ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2017 р. Справа №4/2315-39/173

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

при секретарі судового засідання Федорів Н.В.,

за участю представників:

від стягувача ОСОБА_1

від боржника не зявився

від органу ДВС не зявився

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», вих.№119-4151/2 від 17 листопада 2016 року

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.11.2016 року (суддя Іванчук С.В.), винесену за результатами розгляду заяви ПАТ «Львівобленерго»

про відновлення строку для предявлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу

у справі №4/2315-39/173

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів

до відповідача Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта «Межирічанська», м. Червоноград

про стягнення заборгованості в розмірі 405 376,70 грн.

в с т а н о в и в :

08 вересня 2016 року ВАТ «Львівобленерго» звернулось до Господарського суду Львівської області з заявою (вих.№119-3001/2 від 29 серпня 2016 року) про відновлення строку для предявлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу №4/2315-39/173 від 20.01.2003 року про стягнення боргу з ДВАТ «Шахта «Межирічанська» на користь ВАТ «Львівобленерго» в розмірі 297997,02 грн., держмита в розмірі 1700 грн. та витрат на ІТЗ судового процесу в розмірі 118 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.11.2016 року у справі №4/2315-39/173 відмовлено у задоволенні заяви ВАТ «Львівобленерго».

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не подано належних, допустимих та достатніх доказів втрати наказу №4/2315-39/173, що передбачені ст.120 ГПК України, а саме: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу. Поряд з тим, суд зазначає, що не долучено до справи жодного документа про звернення позивача з 2003 року до ВДВС із заявами про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, надсилання запитів про вчинені дії державним виконавцем при виконанні виконавчого провадження й інших доказів, про подання будь-яких клопотань, пояснень, заперечень чи міркувань з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, а також не надано доказів звернення до Господарського суду Львівської області із заявою про видачу дублікату наказу у звязку із його втратою в межах строків предявлення наказу до виконання з врахуванням періоду переривання таких строків. В оскаржуваній ухвалі суд зазначає, що заявником не наведено належного обґрунтування та доказів на підтвердження обставин для поновлення пропущеного строку та видачі дубліката наказу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.11.2016 року у справі №4/2315-39/173 та прийняти постанову, якою задоволити заяву ПАТ «Львівобленерго»: поновити строк предявлення наказу до виконання та видати дублікат наказу №4/2315-39/173 від 20.01.2003 року. Зокрема, вказує, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність доказів втрати наказу №4/2315-39/173 від 20.01.2003 року, оскільки заявником до заяви долучено довідку стягувача про втрату вказаного наказу, зважаючи на листи-відповіді органів ДВС про відсутність в них на виконанні вказаного наказу та відсутність відповідного виконавчого провадження з виконання наказу.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 року відновлено пропущений строк на подання апеляційної скарги та зазначену вище апеляційну скаргу прийнято до провадження і призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.12.2016 року.

Представники стягувача та боржника в судове засідання 19.12.2016 року не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення ухвали суду від 07.12.2016 року (арк. арк. справи 140, 141).

Ухвалою суду від 19.12.2016 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги, відкладено розгляд апеляційної скарги на 11.01.2017 року та зобовязано Відділ Державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції надати суду до 11 січня 2017 року: - матеріали виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20 січня 2003 року; - докази передачі виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20 січня 2003 року до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, у разі, якщо така передача мала місце; - довідку про втрату наказу Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20 січня 2003 року, у разі якщо останній втрачено.

Відділ Державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції вимог ухвали суду не виконав, витребувані докази суду не надав.

В судове засідання 11.01.2017 року зявився представник стягувача, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задоволити в повному обсязі.

Представники боржника та органу ДВС в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання (арк. арк. справи 157-160).

Оскільки явка боржника та органу ДВС не визнавалась обовязковою, враховуючи положення ст.ст.119, 120 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника стягувача, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено апеляційним господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 15 жовтня 2002 року по справі №4/2315-39/173 частково задоволено позов ВАТ «Львівобленерго»: присуджено до стягнення на користь останнього з ДВАТ «Шахта «Межирічанська» 297 997,02 грн. боргу за понаддоговірне споживання електроенергії, 1 700 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Виконання рішення розстрочено до 30 січня 2004 року зі сплатою рівними частинами кожного місяця.

На виконання вказаного рішення 20 січня 2003 року Господарським судом Львівської області видано наказ про примусове виконання рішення №4/2315-39/173.

14 березня 2003 року стягувач звернувся до Відділу Державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції з заявою (вих.№53-691/г) про примусове виконання рішення суду, до якої долучив оригінал наказу Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20.01.2003 року.

