ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2017 р.Справа № 922/4019/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Об'єднання співвлвсників багатоквартирного будинку "Наш дім - 83", м. Харків
про стягнення коштів в сумі 2063,63 грн.
за участю представників:

позивача: не з'явився;

відповідача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 01.06.2016 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України - звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку Наш Дім 83 про стягнення 1162,26 грн. пені; 66,49 грн. 3% річних; 834,87 грн. інфляційних втрат. Окрім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором №3348/15-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу від 31.12.2014 р.

Правом на участь в судовому засіданні 04.01.2017 р. позивач не скористався, про причини неявки суд не повідомив, в судовому засіданні 14.12.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримував в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні факт порушення строків оплати за договором №3348/15-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу від 31.12.2014 р. визнала, однак просила суд відкласти розгляд справи для надання відповідачу в добровільному порядку часу сплатити штрафні санкції або врегулювати спір з позивачем шляхом укладення мирової угоди.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовляє в його задоволенні як недоведеному та необґрунтованому. Так, відповідачем, в порушення вимог ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано доказів вжиття ним реальних заходів щодо укладення з позивачем мирової угоди, а намір відповідача добровільно сплатити заявлені до стягнення санкції на зміст спору у даній справі не впливає. Окрім того, розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема, у звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача, обумовлений ст. 69 ГПК України двомісячний строк розгляду даної справи вичерпано, що також унеможливлює, в котрий раз, відкласти розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

31.12.2014 р. між позивачем (як продавцем) та відповідачем (як покупцем) було укладено договір №3348/15-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу (далі договір купівлі-продажу природного газу).

Відповідно до п. 1.1 договору купівлі-продажу природного газу, продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Згідно з п. 3.3 договору купівлі-продажу природного газу, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість (п. 3.4 договору купівлі-продажу природного газу).

В п. 6.1 договору купівлі-продажу природного газу відповідач погодився здійснювати остаточний розрахунок за фактично переданий газ до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору, він зобовязується сплати продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2 договору купівлі-продажу природного газу).

В період з січня 2015 року по березень 2015 року та з жовтня 2015 року по грудень 2015 року позивач поставив, а відповідач прийняв на підставі договору купівлі-продажу природного газу газ на загальну суму 83043,96 грн., а саме: у січні 2015 р. 11549,76 грн.; у лютому 2015 р. 9885,77 грн.; у березні 2015 р. 8588,35 грн.; у жовтні 2015 р. 7446,83 грн.; у листопаді 2015 р. 19127,59 грн.; у грудні 2015 р. 26445,66 грн. (акти приймання-передачі природного газу арк.с. 25-30).

Позивач стверджує, що відповідач несвоєчасно виконував свої грошові зобовязання, на підтвердження чого надав до матеріалів справи Виписку операцій за період з 01.12.2014 р. 31.07.2015 р. (арк.с. 33).

У звязку з наведеними обставинами позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 1162,26 грн., та, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, інфляційні втрати в сумі 834,87 грн. та 3% річних в сумі 66,49 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Матеріали справи свідчать, що за договором у сторін виникли взаємні зобовязання з постачання та оплати природного газу.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Сторони в договорі встановили, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору купівлі-продажу природного газу).

В період з січня 2015 року по березень 2015 року та з жовтня 2015 року по грудень 2015 року позивач поставив, а відповідач прийняв на підставі договору купівлі-продажу природного газу газ на загальну суму 83043,96 грн., а саме: у січні 2015 р. 11549,76 грн.; у лютому 2015 р. 9885,77 грн.; у березні 2015 р. 8588,35 грн.; у жовтні 2015 р. 7446,83 грн.; у листопаді 2015 р. 19127,59 грн.; у грудні 2015 р. 26445,66 грн. (акти приймання-передачі природного газу арк.с. 25-30).

З огляду на положення вимог ст. 530 ЦК України та домовленості сторін, строк оплати спожитого відповідачем в період з січня 2015 року по березень 2015 року та з жовтня 2015 року по грудень 2015 року газу станом на момент звернення позивача з позовом у даній справі до суду настав.

Позивач стверджує, що відповідач виконував свої грошові зобовязання за договором купівлі-продажу природного газу з порушенням обумовлених сторонами в договорі строків.

Факт порушення відповідачем строків виконання своїх грошових зобовязань також підтверджується Випискою операцій за період з 01.12.2014 р. 31.07.2015 р. (арк.с. 33). Відповідні обставини не заперечуються та не спростовуються відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що порушував виконання грошових зобовязання за договором купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В п. 7.2 договору купівлі-продажу природного газу відповідач погодився за порушення строків оплати спожитого природного газу сплачувати позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, враховуючи викладене вище та прострочення відповідачем грошового зобовязання за договором, перевіривши розмір пені, 3% річних та інфляційних втрат на предмет відповідності вимогам договору, чинного законодавства України, зокрема, ст.ст. 253-255, ч. З ст. 549, ст. 625 ЦК України, ст.ст. 230-232 ГК України, статтям 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення за період з 15.02.2015 р. по 24.01.2016 р. пені в сумі 1162,26 грн. та 3% річних в сумі 66,49 грн. є законними та обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат за період 15.02.2015 р. по 31.05.2015 р. підлягають задоволенню в сумі 561,71 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України. Даною нормою визначено, що судовий збір при частковому задоволенні позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1195,60 грн.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 175, 231-232 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш Дім 83» (61052, м. Харків, вул. Котлова, 83, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 1162,26 грн. пені; 66,49 грн. 3% річних; 561,71 грн. інфляційних втрат; 1195,60 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.01.2017 р.

Суддя ОСОБА_2