Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "12" січня 2017 р. Справа № 906/1175/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 25.10.16)

від відповідача: не з'явився

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Публічного акціонерного товариства "Ігнатпільський кар'єр"

про стягнення 36582,26 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача 36582,26 грн. заборгованості за договором на експлуатацію під'їздної колії ПАТ "Ігнатпільський кар'єр" по ст.Ігнатпіль протяжністю 3454,5 м.п. №ПЗ/ПЧ-11-155235/НЮ від 28.02.15., з яких: 28414,64 грн. - борг, 6267,36 грн. - пеня, 1053,52 грн. - інфляційні втрати, 846,74 грн. - 3% річних.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в засідання суду не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується даними відстеження пересилання поштових відправлень, за якими відповідач отримав ухвалу суду 06.01.17.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Ігнатпільський кар'єр" (замовник/відповідач) та Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (виконавець/позивач) укладено договір № ПЗ/ПЧ-11-155235/НЮ на експлуатацію під'їзної колії ПАТ "Ігнатпільський кар'єр" по ст. Ігнатпіль протяжністю 3454,5 м.п. на суму 228703,20 грн. (а.с.10).

Додатковою угодою № 1 від 12.11.15 сторони дійшли згоди розірвати договір № ПЗ/ПЧ-11-155235/НЮ з 12.11.2015 (а.с.14).

Згідно п. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" від 23.02.2012 № 4442-VІ та постанови Кабінету Міністрів № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" реорганізовано шляхом злиття у публічне акціонерне товариство "Українська залізниця".

З 01.12.2015 розпочало господарську діяльність Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", яке відповідно до п. 2 Статуту ПАТ "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 є правонаступником усіх прав та обов'язків ДТГО "Південно-Західна залізниця".

Наказом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 26.02.2016 № 145 затверджено Положення про регіональну філію "Південно-Західна залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (нова редакція).

Відповідно до п. 2.1. Положення про регіональну філію "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" філія є відокремленим підрозділом товариства, який не має статусу юридичної особи.

Пунктом 2.8. Положення про філію передбачено право філії виступати від імені товариства позивачем та відповідачем у судах усіх інстанціях.

Таким чином, публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" є правонаступником Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця".

Згідно п.2.2. Договору, Замовник зобов'язався прийняти від Виконавця результати наданих послуг шляхом підписання акту приймання-передачі, своєчасно здійснити оплату за надані послуги відповідно до умов Договору.

За період з 01.02.2015 по 12.11.2015 замовником прийнято послуги на загальну суму 194744,24 грн., що підтверджується актами прийому-здачі послуг: від 05.03.2015 (за лютий-березень 2015) на 41582,40 грн., від 15.04.2015 (за квітень 2015) на 20791,20 грн., від 05.05.2015 (за травень 2015) на 20791,20 грн., від 04.06.2015 (за червень 2015) на 20791,20 грн., від 16.07.2015 (за липень 2015) на 20791,20 грн., від 17.08.2015 (за серпень 2015) на 20791,20 грн., від 21.09.2015 (за вересень 2015) на 20791,20 грн., від 19.10.2015 (за жовтень 2015) на 20791,20 грн., від 12.11.2015 (за листопад 2015) на 7623,44 грн. та отримано рахунки для їх оплати (а.с.16-33).

Відповідно до п. 4.1. Договору, замовник здійснює щомісячну 100% оплату суми вартості за експлуатацію під'їзної колії протягом п'ятнадцяти банківських днів з моменту отримання рахунку та акту приймання-передачі наданих послуг шляхом перерахування зазначеної суми на рахунок Виконавця.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманих послуг виконав частково, тобто сплатив позивачеві 166329,60грн., що підтверджується банківськими виписками за період з 06.03.15 по 02.10.15 (а.с.34-41), внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість в сумі 28414,64грн. (194744,24-166329,60), яка виникла згідно Актів прийому-здачі виконаних робіт від 19.10.15 на суму 20791,20грн. та від 12.11.15 на суму 7623,44грн.

17.06.16 позивач надіслав відповідачу претензію за № 473 про сплату заборгованості, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення ( а.с. 43-45).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідач контррозрахунку суми боргу не надав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 28414,64грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач на підставі п.5.2 договору просить стягнути з відповідача пеню, що згідно розрахунку позивача становить 6267,36 грн.(а.с.4).

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.5.2 договору, замовник за несвоєчасне внесення плати сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від неоплаченої суми за кожний день прострочки.

Суд, перевіривши розрахунок пені, вважає його правильним, тому вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, розмір яких згідно розрахунку позивача становить: 1053,52 грн. інфляційних та 846,74 грн. 3% річних (а.с.5). Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних приходить до висновку, що він складений правильно і тому задовільняє позов у цій частині в заявленому розмірі.

Що стосується інфляційних нарахувань, слід зазначити, що дана сума обрахована не вірно, позивач має право на стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в більшому розмірі ніж заявлено, тому суд задовольняє позов у цій частині в заявленому розмірі (в межах позовних вимог).

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач у судове засідання не з'явився, докази сплати боргу не надав.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з публічного акціонерного товариства "Ігнатпільський кар'єр" (11163, Житомирська обл., Овруцький район, с. Рудня, вул. Робітнича, 10; ) на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (01034, м. Київ, Шевченківський район, вул.Лисенка, 6; ) - 28414,64 грн. боргу, 6267,36 грн. пені, 1053,52 грн. інфляційних, 846,74 грн. 3% річних, 1378,00грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2- відповідачу (рек. з повідом.)