08 вересня 2016 року ВАТ «Львівобленерго» звернулось до Господарського суду Львівської області з заявою (вих.№119-3001/2 від 29 серпня 2016 року) про відновлення строку для предявлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу №4/2315-39/173 від 20.01.2003 року (арк. справи 63).

Вказана заява стягувача мотивована тим, що 14.03.2003 року виконавчий документ скеровано до відділу ДВС Червоноградського МУЮ разом із відповідною заявою стягувача про примусове виконання рішення. Будь які оплати на погашення цього боргу станом на 29.08.2016 року у заявника відсутні. Також заявник зазначає, що наказ №4/2315-39/17 не перебуває на виконанні ні у відділі ДВС Червоноградського МУЮ, ні у відділі ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області, а з листів отриманих від ВДВС Червоноградського МУЮ, Відділу ПРВ УДВС ГУЮ у Львівській області та Відділу ДВС Сокальського РУЮ вбачається, що зазначений наказ втрачено, про що стягувачем видано відповідну довідку. На підтвердження даних обставин до поданої заяви долучено довідку, підписану головою правління та фінансовим директором стягувача про те, що наказ №4/2315-39/173 втрачено і повторно до виконання він не предявлений, а також листи органів ДВС №09.1-45/18635 від 11.11.2013 року, №09-07/4972 від 29.07.2016 року та листи до ВДВС Сокальського РУЮ від 20.05.2014 року, від 22.10.2014 року, від 25.08.2015 року та від 19.07.2016 року.

Як зазначено вище, ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.11.2016 року у справі №4/2315-39/173 відмовлено у задоволенні заяви ВАТ «Львівобленерго» про відновлення строку для предявлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу у справі №4/2315-39/173.

Проте, колегія суддів з таким висновком місцевого господарського суду не погоджується, з огляду на наступне:

В силу ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ст.4-5 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно зі статтею 120 ГПК України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала. До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Колегією суддів встановлено, що стягувач неодноразово звертався до органу ДВС з проханням надати інформацію про стан виконавчого провадження з виконання наведеного вище наказу.

Листом за вих.№11977/09-15/3090 від 23 листопада 2011 року в.о. начальника Відділ Державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції ОСОБА_2 повідомив стягувача про стан зведеного виконавчого провадження №14/В-4 (ЄДРВП №3594016) щодо стягнення заборгованості з ДП «Львіввугілля» в тому числі і на користь ВАТ «Львівобленерго», зокрема, зазначив, що виконавче провадження зупинено постановою державного виконавця від 30.12.2005 року, у звязку з внесенням підприємства-боржника до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до ЗУ «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу». Постановою державного виконавця від 04.01.2011 року виконавче провадження поновлено, однак постановою від 14.02.2011 року знову зупинено, у звязку з продовженням процедури погашення заборгованості підприємства паливно-енергетичного комплексу до 01.01.2013 року, на підставі Закону України №2940-VI (арк. справи 81).

12 лютого 2013 року стягувач звернувся до начальника Відділу ДВС Червоноградського МУЮ з вимогою вжити заходи до забезпечення виконання рішення суду.

У відповідь на вказаний лист начальник зазначеного відділу ДВС ОСОБА_2 листом за вих.№734/09-14/2910 від 20 лютого 2013 року повідомив стягувача, що виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20.01.2003 року скеровано у Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Львівській області на підставі постанови в.о. начальника Управління ДВС Головного управління юстиції у Львівській області від 08.10.2012 року про передачу виконавчих проваджень (арк. справи 84).

Докази передачі виконавчого провадження до зазначеного відділу в матеріалах справи відсутні.

12 березня 2013 року стягувач звернувся до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Львівській області з клопотанням про вчинення дій, спрямованих на виконання рішення суду. Повторно стягувач звертався 06 серпня 2013 року та втретє 25 жовтня 2013 року.

Листом за вих.№09.1-45/18635 від 11 листопада 2013 року начальник вказаного відділу ОСОБА_3 повідомив стягувача, що із Відділу ДВС Червоноградського МУЮ до Відділу ПВР передано виконавчі провадження, боржником за якими є ДП «Львіввугілля», при цьому зазначає, що виконавчі провадження, боржниками у яких є ДВАТ «Шахта Великомостівська» та ДВАТ «Шахта «Межирічанська» до Відділу ПВР не передавались. Щодо боржника ДП «Львіввугілля» повідомив, що на той час виконавчі провадження про стягнення з останнього, у Відділі не перебувають, а згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень останні, боржником за якими є ДП «Львіввугілля» зареєстровані у Відділі ДВС Сокальського РУЮ (арк. справи 68).

