ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2017 р. Справа № 914/2075/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Желік М.Б.

суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Універсал Банк вих.№312-ЮД2 від 25.10.2016 року

на ухвалу господарського суду Львівської області від 20.09.2016 року

у справі №914/2075/15

за заявою: Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області, м. Львів

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Дністер-Авто, м. Львів,

за участю представників:

від заявника: не з'явився,

від боржника: не з'явився,

від апелянта: ОСОБА_2

арбітражний керуючий (ліквідатор): не з'явився.

Учасникам процесу розяснено їх права та обовязки, передбачені ст. ст. 20,22 ГПК України. Заяв про відвід складу суду не надходило. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У судовому засіданні 11.01.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

20.09.2016 року господарським судом Львівської області (суддя Цікало А.І.) у справі №914/2075/15 винесено ухвалу, якою затверджено звіт арбітражного керуючого ОСОБА_3 про нарахування та виплату основної грошової винагороди за підсумками процедури ліквідації Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто» на суму 20 007 грн. 84 коп. Джерелом сплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого ОСОБА_3 встановлено кошти кредиторів ОСОБА_4 «Дністер-Авто», а саме: Галицької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області та Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» пропорційно сумі вимог кредиторів. Стягнуто з Галицької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь арбітражного керуючого ОСОБА_3 основну грошову винагороду арбітражного керуючого у розмірі 123 грн. 65 коп. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь арбітражного керуючого ОСОБА_3 основну грошову винагороду арбітражного керуючого у розмірі 19884 грн. 19 коп.

Також затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто». Вимоги Галицької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на суму 842563 грн. 59 коп. та вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на суму 135513701 грн. 25 коп. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто» вважаються погашеними. Заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто» перед Державним бюджетом України на суму 7308 грн. 00 коп. вважається погашеною. Вимоги кредиторів, які не були заявлені протягом провадження у справі № 914/2075/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто» або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто» (вул. Навроцького, буд. 27, м. Львів, 79034; ) суд ухвалив ліквідувати. Провадження у справі № 914/2075/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто» () припинити.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Львівської області від 20.09.2016 року у справі №914/2075/15, Публічне акціонерне товариство Універсал Банк подало апеляційну скаргу (вх.№ 01-05/5084/16 від 27.10.2016 року). Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції задоволено безпідставне клопотання ліквідатора про стягнення на його користь основної грошової винагороди з кредиторів пропорційно сумі вимог кредиторі. Також апелянт вважає поданий ліквідатором звіт таким, що не відповідає вимогам ч.1 ст.46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки відсутня довідка архівної установи щодо прийняття архівною установою документів, які підлягають довгостроковому зберіганню, а саме бухгалтерської, кадрової та іншої документації. Відтак, просить ухвалу від 20.09.2016 року скасувати, направити справу до місцевого господарського суду для продовження розгляду.

Згідно з автоматизованим розподілом справ КП Документообіг господарських судів, 27.10.2016 року справу за № 914/2075/15 розподілено до розгляду судді доповідачу Желіку М.Б., а членам колегії суддів Костів Т.С., Кузь В.Л.

31.10.2016 року ухвалами Львівського апеляційного господарського суду поновлено скаржнику строк на оскарження ухвали, матеріали апеляційної скарги визнано достатніми для прийняття їх до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 14.11.2016 року.

Ухвалами суду від 14.11.2016 року, від 30.11.2016 року, від 14.12.2016 року розгляд справи відкладався з підстав, зазначених у відповідних ухвалах.

12.12.2016 року, зважаючи на обставини, які унеможливлювали участь члена колегії - судді Кузя В.Л. у розгляді даної справи, згідно з розпорядженням керівника апарату №716 проведено автоматизовану заміну складу колегії суддів у даній справі та відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.12.2016 року суддю Кузь В.Л. замінено суддею Марко Р.І.

У судове засідання 11.01.2017 року зявився представник апелянта. Представники сторін та інших учасників процесу в судове засідання не зявилися, причин неявки не повідомили, заяв, клопотань щодо процесу розгляду справи не подавали, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Відтак, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за участю представника, що зявився в судове засідання, та за наявними у матеріалах справи документами.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню у звязку з наступним.

Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

25.06.2015 року на розгляд господарського суду Львівської області від Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області надійшла заява про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто» (вул. Навроцького, буд. 27, м. Львів, 79034; ).

