ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

12 січня 2017 року Справа № 923/63/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О. М., розглянувши справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до: Приватного підприємства "Херсонтеплогенерація", м. Херсон

про стягнення заборгованості в сумі 1 138 143, 00 грн. за договором купівлі-продажу природного газу

за участю представників сторін:

від позивача: уповноважений представник ОСОБА_1, дов. №14-10 від 14.01.2015;

від відповідача: уповноважений представник ОСОБА_2, дов. №б/н від 02.12.2016;

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) звернулося до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Херсонтеплогенерація" (відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 1 138 143, 00 грн. за договором купівлі-продажу природного газу.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 28 січня 2016 року порушено провадження по справі № 923/63/16.

18 березня 2016 року відповідач надав відзив на позовну заяву. Позовні вимоги вважає необґрунтованими. Відповідач не погоджується із розрахунками сум штрафних санкцій, просить зменшити розмір пені до мінімально можливого розміру (1 грн.). Окрім того, зважаючи на те, що відповідач повністю розрахувався за поставлений природний газ з позивачем, просить розстрочити суму боргу на 18 місяців рівними частками, у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 18 березня 2016 року продовжено розгляд справи до 11.04.2016р. Крім того, згаданою ухвалою від 18.04.2016 року, на підставі ч.3 ст. 69 ГПК України, продовжено строк вирішення спору у справі №923/63/16 на п'ятнадцять днів - до 11.11.2016 року.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 11 квітня 2016 року зупинено провадження по справі до розгляду справи № 910/3958/16, яка розглядається господарським судом м.Києва.

22 листопада 2016 року від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження по справі.

Ухвалою від 23.11.2016 року провадження у справі поновлено у зв'язку з усуненням обставин, що умовили зупинення, а розгляд справи призначено на 13.12.2016 року.

Листом від 13.12.2016 року розгляд справи було перенесено на 12.01.2017 року у зв'язку з перебуванням судді Литвинової В. В. на лікарняному.

В судове засідання 12.01.2017 року прибули уповноважені представники позивача та відповідача.

Представником відповідача в судове засідання 12.01.2017 року подано клопотання про припинення провадження у справі №923/63/16, в якому зазначає, що предметом спору у справі №923/63/16 є стягнення штрафних санкцій у розмірі 1138143,00 грн. У зв'язку з набранням чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VIII від 03.11.2016 року, з ПП "Херсонтеплогенерація" списуються штрафні санкції нараховані на заборгованість, яка виникла до 01.07.2016 року.

На підставі викладеного, відповідач просить припинити провадження у справі №923/63/16, у зв'язку із відсутністю предмета спору. Дане клопотання, суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 12.01.2017 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях, що подані позивачем у судовому засіданні. Наголосив на тій обставині, що відповідно до ст.1-3 Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" включені до реєстру, оскільки на даний час реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості не сформований Кабінетом Міністрів України, а відтак відповідач не включений до реєстру то списання заборгованості є неправомірним.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.01.2017 року проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, які викладені у доповненні до відзиву на позовну заяву. При цьому, наголошував на тому, що вказані обставини є підставою для припинення провадження у справі, у зв'язку з відсутністю предмета спору, на підставі п.1-1 ч.1 статті 80 ГПК України.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі, а також представниками позивача та відповідача у судовому засіданні 12.01.2017 року наголошено на тому, що ними долучені до матеріалів справи всі докази, необхідні для правильного вирішення спору.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників позивача та відповідача, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до ч.1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, 09.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - продавець, позивач) та приватним підприємством "Херсонтеплогенерація" (далі - покупець, відповідач) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №1806/14-БО-33, відповідно до умов якого продавець зобов'язався поставити покупцеві природний газ, період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками, а покупець зобов'язався прийняти та оплачувати газ на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 2.1. договору, продавець передає покупцю в період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року газ обсягом до 1270 тис. куб. м. (один мільйон двісті сімдесят тисяч куб. м.) в тому числі по місяцях кварталів, згідно графіку передбаченого договором.

У розділі 11 договору сторони погодили, що договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором купівлі-продажу, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 розділу III книги п'ятої Цивільного кодексу України.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця.

У відповідності до пункту 3.3. договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

На виконання умов договору позивачем передано у власність відповідача природний газ на загальну суму 4537665,36 грн., що підтверджується наступними актами приймання-передачі природного газу, що додаються.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку продавця за договором поставити природний газ відповідає обов'язок покупця оплатити вартість газу і наданих послуг.

У відповідності до ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У розділі 5 договору сторони узгодили ціни на газ.

У пункті 5.5. договору сторони погодили, що загальна сума вартості природного газу за договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Згідно з пунктом 6.1. договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В порушення вказаних умов договору, відповідач поставлений у спірний період природний газ оплатив із порушенням визначених у пункті 6.1. договору термінів.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо заперечень відповідача стосовно строку та якості поставленого у спірний період позивачем природного газу. А також, з вищезазначених актів приймання-передачі природного газу вбачається, що акти підписані без заперечень. Отже, позивачем дотримано вимоги договору в частині виконання його зобов'язань за договором.

Слід звернути увагу, що відповідно до пункту 9.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Отже, за прострочення виконання зобов'язання на підставі пункту 7.2. договору позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача, пеню в сумі 348661,92 грн. Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 50854,97 грн., а також інфляційні втрати у сумі 738626,10 грн., згідно розрахунків які додано до позовної заяви.

30.11.2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії

Згідно з частиною 3 статті 7 Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

У даній справі предметом спору є пеня, інфляційні нарахування та 3% річних, нараховані на основну заборгованість за спожитий в період з січня по грудень 2014 року природний газ, яка була у повному обсязі, але невчасно, погашена відповідачем, отже до набрання чинності цим Законом.

Наведені вище положення Закону передбачають, що у такому випадку неустойка (пеня), інфляційні та проценти річних не нараховуються.

Суд звертає увагу позивача, що, хоча на момент звернення із позовом до суду у нього було право вимагати у відповідача сплатити пеню, інфляційні втрати та 3% річних за несвоєчасну оплату спожитого у 2014 році природного газу, однак у зв'язку з набуттям чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" таке право скасовано під час провадження у справі в силу даного Закону.

Відтак предмет спору на даний момент відсутній, а тому провадження у справі необхідно припинити.

Згідно з пунктом 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд звертає увагу, що частиною 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, позивачу має бути повернутий з державного бюджету сплачений ним судовий збір у розмірі 17072,15 грн.

На підставі викладеного, керуючись п.1-1 ч.1 ст. 80, ст. 86 ГПК України та ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд -

у х в а л и в:

1.Припинити провадження у справі № 923/63/16.

2.Повернути Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ) з державного бюджету суму судового збору у розмірі 17 072,15 грн., сплаченого згідно платіжного доручення № 4000357 від 19.01.2016 року, у зв'язку з припиненням провадження у справі. Оригінал платіжного доручення № 4000357 від 19.01.2016 року знаходиться в матеріалах справи № 923/63/16.

Суддя В. В. Литвинова