06.2015 акта приймання-передачі (повернення) нежитлового приміщення. Договір від 10.09.2014, відповідно до ст. 764 ЦК України, пролонговано не було, оскільки, як зазначено вище, наймач не продовжив користуватися майном. Майно з 10.06.2015 знаходилось у користуванні на підставі договору у іншої особи - фізичної особи-підприємця ОСОБА_5.

Постановою ХАГС від 4.07.2016р. у справі 920/1312/15, яка залишена без змін постановою ВГСУ від 26.09.2016. у справі №920/1312/15 встановлено, що договір оренди нежитлового приміщення від 10.09.2014р. припинився з моменту підписання сторонами додаткової угоди від 10.06.2015р. та акту приймання - передачі(повернення) нежитлового приміщення від 10.06.2015р.

Відповідно до ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що позивач з даним позовом звернувся до суду 23.09.2015, але на момент звернення фактично був відсутній предмет спору, оскільки 10.06.2015 орендоване майно повернуте позивачу відповідачем.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд першої інстанції правомірно встановив, що предмет спору у даній справі (зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 звільнити безпідставно зайняті нежитлові приміщення загальною площею 369,6кв.м. по АДРЕСА_1) відсутній, внаслідок повернення орендованого майна, відсутності пролонгації договору оренди та заняття спірних приміщень іншою особою на договірних засадах, та припинив провадження у справі.

Колегія суддів вважає, що посилання позивача на порушення норм процесуального права та несвоєчасне повідомлення про розгляд справи необґрунтованим та таким, що не відповідає матеріалам справи, зокрема розгляд справи неодноразово відкладався, ухвала від 4.11.2016р. отримана поштою своєчасно та відповідачу направлялись повідомлення, зокрема 8.11.2016р., але він не отримував зазначену ухвалу з невідомих причин.

Як свідчать матеріали справи адвокат ОСОБА_6. подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки позивач перебуває за межами України, а у представника, який подає дане клопотання, закінчився строк дії довіреності.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки клопотання про відкладення розгляду справи підписано неуповноваженною особою, у якої відсутні правові підстави для вчинення таких дій, а факт неможливості прибути в судове засідання та неможливість розгляду справи без участі представника позивача не доведено на загальних підставах, відповідно до ст.ст. 32-34 ГПК України, Крім того, позивач не позбавлений права уповноважити іншого представника для явки в судове засідання.

Отже, позивач був своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, не отримував ухвалу суду з невідомих причин та не з'явився в судове засідання.

Таким чином, висновки викладені в ухвалі господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви позивача не можуть бути підставою для її скасування, керуючись ст.ст. 80, 101-105 ГПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 17.11.16 у справі № 920/1547/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Пушай В.І.