ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р. Справа № 925/1566/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР-АГРО ЛТД», Черкаська область, м. Городище, вул. Чехова, 41

до приватного підприємства «Золотоніська птахофабрика», Черкаська область, Золотоніський район, с. Ковтуни

про стягнення 836170,53 грн. заборгованості та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю.

Позивач ТОВ «ВЕКТОР-АГРО ЛТД» звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до відповідача ПП «Золотоніська птахофабрика» про стягнення 836170,53 грн. заборгованості та санкцій за постачання кормів для відгодівлі курей.

В судовому засіданні:

Представник позивача вимоги підтримав та просить позов задовольнити повністю. Заборгованість не погашена.

Представник відповідача визнав лише заборгованість по основному боргу. Нарахування санкцій та обтяжень на суму грошового зобовязання заперечив з мотивів надмірних сум вимоги, невідповідності ціни на куряче яйце та собівартості виробництва, затратності виробництва. В решті вимог просить відмовити позивачу у задоволенні його вимог.

На запитання головуючого представники сторін заявили:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Між сторонами 19.04.2016р. укладено договір купівлі-продажу №19/04/2016, згідно якого постачальник ТОВ «Вектор-Агро Лтд» зобовязався передавати у власність покупця ПП «Золотоніська птахофабрика» товар сільськогосподарську продукцію, в тому числі: висівку кукурудзяну тощо згідно видаткових накладних, а покупець зобовязався прийняти товар та своєчасно сплатити вартість отриманого товару.

Сторони домовились, що асортимент, одиниця виміру товару, кількість товару, ціна за одиницю товару визначаються у видаткових накладних.

Оплата товару проводиться в безготівковому порядку на розрахунковий/поточний рахунок Постачальника в день отримання ОСОБА_3 у повному розмірі (100% вартості).

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що Сторони домовилися, що всі оплати за ОСОБА_3 зараховуються по першій поставці - в послідовності, в якій вони надійшли на підприємство незалежно від призначення платежу. Сторони погодились, що всі оплати за ОСОБА_3 від Покупця спочатку закривають попередні неоплачені поставки, починаючи з першої неоплаченої поставки повністю.

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що датою поставки ОСОБА_3 є дата, вказана у видатковій накладній.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що підписання видаткової накладної є підтвердженням прийняття ОСОБА_3 належної якості.

В період з липня 2016р. по 08.08.2016р. Позивач поставив Відповідачу ОСОБА_3 на загальну суму 755045,51 грн.

Відповідач оплатив отриманий ОСОБА_3 частково, в сумі 58477,10 грн. Заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 696 568,41 грн. основного боргу, що є предметом спору.

Відповідач не оплатив ОСОБА_3 по видаткових накладних:

1) від 15.07.2016р. №922 на суму 79 850,32 грн. (а.с. 16);

2) від 18.07.2016р. №929 на суму 95 695,57 грн. (а.с. 17);

3) від 21.07.2016р. №982 на суму 64 759,84 грн. (а.с. 18);

4) від 26.07.2016р. №1144 на суму 79 511,21 грн. (а.с. 19);

5) від 29.07.2016р. №1147 на суму 90 944,20 грн. (а.с. 20);

6) від 01.08.2016р. №1231 на суму 81 737,69 грн. (а.с. 21);

7) від 04.08.2016р. №1233 на суму 85 012,90 грн. (а.с. 22);

8) від 04.08.2016р. №1234 на суму 77 109,68 грн. (а.с. 23);

9) від 08.08.2016р. №1238 на суму 90 424,10 грн. (а.с. 24).

Факт отримання Відповідачем ОСОБА_3 підтверджується товарно-транспортними накладними:

1) від 15.07.2016р. №000177 (а.с. 25);

2) від 18.07.2016р. №000180 (а.с. 26);

3) від 21.07.2016р. №000183 (а.с. 27);

4) від 26.07.2016р. №000184 (а.с. 28);

5) від 29.07.2016р. №000188 (а.с. 29);

6) від 01.08.2016р. №000193 (а.с. 30);

7) від 04.08.2016р. №000195 (а.с. 31);

8) від 04.08.2016р. №000199 (а.с. 32);

9) від 08.08.2016р. №000206 (а.с. 33).