Ухвалою суду від 30.06.2015 року прийнято заяву ДПІ у Сихівському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області про порушення справи про банкрутство ОСОБА_4 «Дністер-Авто» до розгляду.

Ухвалою від 14.07.2015 року порушено провадження у справі № 914/2075/15 про банкрутство ОСОБА_4 «Дністер-Авто».

Ухвалою від 19.11.2015 року затверджено реєстр вимог кредиторів.

Постановою суду від 09.02.2016 року ОСОБА_4 «Дністер-Авто» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, скасовано всі арешти, накладені на майно ОСОБА_4 «Дністер-Авто», ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3

17.05.2016 року до суду за вх. № 20881/16 від ліквідатора поступив проміжний звіт про виконану роботу з додатками.

Ухвалою суду від 21.06.2016 року замінено кредитора ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області правонаступником Галицька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

Ухвалою від 20.09.2016 року затверджено звіт арбітражного керуючого ОСОБА_3 про нарахування та виплату основної грошової винагороди за підсумками процедури ліквідації Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто», вимоги Галицької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області та Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто» ухвалено вважати погашеними; заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто» перед Державним бюджетом України на суму 7308 грн. 00 коп. - вважати погашеною; вимоги кредиторів, які не були заявлені протягом провадження у справі № 914/2075/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто» або відхилені господарським судом, ухвалено вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами - такими, що не підлягають виконанню. Товариство з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто» ліквідовано. Провадження у справі № 914/2075/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто» припинено.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як зазначено в ч.ч.1-3 ст.46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються:

відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси;

відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу;

копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна;

реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів;

документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів;

довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню;

для акціонерних товариств - копія розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій, засвідчена Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку;

для емітентів цінних паперів - копія звіту про наслідки погашення цінних паперів, засвідчена Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Звіт ліквідатора має бути схвалений комітетом кредиторів, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) боржника (для державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків).

Про час і місце судового засідання, у якому має розглядатися звіт і ліквідаційний баланс, господарський суд повідомляє ліквідатора та членів комітету кредиторів.

Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Копія цієї ухвали надсилається органу, який здійснив державну реєстрацію юридичної особи - банкрута, та органам державної статистики для виключення юридичної особи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також власнику майна та органам доходів і зборів за місцезнаходженням банкрута.

Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов'язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна.

Так, поданий суду 20.09.2016 року звіт ліквідатора не містить довідки архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню. Ліквідатором у звіті від 16.09.2016 року зазначено, що відсутність такої довідки повязана з тим, що керівними органами підприємства-банкрута не було передано жодних документів, які б підлягали такому довгостроковому зберіганню. Крім цього, положення ч.4 ст.31 Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи» стосуються архівних підрозділів державних органів, органів місцевого самоврядування, державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а підприємство банкрута є товариством з обмеженою відповідальністю і не є державним органом, установою чи організацією.

Однак, колегія суддів зазначає, що статтею 48 (ч.2, ч.3) «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що до винесення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи - банкрута ліквідатор зобов'язаний забезпечити збереженість архівних документів банкрута і за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері архівної справи і діловодства або з уповноваженою ним архівною установою визначити місце подальшого їх зберігання. Спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері архівної справи і діловодства або уповноважена ним архівна установа зобов'язані прийняти архівні документи банкрута на зберігання без додаткових умов.

Крім цього, відповідно до ч.ч. 1,3 ст.32 Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи» об'єднання громадян і релігійні організації, а також підприємства, установи та організації, засновані на приватній формі власності, мають право створювати архівні підрозділи для постійного або тимчасового зберігання документів, що не належать державі, територіальним громадам, передавати документи Національного архівного фонду на зберігання до державних та інших архівних установ. Зазначені юридичні особи зобов'язані забезпечити збереженість документів, що нагромадилися за час їх діяльності, до проведення експертизи їх цінності в порядку, встановленому цим Законом, та протягом року з дня реєстрації цих юридичних осіб в установленому законодавством порядку погодити свою номенклатуру справ з однією з державних архівних установ або архівним відділом міської ради.

У разі ліквідації зазначених юридичних осіб ліквідаційні комісії зобов'язані забезпечити впорядкування та збереженість документів, у тому числі документів з кадрових питань (особового складу), регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахуванням і виплатою заробітної плати працівникам, і за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архівної справи і діловодства, або уповноваженою ним архівною установою визначити місце подальшого зберігання архівних документів цих юридичних осіб.