Зважаючи на наведене, 20 травня 2014 року стягувач звернувся до Відділу ДВС Сокальського РУЮ з відповідним клопотанням про стан виконавчого провадження. Повторно стягувач звертався 22 жовтня 2014 року, втретє 25 серпня 2015 року та четвертий раз 19 липня 2016 року.

Листом за вих.№09-07/ від 29 липня 2016 року начальник Сокальського районного відділу ДВС ОСОБА_4 повідомив стягувача, що згідно даних ЄДРВП станом на 29.07.2016 року на виконанні у Відділі не перебувають виконавчі провадження, зокрема і з виконання наказу Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 (арк. справи 73).

З наведеного вище вбачається, що наказ Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20.01.2003 року втрачено органом Державної виконавчої служби, оскільки оригінал такого наказу предявлено стягувачем до виконання ще у 2003 році, а Відділом ДВС Червоноградського МУЮ такий наказ прийнято до виконання, що зокрема підтверджується і листом в.о. начальника вказаного Відділу за вих.№11977/09-15/3090 від 23 листопада 2011 року (арк. справи 81).

Слід зазначити, що Відділом ДВС Червоноградського МУЮ не доведено належними та допустимими доказами факт передачі виконавчого провадження з виконання вказаного наказу до іншого Відділу Державної виконавчої служби.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, стягувач звернувся з письмовими клопотаннями у всі три Відділи Державної виконавчої служби Відділу ДВС Червоноградського МУЮ, Відділу ДВС Сокальського РУЮ та Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Львівській області з метою надання інформації про виконавче провадження та просив надати докази передачі такого провадження з одного відділу ДВС до іншого, однак, лише Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Львівській області подав суду пояснення (вих.№4/2315/02.1-31/В-8 від 11 листопада 2016 року), в яких зазначив, що згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, Книг реєстрації вхідної кореспонденції, Книг обліку виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям відділу, наказ Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20.01.2003 року на виконання до Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області не надходив та на виконанні не перебуває (арк. справи 116).

Інші Відділи ДВС відповіді на клопотання стягувача не надали.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що наказ Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20.01.2003 року не повертався органом ДВС на адресу стягувача. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_5 процесуального кодексу України не ставлять видачу дубліката втраченого наказу в залежність як від причин його втрати, так і від того, ким втрачений наказ. Визначальними обставинами є сам факт втрати виданого судом наказу і те, що він не пред'являвся до виконання або не знаходиться на виконанні.

Зважаючи на наведене вище, колегія суддів вважає доведеним факт втрати наказу Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20.01.2003 року не з вини стягувача.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.119 ГПК України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Згідно з ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу, у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, після переривання, встановлюється з дня його поверненням в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Як вже зазначалось вище в матеріалах справи відсутні відомості, а органом ДВС не доведено протилежного, що спірний наказ господарського суду в установленому порядку повернутий на адресу стягувача та отриманий останнім.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено, що однією із основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду, а відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Разом з тим, положення ст.ст.124 та 129 Конституції України розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 року вказав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Європейський суд з прав людини у п.40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначає, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обовязкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Беручи до уваги все наведене вище, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що наказ Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20.01.2003 року в установленому порядку повернутий стягувачу та ним отриманий, зважаючи на листи Відділу ДВС Червоноградського МУЮ, Відділу ДВС Сокальського РУЮ та Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Львівській області, які підтверджують, що вказаний наказ на виконанні у зазначених відділах не перебуває, а докази виконання рішення суду відсутні, беручи до уваги закріплений ст.124 Конституції України принцип обов'язковості виконання судових рішень, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність правових підстав для видачі дубліката наказу Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20.01.2003 року та поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання.

Відповідно до ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Статтею 103 ГПК України передбачено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 14.11.2016 року у справі №4/2315-39/173 та задоволення заяви ВАТ «Львівобленерго» (вих.№119-3001/2 від 29 серпня 2016 року) про відновлення строку для предявлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу №4/2315-39/173 від 20.01.2003 року.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 104, 105, 106, 119, 120 ГПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» задоволити.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.11.2016 року у справі №4/2315-39/173 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким задоволити заяву ВАТ «Львівобленерго» (вих.№119-3001/2 від 29 серпня 2016 року) про відновлення строку для предявлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу №4/2315-39/173 від 20.01.2003 року.

Видати дублікат наказу Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20 січня 2003 року на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 15 жовтня 2002 року по справі №4/2315-39/173.

Відновити пропущений строк для предявлення наказу Господарського суду Львівської області №4/2315-39/173 від 20 січня 2003 року до виконання.

На виконання постанови місцевому господарському суду видати дублікат наказу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №4/2315-39/173 повернути до Господарського суду Львівської області.

Повну постанову складено 13.01.2017 року.

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бойко С.М.

ОСОБА_6