РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017Справа №910/18966/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Топсервіс-Медтехніка"

до державної установи "Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К.Гусака Національної академії медичних наук України"

про стягнення 23 973 742,02 грн.

Представники сторін:

від позивача: Слободянін М.В. - представник за довіреністю № б/н від 05.09.2016 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Топсервіс-Медтехніка" до державної установи "Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К.Гусака Національної академії медичних наук України" про стягнення 23 973 742,02 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.07.2013 року між ним та відповідачем укладено договір №07/02/2.

На виконання умов договору, позивач у 2013 році здійснив відповідачу поставку товару на загальну суму 12 206 900,00 грн.

Проте, поставлений товар не оплачений відповідачем.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 12 206 900,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 10 721 177,76 грн., трьох процентів річних в розмірі 1 045 664,26 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.10.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.11.2016 р.

В судове засідання 15.11.2016 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 21.10.2016 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 018.

Представник позивача частково виконав вимоги ухвали суду від 21.10.2016 р.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.11.2016 року розгляд справи відкладено на 05.12.2016 року.

30.11.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду м. Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення засідання та ознайомлення з матеріалами справи.

В судове засідання 05.12.2016 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 21.10.2016 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 010.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 05.12.2016 року розгляд справи відкладено на 16.01.2017 року.

В судове засідання 16.01.2017 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 21.10.2016 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 017.

Представник позивача надав суду оригінали накладних для огляду.

Суд оглянув оригінали накладних надані позивачем.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

02.07.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Топсервіс-Медтехніка" (постачальник) та державною установою "Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К.Гусака Національної академії медичних наук України" (замовник) укладено договір №07/02/2.

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобов'язується у 2013 році поставити замовнику товар, зазначений у специфікаціях (додаток №1), яка є невід'ємною частиною договору, а замовник - прийняти й оплатити такий товар.

Згідно з п.1.2 договору, найменування товару: Інструменти і прилади медичні, хірургічні та стоматологічні (апаратура лікувальна), код Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-2010 - 32.50.1

Кількість товару: згідно Специфікації (Додаток № 1).

Сума, визначена в договорі, становить 12 206 900,00 грн. (дванадцять мільйонів двісті шість тисяч дев'ятсот гривень 00 коп.), без ПДВ (п.3.1 договору).

Специфікацією (додаток №1 до договору №07/02/2 від 02.07.2013 року) визначено найменування товару та загальна сума по договору 12 206 900,00 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Строк поставки товару - протягом трьох місяців з дати отримання заявки на поставку товару, наданої замовником у письмовій формі (п.5.1 договору).

Відповідно до п.5.2 договору, місце поставки товару: 83045, м. Донецьк, проспект Ленінський, 47, ДУ «Інститут невідкладної і відновної хірургії ім.. В.К.Гусака НАМН України».

Згідно з п.6.1.2 договору, замовник зобов'язаний приймати поставлений товар згідно з товарно-супровідними документами.

Позивачем на виконання умов договору поставлено відповідачу товар на загальну суму 12 206 900,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними:

- № РН-0000119 від 06.09.2013 року на суму 1 097 000,00 грн.;

- № РН-0000120 від 06.09.2013 року на суму 1 707 200,00 грн.;

- № РН-0000121 від 06.09.2013 року на суму 851 200,00 грн.;

- № РН-0000122 від 06.09.2013 року на суму 680 000,00 грн.;

- № РН-0000123 від 06.09.2013 року на суму 355 000,00 грн.;

- № РН-0000124 від 06.09.2013 року на суму 228 900,00 грн.;

- № РН-0000160 від 29.10.2013 року на суму 335 000,00 грн.;

- № РН-0000161 від 29.10.2013 року на суму 390 000,00 грн.;

- № РН-0000162 від 29.10.2013 року на суму 1 822 000,00 грн.;

- № РН-0000163 від 29.10.2013 року на суму 206 000,00 грн.;

- № РН-0000164 від 29.10.2013 року на суму 436 600,00 грн.;

- № РН-0000165 від 29.10.2013 року на суму 264 000,00 грн.;

- № РН-0000175 від 08.11.2013 року на суму 3 834 000,00 грн.

Також, в матеріалах справи наявні довіреності на отримання товару видані державною установою "Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К.Гусака Національної академії медичних наук України" виданих на ім'я ОСОБА_3 на отримання від ТОВ "Топсервіс-Медтехніка" медичного устаткування, а саме:

- №269 від 06.09.2013 року,

- №369 від 29.10.2013 року,

- №387 від 08.11.2013 року.

Частинами 1-3 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 4.1 договору, розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником поставленого товару за фактом постачання з відстрочкою платежу до 30 банківських днів або попередньої оплати, яка здійснюється на підставі рахунку-фактури на строк не більше трьох місяців відповідно до належним чином оформленого рішення головного розпорядника бюджетних коштів (постанова Кабінету Міністрів України від 09.10.2006 № 1404 зі змінами) у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно з п.6.1.1 договору, замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар.

Будь-яких доказів щодо оплати поставленого товару матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором №07/02/2 від 02.07.2013 року у відповідача перед позивачем в сумі 12 206 900,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 10 721 177,76 грн. та 3% річних в розмірі 1 045 664,26 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком індексу інфляції в розмірі 10 721 177,76 грн. та трьох процентів річних в розмірі 1 045 664,26 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державної установи "Інститут невідкладної і відновної хірургії імені В.К.Гусака Національної академії медичних наук України" (03680, м. Київ, вулиця Героїв Севастополя, будинок 30; ідентифікаційний код: 25672427) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Топсервіс-Медтехніка" (01011, місто Київ, вулиця Рибальська, будинок 13; ідентифікаційний код: 37102340) основний борг у розмірі 12 206 900 (дванадцять мільйонів двісті шість тисяч дев'ятсот) грн. 00 коп., інфляційне збільшення в розмірі 10 721 177 (десять мільйонів сімсот двадцять одна тисяча сто сімдесят сім) грн. 76 коп., три проценти річних в розмірі 1 045 664 (один мільйон сорок п'ять тисяч шістсот шістдесят чотири) грн. 26 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 206 700 (двісті шість тисяч сімсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя С.М.Мудрий