У матеріалах справи відсутні докази виконання ліквідатором зазначеного обовязку.

Зі звіту ліквідатора та доданих до нього документів вбачається, що ліквідатором, з метою виявлення активів банкрута, надіслано запити до ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області; Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області; ГУ Держпраці у Львівській області; Державної інспекції сільського господарства в Львівській області; ГУ Держгеокадастру у Львівській області; Сихівського ВДВС Львівського МУЮ; Львівської митниці ДФС; Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті; Державної авіаційної служби України.

У відповідь на такі запити у матеріалах справи наявні лист Львівської митниці ДФС від 22.02.2016 р. №2115/10/13-70-20/19 з інформацією щодо відсутності операцій по Львівській митниці; повідомлення ГУ Держпраці у Львівській області від 26.02.2016 р. №1111/1/9-09 про відсутність транспортних засобів, зареєстрованих за ОСОБА_4 «Дністер-Авто»; лист Територіального сервісного центру МВС у Львівській області від 09.03.2016 р. №31/13-1748зп з доданим витягом з журналу карток щодо ОСОБА_4 «Дністер-Авто»; повідомлення Державної авіаційної служби України від 26.02.2016 р. №13.19-2014 щодо відсутності повітряних суден, зареєстрованих за ОСОБА_4 «Дністер-Авто»; повідомлення Укртрансбезпеки від 17.03.2016 р. №1586/20/15-16 щодо відсутність плавзасобів, зареєстрованих за ОСОБА_4 «Дністер-Авто»; повідомлення Державної інспекції сільського господарства в Львівській області від 28.03.2016 р. №623/4-7-8 про відсутність транспортних засобів, зареєстрованих за ОСОБА_4 «Дністер-Авто»; повідомлення ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 21.03.2016 р. №33-13-0.4-4461/2-16 про відсутність земельних ділянок, зареєстрованих за ОСОБА_4 «Дністер-Авто».

З долученого листа Територіального сервісного центру МВС у Львівській області від 09.03.2016 р. №31/13-1748зп з долученим журналом карток не вбачається чіткого та однозначного твердження про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів. На виконання вимог суду апеляційної інстанції про надання належно оформленої довідки про відсутність зареєстрованих транспортних засобів за ОСОБА_4 «Дністер-Авто» ліквідатором відповідних доказів не подано.

Також у матеріалах справи наявні отримані ліквідатором Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 15.02.2016 р. №53252152 та від 16.02.2016 р. №53316864, з яких вбачається, що у Реєстрі права власності на нерухоме майно відомості відсутні, у Державному реєстрі іпотек відомості відсутні, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. Однак, разом з цим містяться записи, в яких відображено, що все нерухоме майно ОСОБА_4 «Дністер-Авто» перебуває під арештом (номер запису про обтяження 9466138 актуальна інформація), а нежитлові приміщення, власником яких є ОСОБА_4 «Дністер-Авто», перебувають під обтяженням у вигляді заборони на нерухоме майно (іпотечний договір, 3694, 17.06.2008р.).

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, постановою господарського суду Львівської області від 09.02.2016 року скасовано всі арешти, накладені на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто» () чи інші обмеження щодо розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто». Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто» () не допускається.

Однак, в оскаржуваній ухвалі судом не зясовано та не досліджено, а ліквідатором у звіті станом на 16.09.2016 року не зазначено про перелік і стан майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Дністер-Авто», яке перебувало під арештом. Також до звіту ліквідатора у справі про банкрутство не долучено відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів, які передбачені ст.46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». У звіті не вказано причин неподання таких документів, а з наявних у матеріалах справи документів не вбачається, що ліквідатором у ліквідаційній процедурі вчинено всі необхідні дії, передбачені та покладені на ліквідатора законом.

Враховуючи наведене, судова колегія зазначає, що суд дійшов передчасного висновку, що звіт ліквідатора ОСОБА_4 «Дністер-Авто» підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов'язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна.

Так, ліквідатором подано суду ліквідаційний баланс підприємства боржника, з якого вбачається, що баланс за активами відсутній, за пасивом станом на 16.09.2016 року дорівнює нулю.

Однак, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 ГПК України).

