ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р.Справа № 922/4141/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації, смт. Хорошеве
про стягнення 10344603,07 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. № 14-88 від 18.04.2014 року

відповідача - ОСОБА_2, дов. № 20/17 від 10.01.2017 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 5460185,90 грн. основного боргу, 3080578,02 грн. пені, 223027,87 грн. 3% річних та 1580811,28 грн. інфляційних втрат за договором купівлі-продажу природного газу № 3192/15-БО-32 від 15 грудня 2014 року.

Представник відповідача у судовому засіданні 11 січня 2017 року та у наданому клопотанні просить суд зменшити розмір пені на 50% та долучити до матеріалів справи додаткові документи, які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 11 січня 2017 року проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% заперечує.

У судовому засіданні 11 січня 2017 року було оголошено перерву до 16 січня 2017 року до 12 годин.

16 січня 2017 року судове засідання було продовжено у тому ж складі суду.

Представник відповідача у судовому засіданні 16 січня 2017 року та у наданому клопотанні просить суд зменшити розмір пені на 50%.

Представник позивача у судовому засіданні 16 січня 2017 року проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% заперечує.

У судовому засіданні 16 січня 2017 року було оголошено перерву до 17 січня 2017 року до 09 годин 40 хвилин.

17 січня 2017 року судове засідання було продовжено у тому ж складі суду.

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками сторін не заявлено, суд переходить до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечує частково. У наданому клопотанні просить суд зменшити розмір пені на 50%.

Представник позивача у судовому засіданні проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% заперечує.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, судом встановлено наступне.

15 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивачем) та Комунальним підприємством теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації (відповідачем) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 3192/15-БО-32.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно пункту 1.1. договору, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов*язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 1.2. договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Згідно пункту 2.1. договору, продавець передає покупцю з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 6802,988 тис. куб.м.

Відповідно до пункту 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У період з січня 2015 року по грудень 2015 року позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 18299794,22 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу: від 31 січня 2015 року - на суму 5719759,03 грн.; від 31 січня 2015 року - на суму 119429,64 грн.; 28 лютого 2015 року - на суму 108293,28 грн.; від 28 лютого 2015 року - на суму 3506911,88 грн.; від 31 березня 2015 року - на суму 3277598,03 грн.; від 31 березня 2015 року - на суму 93037,85 грн.; від 30 квітня 2015 року - на суму 1114511,06 грн.; від 30 квітня 2015 року - на суму 25747,85 грн.; від 31 жовтня 2015 року - на суму 780016,98 грн.; від 30 листопада 2015 року - на суму 1538787,42 грн.; від 31 грудня 2015 року - на суму 2015701,20 грн.

Внаслідок неналежного виконання прийнятих на себе зобов*язань щодо повної та своєчасної оплати природного газу, отриманого на підставі договору, заборгованість (основний борг) відповідача перед позивачем складає 5460185,90 грн.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 5460185,90 грн. задовольнити.

Частиною першою статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим кодексом, іншими законами та договором.

За змістом статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 7.2 договору визначено, що у разі невиконання відповідачем пункту 6.1. договору відповідач сплачує позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

Як свідчать матеріали справи, позивачем був наданий обґрунтований розрахунок пені за весь період прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, відповідно до якого сума пені складає 3080578,02 грн.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем вказаної суми, суд встановив, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства та умовам договору.

Однак, як вбачається з наданих до суду доказів, Комунальне підприємство теплових мереж - це підприємство, що займає монопольне становище на ринку з централізованого теплопостачання у Харківському районі. Відповідно до частини 2 статті 20 Закону України "Про теплопостачання" від 02 червня 2005 року - тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб*єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованим. Тарифи на теплову енергію для Комунального підприємства теплових мереж затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до частини 7 статті 20 Закону України "Про теплопостачання" від 02 червня 2005 року збитки теплоенергогенеруючих та теплопостачальних організацій внаслідок надання пільг з оплати за спожиту теплову енергію окремим категоріям споживачів повністю відшкодовуються за рахунок джерел фінансування, визначених законами України, які передбачають відповідні пільги.

Основний прибуток Комунального підприємства теплових мереж - це оплата юридичними та фізичними особами послуг з теплопостачання.

Станом на 30 вересня 2016 року загальний борг споживачів перед Комунальним підприємством теплових мереж складає 19,490 млн. грн., що підтверджується копією баланса Комунального підприємства теплових мереж.

У зв*язку з систематичними неплатежами споживачів за надані послуги з теплопостачання, які пов*язані з інфляційними процесами в державі, Комунальне підприємство теплових мереж знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, має значну заборгованість перед своїми кредиторами, є збитковим (збиток складає 48,611 млн. грн.), що підтверджується копією балансу Комунального підприємства теплових мереж станом на 30 вересня 2016 року.

За приписами пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пленум Вищого господарського суду України в пункті 3.17.4 постанови від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'ясняє, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 223 Господарського кодексу України.

Пунктом 1 статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішення суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Суд, об'єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги причини неналежного виконання зобов'язання відповідачем та його тяжкий матеріальний стан.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50 %, а саме стягнути з відповідача пеню у розмірі 1540289,01 грн. В частині стягнення пені у сумі 1540289,01 грн. відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не виконані умови договору щодо оплати отриманого природного газу, суд вважає за необхідне стягнути з Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації на користь позивача 223027,87 грн. 3% річних та 1580811,28 грн. інфляційних втрат.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно приписів пункту 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесцуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 173, 193, 216, 217, 230, 233 Господарського кодексу України, статтями 525, 526, 530, 549, 551, 610, 611, 625, 655, 692 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації (62466, Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, вул. Горького, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код ЄДРПОУ 20077,90 грн. основного боргу, 1540289,01 грн. пені, 223027,87 грн. 3% річних, 1580811,28 грн. інфляційних втрат за договором купівлі-продажу природного газу № 3192/15-БО-32 від 15 грудня 2014 року та 155169,20 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 1540289,01 грн. відмовити.

Повне рішення складено 19.01.2017 р.

Суддя ОСОБА_3