РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2017Справа №910/20285/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес"
до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"
про стягнення 5557,78 грн.
Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Сакалюк Д.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (надалі - відповідач) про стягнення 5557,78 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №006-0464508/01НТ від 19.02.2015 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2016 (суддя Домнічева І.О.) порушено провадження у справі №910/20285/16, розгляд справи призначено на 22.11.2016; зобов'язано Моторне (транспортне) страхове бюро України надати інформацію щодо наявності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи при керуванні автомобілем "Daewoo", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 розгляд справи відкладено на 06.12.2016.

24.11.2016 від позивача через відділ діловодства суду надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

25.11.2016 до відділу діловодства суду від МТСБУ надійшла витребувана судом інформація.

05.12.2016 від відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечив, у зв'язку з тим, що станом на момент ДТП транспортний засіб "Daewoo", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 було застраховано у іншій страховій компанії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2016 розгляд справи відкладено до 10.01.2017.

Відповідно до Розпорядження №04-23/2739 від 27.12.2016 у зв'язку зі звільненням судді ОСОБА_7 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/20285/16.

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2016 для розгляду справи №910/20285/16 визначено суддю Грєхову О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2016 справу №910/20285/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.01.2017.

Представник позивача в судовому засіданні 10.01.2017 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також подав додаткові документи до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання своїх представників не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.01.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.02.2015 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес", як страховиком, та ОСОБА_2, як страхувальником, укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №006-0464508/01НТ, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_4, 2013 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься зокрема ДТП, а вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 20.02.2015 по 24.02.2016.

У подальшому сторони підписали Додаткову угоду №1 до Договору добровільного страхування наземного транспорту №006-0464508/01НТ від 19.02.2015, якою домовилися змінити підпункт «Реєстраційний номер» пункту 4 договору «Застрахований транспортний засіб (ТЗ)» викласти в наступній редакції: Реєстраційний номер НОМЕР_1.

01.11.2015 о 13 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Віскозна, 4 відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2, при заїзді на парковку не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, водій ОСОБА_4, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 23.12.2015 у справі №754/17103/15-п встановлено порушення ОСОБА_3 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також накладено стягнення у вигляді штрафу.

02.11.2015 власник автомобіля марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до позивача з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та ОСЦПВВНТЗ, а також заявою щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування, в якій просив виплатити страхове відшкодування на рахунок ремонтної організації ФОП ОСОБА_5

Відповідно до Звіту з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу №737 від 30.11.2015, складеного оцінювачем ОСОБА_6 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду державного майна України НОМЕР_5 від 2003), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в ДТП складає 7087,78 грн.

Відповідно до норм чинного законодавства та з урахуванням умов Договору добровільного страхування наземного транспорту №006-0464508/01НТ від 19.02.2015, позивач склав страховий акт №56902/1 від 03.12.2015, згідно з яким пошкодження автомобіля марки «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в загальному розмірі 5557,78 грн.

На підставі складеного страхового акту №56902/1 від 03.12.2015 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 5557,78 грн. на рахунок СТО ФОП ОСОБА_5, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №19903 від 04.12.2015.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом зокрема є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

Враховуючи наведене, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" виплативши згідно з Договором добровільного страхування наземного транспорту №006-0464508/01НТ від 19.02.2015 страхове відшкодування потерпілому - ОСОБА_2, отримало від останньої права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки «Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_3 та знаходився під його керуванням.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_3 у ДТП встановлена в судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля марки «Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2, відшкодовується ним як власником вказаного транспортного засобу.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 уклав з Приватним акціонерним товариством "Українська транспортна страхова компанія" Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту (поліс) №АІ/5958706, строк дії якого встановлено з 24.01.2015 по 23.01.2016 та предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Отже, відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації автомобіля марки «Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована відповідачем.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АІ/5958706 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50000,00 грн., франшиза - 500,00 грн.

За таких обставин, беручі до уваги розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача (5557,78 грн.), а також визначені полісом №АІ/5958706 розміри лімітів відповідальності та франшизи (500,00 грн.), суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає до стягнення 5057,78 грн.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів повної сплати заявленої до стягнення суми, а його доводи, викладені у відзиві на позовну заяву спростовуються вищенаведеним.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 77; ідентифікаційний код 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" (04050, м. Київ, вулиця Білоруська, будинок 3, ідентифікаційний код 20344871) страхове відшкодування в розмірі 5057 (п'ять тисяч п'ятдесят сім) грн. 78 коп. та 1254 (одну тисячу двісті п'ятдесят чотири) грн. 03 коп. судового збору.

3. В решті позову - відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.01.2017.

Суддя Грєхова О.А.