ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2017 р. Справа № 925/1509/16

За позовом приватного підприємства СОРГО

до товариства з обмеженою відповідальністю Нафтоопт

про стягнення 13540 грн. 63 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 01.12.2016;

від відповідача: не зявилися.

Приватне підприємство СОРГО звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Нафтоопт про стягнення 13540 грн. 63 коп., у тому числі: 11565 грн. 25 коп. боргу за проданий позивачем відповідачу товар, 1555 грн. 38 коп. інфляційних нарахувань та 420 грн. 24 коп. три проценти річних.

У позові позивач також просить судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач вказав на не виконання відповідачем своїх грошових зобовязань за укладеними між сторонами усним договором купівлі-продажу щодо оплати проданого позивачем відповідачу товару.

Ухвалою від 02.12.2016 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву приватного підприємства СОРГО до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її до розгляду в судовому засіданні на 09 год. 30 хв. 12.01.2017 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У засіданні суду, яке відбулося 12.01.2017 за участю представника позивача, останній підтримав позов з викладених у ньому підстав.

Відповідачу за вказаною у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою його місцезнаходження Господарським судом Черкаської області надсилалася рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвала від 02.12.2016, проте цей лист не був вручений відповідачу, а був повернутий до господарського суду з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання, що в силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України вважається, що вказана ухвала вручена відповідачу належним чином і, що він належним чином повідомлений про дату, час і місце призначеного цією ухвалою судового засідання.

Представник відповідача у судове засідання не зявився і про причини незявлення господарський суд не повідомив.

Відзив на позов до господарського суду не надійшов.

Незявлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

5 вересня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю Нафтоопт перерахувало приватному підприємству СОРГО на його рахунок в установі банку 100000 грн. за товар згідно з рахунком від 04.09.2014 №РR1С-10854, що підтверджується банківською випискою із особового рахунку приватного підприємства СОРГО (а. с. 13).

8 вересня 2014 року приватне підприємство СОРГО за видатковою накладною від 08.09.2014 №РR1С-04868 (а. с. 10) передало товариству з обмеженою відповідальністю Нафтоопт, а останнє через свого представника ОСОБА_2, яка діяла на підставі довіреності названого товариства від 08.09.2014 №8 (а. с. 11), прийняло у власність вказаний у видатковій накладній товар загальною вартістю 121565 грн. 25 коп. з урахуванням податку на додану вартість.

9 вересня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю Нафтоопт перерахувало приватному підприємству СОРГО на його рахунок в установі банку ще 10000 грн. за товар згідно з рахунком від 04.09.2014 №РR1С-10854, що підтверджується банківською випискою із особового рахунку приватного підприємства СОРГО (а.с. 12).

Вказаного вище рахунку від 04.09.2014 №РR1С-10854 позивач господарському суду не надав.

Приватне підприємство СОРГО обидві сплачені товариством з обмеженою відповідальністю Нафтоопт суми 100000 грн. і 10000 грн. зарахувало в оплату переданого за видатковою накладною від 08.09.2014 №РR1С-04868 товару, а на оплату решти неоплаченої вартості цього товару у сумі 11565 грн. 25 коп. (121565 грн. 26 коп. 100000 грн. 10000 грн.) 02.09.2015 надіслало товариству з обмеженою відповідальністю Нафтоопт письмову вимогу (а. с. 15, 16).

Товариство з обмеженою відповідальністю Нафтоопт борг за отриманий ним за видатковою накладною від 08.09.2014 №РR1С-04868 товар у сумі 11565 грн. 25 коп. приватному підприємству СОРГО не сплатило, що й спричинило даний спір.

Крім боргу у сумі 11565 грн. 25 коп., приватне підприємство СОРГО предявило до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Нафтоопт передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні нарахування у сумі 1555 грн. 38 коп. та 3% річних у сумі 420 грн. 24 коп., нараховані позивачем на вказану суму боргу за період прострочення оплати товару з 10.09.2015 по 25.11.2016 (а. с. 9).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з ч. 1 ст. 206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до ст. 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Частина 1 ст. 218 Цивільного кодексу України передбачає, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обовязковим для виконання.

Частиною й ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства, господарський суд дійшов до таких висновків.

Вказані вище дії сторін означають, що ці особи вчинили в усній формі правочин з купівлі-продажу вказаного у видатковій накладній від 08.09.2014 №РR1С-04868 товару. З цього правочину у відповідача як у покупця виникло грошове зобовязання перед позивачем як перед продавцем щодо оплати товару у сумі 121565 грн. 25 коп., з якої відповідач 100000 грн. сплатив позивачу як попередню оплату до передачі товару. Строк сплати решти вартості товару у сумі 21565 грн. 25 коп. договором не був встановлений, тому покупець в силу ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України мав оплатити цю частину вартості товару одразу ж після його прийняття. Відповідач це зобовязання виконав частково і не у вказаний вище строк, сплативши позивачу 09.09.2014 лише 10000 грн. Решту вартості товару у сумі 11565 грн. 25 коп. відповідач відповідачу не сплатив чим порушив право позивача на своєчасне отримання цієї суми коштів.

Частина 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права особи як присудження до виконання обовязку в натурі.

Відтак позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати примусового виконання вказаного грошового зобовязання в натурі шляхом стягнення з відповідача на свою користь боргу в сумі 11565 грн. 25 коп., а також передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та 3% річних.

Стягувані суми інфляційних нарахувань та 3% річних відповідають встановленим господарським судом обставинам виконання відповідачем грошових зобовязань за усним договором купівлі-продажу товару, вимогам чинного законодавства і не перевищують фактичних сум цих нарахувань за вказаний у розрахунку позивача період прострочення в оплаті товару.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

За платіжним дорученням від 28.11.2016 №6072 позивач сплатив за подання позову 1378 грн. судового збору, який відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Нафтоопт (АДРЕСА_1, 18000, ідентифікаційний код 36091143) на користь приватного підприємства СОРГО (вул. Смілянська, 163, м. Черкаси, Черкаська область, 18008, ідентифікаційний код 30284895) 11565 грн. 25 коп. боргу, 1555 грн. 38 коп. інфляційних нарахувань, 420 грн. 24 коп. три проценти річних та 1378 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 16.01.2017.

СУДДЯ М.В. Дорошенко