РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2017Справа №910/22251/16

За позовом: Приватного підприємства «Санта-Україна», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012», м.Київ

про стягнення 11 202,96 грн.

Суддя Капцова Т.П.

Представники сторін:

від позивача: Баула Т.П.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Санта-Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» про стягнення заборгованості в сумі 11 202,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань в частині проведення оплати товару, поставленого за договором поставки №ПП-16/16 від 01.02.2016р., на суму 11 202,96 грн.

Ухвалою від 06.12.2016р. Господарського суду міста Києва порушено провадження у справі №910/22251/16, судове засідання призначено на 19.12.2016р.

Ухвалою суду від 19.12.2016р. розгляд справи, у зв'язку з неявкою відповідача, відкладено на 12.01.2017р.

У судове засідання 12.01.2017р. представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За приписами ч.1 ст.64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адреса місцезнаходження відповідача: 01021, м.Київ, вул.Мечникова, буд.11.

На вказану адресу з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, були направлені ухвала про порушення провадження у справі від 06.12.2016р. та ухвала про відкладення розгляду справи від 19.12.2016р.

Пунктом 3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що за змістом ст.64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №826, яке свідчить про те, що відповідачем 15.12.2016р. було отримано ухвалу суду про порушення провадження у справі від 06.12.2016р., у зв'язку з чим відповідач був повідомлений про розгляд справи судом.

В свою чергу, конверти з ухвалою про відкладення розгляду справи від 19.12.2016р., які надіслано судом за адресою: 01021, м.Київ, вул.Мечникова, буд.11, були повернуті до суду з відміткою «Неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача», у зв'язку з чим судом до матеріалів справи було залучено копію реєстру згрупованих поштових відправлень від 10.01.2017р. та витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, зі змісту якого вбачається, що поштове відправлення №401 не було вручено у зв'язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Таким чином, з огляду на те, що ухвала суду про порушення провадження у справі від 06.12.2016р. та ухвала про відкладення розгляду справи від 19.12.2016р. були надіслані судом за адресою відповідача, зазначеною в позовній заяві, яка збігається з адресою останнього, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи (ст.64 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки відповідач не з'явився у судове засідання, незважаючи на належне повідомлення про час та місце судового засідання, не надав суду відзиву та документів, витребуваних судом, суд на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

У судовому засіданні 12.01.2017р. відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Судом відповідно до вимог ст.81-1 Господарського процесуального кодексу України складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2016р. між Приватним підприємством «Санта-Україна» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» (покупець) було укладено договір поставки №ПП-16/16 (далі - Договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язався постачати товар покупцю, а покупець зобов'язався приймати цей товар та здійснювати його оплату на умовах і в порядку, викладених у цьому договорі.

Згідно з п.1.2 Договору найменування та асортимент товару передбачаються в специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього договору. Кількість товару передбачається в накладних, що додаються до даного договору.

У пункті 1.3 Договору сторони передбачили, що право власності на товар від постачальника до покупця переходить: при доставці товару за кошти продавця - з моменту вручення товару покупцеві, що підтверджується підписанням накладної (п.1.3.1 Договору); при доставці товару транспортом покупця - з моменту надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару, що підтверджується підписанням накладної (п.1.3.2 Договору).

Ціна товару передбачається в накладних, що додаються до даного договору (п.4.1 Договору). Загальна вартість цього договору визначається вартістю товару, проставленого протягом дії цього договору (п.4.2 Договору).

Відповідно до п.5.2 Договору покупець зобов'язаний оплатити вартість товару, отриманого по накладним, протягом 14 календарних днів з дати отримання товару.

Згідно з п.8.1 Договору строк дії договору встановлено до 31 грудня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 21.09.2016р. по 23.09.2016р. Приватним підприємством «Санта-Україна» було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» товар, а саме харчові продукти, на загальну суму 11 202,96 грн., що підтверджується видатковими накладними №88705 від 21.09.2016р. на суму 1010,16 грн., №88711 від 21.09.2016р. на суму 1120,74 грн., №88720 від 21.09.2016р. на суму 1283,82 грн., №88723 від 21.09.2016р. на суму 1054,74 грн., №88728 від 21.09.2016р. на суму 951,30 грн., №88862 від 21.09.2016р. на суму 1753,68 грн., №89576 від 23.09.2016р. на суму 1121,10 грн., №89578 від 23.09.2016р. на суму 1615,74 грн. та №89579 від 23.09.2016р. на суму 1291,68 грн.

Зазначені вище видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін, а також містять відбитки печатки позивача та штампів відповідача, які відповідають зразкам відтисків штампів у додатку №1 до договору поставки №ПП-16/16 від 01.02.2016р., що свідчить про прийняття відповідачем поставленого позивачем товару без заперечень та зауважень.

Також матеріали справи містять копії податкових накладних №11277 від 21.09.2016р., №11283 від 21.09.2016р., №11292 від 21.09.2016р., №11295 від 21.09.2016р., №11300 від 21.09.2016р., №11434 від 21.09.2016р., №12584 від 23.09.2016р., №12586 від 23.09.2016р. та №12587 від 23.09.2016р., які були складені на підставі вказаних вище видаткових накладних.

При цьому, як вказує позивач, відповідач не оплатив вартість поставленого товару в сумі 11 202, 96 грн. у встановлені договором строки, що стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

За змістом ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено вище, 01.02.2016р. між Приватним підприємством «Санта-Україна» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» (покупець) було укладено договір поставки товару.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір поставки №ПП-16/16 від 01.02.2016р. є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 Цивільного кодексу України).

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір №ПП-16/16 від 01.02.2016р. як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 615 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом вище, відповідно до п.5.2 договору поставки №ПП-16/16 від 01.02.2016р. покупець зобов'язаний оплатити вартість товару, отриманого по накладним, протягом 14 календарних днів з дати отримання товару.

Отже, станом на час розгляду справи строк виконання відповідачем обов'язку оплатити отриманий товар настав.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 06.12.2016р. та 19.12.2016р. відповідача було зобов'язано надати докази оплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» визначеної позивачем заборгованості за поставлений товар. Проте, відповідач у судові засідання не з'явився та будь-яких належних та допустимих доказів погашення боргу у розмірі 11 202,96 грн., всупереч вимогам ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України, до матеріалів справи не надав.

Натомість, позивачем належними та допустимими доказами у розумінні норм ст.34 Господарського процесуального кодексу України було доведено факт постачання Товариству з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» товару на суму 11 202,96 грн.

За таких обставин, приймаючи до уваги належне виконання позивачем своїх зобов'язань з поставки товару на суму 11 202,96 грн., та враховуючи, що відповідачем не був спростований факт порушення взятих на себе обов'язків щодо оплати поставленого товару, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства «Санта-Україна» про стягнення 11 202,96 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що господарський суд дійшов висновку про задоволення позову, судовий збір у сумі 1378 грн. підлягає стягненню в відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авторитет-2012» (01021, м.Київ, вул.Мечникова, буд.11; ) на користь Приватного підприємства «Санта-Україна» (01133, м.Київ, бул.Лесі Українки, буд.15; ) заборгованість в сумі 11 202 (одинадцять тисяч двісті дві) грн. 96 коп. та судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.01.2017р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Т.П. Капцова