Отримання ОСОБА_3 та наявність простроченої заборгованості Відповідач підтвердив в підписаному акті звірки заборгованості за період з 15.07.2016р. по 20.11.2016р. (а.с. 34).

Пунктом 8.4. Договору передбачено, що за прострочення оплати (невчасну оплату, неоплату) Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

На суму боргу позивач також нарахував інфляційні збитки та 3% річних з простроченої суми з посиланням на приписи ст. 625 ЦК України.

Згідно вимог позивача сума основного боргу становить - 696568,41 грн.;

3% річних - 8420 грн.;

інфляційне збільшення - 47689,69 грн.;

пеня - 83492,43 грн., а всього - 836170,53 грн.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони є субєктами господарювання на ринку послуг.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли господарські відносини з придбання за плату товару корму для сільськогосподарських птахів (курей на птахофермі). Сторони погодили вид, обєм та ціну партії товару.

Між сторонами 19.04.2016р. укладено письмовий двосторонній оплатний консенсуальний договір купівлі-продажу №19/04/2016 (а.с. 13-15).

За правовою природою дані господарські відносини є відносинами купівлі-продажу і відповідають вимогам гл. 54 ЦК України.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір від 19.04.2016р. №19/04/2016 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Відповідачем визнано заборгованість - основний борг - 696568,41 грн.

Решту вимог відповідач заперечує з мотивів надмірності нарахованих сум, невідповідності витрат на виробництво курячого яйця та ціни на продукцію птахофабрики.

Суд не враховує такі заперечення при прийнятті рішення, оскільки всі наведені доводи відповідачем є лише ризиками господарської діяльності. Відсутність обігових коштів на підприємстві не є підставою невиконання грошового зобовязання за договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 611, 623 ч. 1 ЦК України, 216 ГК України, неможливість виконання зобов'язання не звільняє сторони від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій.

Сторони передбачили відповідальність за невиконання умов договору у вигляді пені: розділ 8 договору (а.с. 14). На підставі ст.ст. 546, 549 ЦК України, п. 8.4 договору позивач просить стягнути 83492,43 грн. пені за період 16.07.2016-16.12.2016р. (а.с. 47-50), з урахуванням обмеження в дві облікові ставки НБУ та проведених часткових оплат боргу відповідачем.

Розрахунок позивача перевірено за допомогою калькулятора штрафів апаратного комплексу «ОСОБА_4 ОСОБА_5». Розрахунок виконано вірно, в межах скороченого строку позовної давності. Суд не враховує заперечення відповідача стосовно суми стягнення пені, оскільки свого розрахунку представник відповідача не надав. Суд враховує значну суму стягнення та тривалість прострочення, наявність інфляційних процесів у суспільстві та враховує необхідність захисту інтересів і позивача і відповідача.

83492,43 грн. пені належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляцій за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок сум стягнення 3% річних та інфляційних втрат перевірено судом за допомогою калькулятора штрафних санкцій апаратного комплексу «Еліт: ОСОБА_5». Розрахунок позивачем виконано вірно. Розмір нарахованих позивачем інфляційних не перевищує можливого нарахування. Належить стягнути 8420 грн. 3% річних та 47689,69 грн. інфляційних з розрахунку боргу 696568,41 грн. (а.с. 51-55) та періоду нарахування з 16.07.2016р. до 16.12.2016р.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів обєктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Суд вважає доведеним право позивача на стягнення основного боргу

696568,41 грн.;

3% річних - 8420 грн.;

інфляційне збільшення - 47689,69 грн.;

пеня - 83492,43 грн., а всього - 836170,53 грн.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати в сумі 12542,56 грн. належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, Законом України «Про судовий збір», господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства «Золотоніська птахофабрика» с. Ковтуни Золотніського району, , номер рахунку в банку невідомий

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор-Агро-ЛТД» м. Городище, вул. Чехова, 41, , номер рахунку в банку невідомий

696568,41 грн. основного боргу, 8420 грн. -3% річних, 47689,69 грн. інфляційних, 83492,43 грн. пені, 12542,56 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 18.01.2017р.

Суддя Г.М. Скиба