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» господарський суд може винести ухвалу про ліквідацію юридичної особи, що звільнилася від боргів, лише у разі, якщо залишок її майнових активів менший, ніж вимагається для продовження нею господарської діяльності згідно із законодавством.

Перелік додатків до звіту ліквідатора, які подаються суду разом із звітом та ліквідаційним балансом є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури.

Ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій по виявленню активів та пасивів боржника, встановленню правового статусу боржника, як юридичної особи, доведення неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів та необхідність його ліквідації), висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Окрім того, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу є судовим актом, який не тільки встановлює обставини відсутності майна боржника для задоволення вимог кредиторів, дає оцінку повноті дій ліквідатора в ході ліквідаційної процедури, вона підсумовує також хід процедури банкрутства та припиняє провадження у справі про банкрутство. При цьому, звіт ліквідатора та поданий ним ліквідаційний баланс є підсумковими документами, які підтверджують належне проведення ліквідатором всіх заходів ліквідаційної процедури, повне вчинення ним дій по виявленню кредиторів та активів боржника.

Однак, звіт ліквідатора, який надано суду на затвердження у даній справі, вказаним вимогам закону не відповідає, оскільки в ньому не відображено вчинення всіх належних та вичерпних дій ліквідатором по виявленню майнових активів та по формуванню ліквідаційної маси банкрута.

У відповідності до ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про можливість затвердження звіту ліквідатора та завершення ліквідаційної процедури ОСОБА_4 «Дністер-Авто» зроблені передчасно, а тому відсутні законні підстави для затвердження звіту та припинення провадження по справі.

Стосовно заперечень апелянта про джерело і порядок оплати арбітражному керуючому грошової винагороди колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» врегульовано винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Так, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду (ч.1).

Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород. Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень керуючого санацією, ліквідатора (ч.2).

Розпорядник майна звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на першому засіданні комітету кредиторів, а також за результатами процедури розпорядження майном боржника. Керуючий санацією не рідше одного разу на три місяці, а ліквідатор - щомісяця звітують перед комітетом кредиторів про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п'ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку (ч.7).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2016 року до суду ліквідатором подано клопотання про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута. До поданого клопотання долучено звіт ліквідатора, протокол засідання комітету кредиторів від 16.09.2016 р. № 3, ліквідаційний баланс ОСОБА_4 «Дністер-Авто» станом на 16.09.2016 р., реєстр вимог кредиторів ОСОБА_4 «Дністер-Авто», звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого, заяву про стягнення з кредиторів грошової винагороди арбітражного керуючого.

У заяві від 20.09.2016 року ліквідатор зазначив про відсутність будь-яких виплат йому за виконання ним обовязків ліквідатора та просив стягнути суму основної грошової винагороди арбітражного керуючого з кредиторів пропорційно сумі вимог кредиторів. Доказів на спростування твердження про нездійснення виплат ліквідатору за період з 09.02.2016-16.09.2016 років учасниками не подано, а докази здійснення такої оплати у матеріалах справи відсутні.

Однак, вирішення питання про покладення на кредиторів обовязку з відшкодування витрат ліквідатору пропорційно розміру їх вимог за наявності обставин, встановлених вище судом апеляційної інстанції і не врахованих місцевим судом, колегія суддів вважає також передчасним і недоцільним. Так, суд повинен був переконатися у виключності обставин справи, які б з переконливістю доводили неможливість задоволення вказаних вимог за рахунок інших джерел. Зокрема, суд зобовязаний був перевірити, чи вжито ліквідатором всіх можливих заходів по розшуку майна активів боржника. Проте, вказані обставини не у повному обсязі були досліджені місцевим судом, внаслідок чого висновок суду про затвердження звіту арбітражного керуючого ОСОБА_3 про нарахування та виплату основної грошової винагороди за підсумками процедури ліквідації боржника є необгрунтованим.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Враховуючи наведене, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Універсал Банк підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню як така, що прийнята передчасно, з неповним з'ясуванням всіх обставин, а справа направленню на розгляд до місцевого суду.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Універсал Банк вих.№312-ЮД2 від 25.10.2016 року на ухвалу господарського суду Львівської області від 20.09.2016 року у справі №914/2075/15 задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Львівської області від 20.09.2016 року у справі №914/2075/15 скасувати.

3. Направити справу № 914/2075/15 для подальшого розгляду до господарського суду Львівської області у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 13.01.2017 року.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.