УХВАЛА

16.01.2017Справа № 910/20212/15

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши скаргу розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Златобанк" на дії державного виконавця, пов'язані з оцінкою майна, у справі

за позовомПублічного акціонерного товариства "Златобанк"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 529 322 грн 26 коп.
Представники:
від стягувача (скаржника): Борисенко М.О. - представник за довіреністю;
від боржника: не з'явились;
від Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Господарського територіального управління юстиції у м. Києві: не з'явились,

встановив:

05.08.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Златобанк" з вимогами до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 529 322 грн 26 коп. заборгованості за кредитним договором № 34/12/KLMB від 31.10.2012, у тому числі: 500 000 грн 00 коп. заборгованості по кредиту, 22 047 грн 94 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2 274 грн 32 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків та 5 000 грн 00 коп. штрафу за неналежне виконання зобов'язань за договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2016, позов задоволено повністю, з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Златобанк" стягнуто заборгованість по кредиту у розмірі 500 000 грн 00 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 22 047 грн 94 коп., пеню за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 2 274 грн 32 коп. та штраф за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором щодо повної та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 5 000 грн 00 коп., а також в дохід Державного бюджету України стягнуто судовий збір у розмірі 10 586 грн 45 коп.

20.10.2016, на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2015, видано накази.

29.11.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Златобанк" надійшла скарга на дії державного виконавця, пов'язані з оцінкою майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2016 скаргу Публічного акціонерного товариства "Златобанк" і додані до неї документи повернуто скаржнику без розгляду.

16.12.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Златобанк" надійшла скарга на дії державного виконавця, пов'язані з оцінкою майна, відповідно до якої скаржник просить суд: визнати неправомірною бездіяльність Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Бережної О.О. по виконавчому провадженню ВП № 49305893 в частині встановлення ринкової вартості майна згідно Акту опису та арешту майна від 11.05.2016; визнати недійсними результати визначення ринкової вартості майна згідно Акту опису й арешту майна від 11.05.2016, які зазначені у Звіті про незалежну оцінку майна від 21.10.2016; визнати недійсним Звіт про незалежну оцінку майна від 21.10.2016 у виконавчому провадженні ВП № 49305893; зобов'язати Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Бережну О.О. по виконавчому провадженню ВП № 49305893 провести оцінку та встановити ринкову вартість майна згідно Акту опису та арешту майна від 11.05.2016 відповідно до приписів діючого законодавства України.

Скарга мотивована тим, що в порушення норм чинного законодавства України головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Бережна О.О. у зв'язку з невідповідністю звіту про оцінку майна приписам діючого законодавства України (оцінювача визначено не на конкурсних засадах, звіт не містить зібраних оцінювачем вихідних даних та інформацію з посиланням на джерело їх отримання, у звіті відсутня порівняльна інформація стосовно ринкової вартості майна) не було проведено ніяких дій по повторному встановленню реальної ринкової вартості майна та виправленню звіту.

Ухвалою Господарського суду місті Києва від 19.12.2016 розгляд скарги Публічного акціонерного товариства "Златобанк" на дії державного виконавця, пов'язані з оцінкою майна призначено на 16.01.2017.

13.01.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Господарського територіального управління юстиції у м. Києві надійшли заперечення на скаргу.

У судове засідання 16.01.2017 з'явився представник стягувача та надав пояснення по суті скарги, відповідно до якої в поновному обсязі її підтримав та просить суд задовольнити скаргу.

Представники Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Господарського територіального управління юстиції у м. Києві та боржника в судове засідання не з'явились, представник боржника клопотання про відкладення розгляду справи не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення представника стягувача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Обов'язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17 травня 2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява N 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно зі статтею 124 Конституції України та статтею 115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.04.1999, № 606-XIV "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За умовами статті 2 Закону України від 21.04.1999, № 606-XIV "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України від 21.04.1999, № 606-XIV "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Згідно з положеннями пункту 1.5. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частин 1, 2 статті 13 Закону України від 21.04.1999, № 606-XIV "Про виконавче провадження" для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Як експерт або спеціаліст може бути запрошена будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі.

Згідно з частиною 1 статті 58 Закону України від 21.04.1999, № 606-XIV "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

За приписами статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

23.06.2016 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Бережною О.О. винесено постанову про призначення ОСОБА_4 (сертифікат НОМЕР_1 від 11.06.2013 Фонду державного майна України) експертом для оцінки описаного та арештованого майна у виконавчому провадженні № 49305893 з виконання наказу № 910/20212/15 від 20.10.2015, виданого Господарським судом міста Києва.

21.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська експертна група" та Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві підписано акт наданих послуг № 9-ДАР/16 згідно договору № 45-05/16-Т від 11.05.2016 про надання послуг за державні кошти, відповідно до якого виконавець передав, а замовник прийняв звіт експерта про визначення початкової вартості наступного майна: рухомого майна в кількості 52 позиції (виконавче провадження № 49305893) згідно Акту опису й арешту майна від 11.05.2016.

Відповідно до Звіту з незалежної оцінки майна: косметичні засоби № 16142 від 21.10.2016 ринкова вартість (початкова ціна на електронних торгах (аукціоні)) майна, що оцінюється - об'єкта оцінки (згідно Акту опису й арешту майна від 11.05.2016. Виконавче провадження 49305893), станом на 21.10.2016 становить 327 166 грн 00 коп.

При визначенні вартості об'єкта оцінки, оцінювачем було застосовано порівняльний підхід.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003, № 1440, який є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності встановлено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки та нову дату (у разі потреби).

Національним стандартом № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" встановлено, що порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об'єктами порівняння та об'єктом оцінки.

Для визначення ринкової вартості об'єкта оцінки у матеріальній формі із застосуванням порівняльного підходу інформація про подібне майно повинна відповідати таким критеріям:

- умови угод купівлі-продажу або умови пропонування щодо укладення таких угод не відрізняються від умов, які відповідають вимогам, що висуваються для визначення ринкової вартості;

- продаж подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати;

- умови на ринку подібного майна, що визначали формування цін продажу або пропонування, на дату оцінки істотно не змінилися або зміни, які відбулися, можуть бути враховані.

Основними елементами порівняння є характеристики подібного майна за місцем його розташування, фізичними та функціональними ознаками, умовами продажу тощо. Коригування вартості подібного майна здійснюється шляхом додавання або вирахування грошової суми із застосуванням коефіцієнта (відсотка) до ціни продажу (пропонування) зазначеного майна або шляхом їх комбінування.

Відповідно до пункту 54 розділу "Загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна" Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2003, № 1440 "Про затвердження Національного стандарту № 1 - зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства.

Судом при дослідження Звіту з незалежної оцінки майна: косметичні засоби № 16142 від 21.10.2016 встановлено, що зміст останнього відповідає вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", а саме у звіті міститься опис об'єктів-аналогів таких же товарів або їх функціональних аналогів, детальний опис яких з джерелами інформації додано в додатки до звіту.

Таким чином, твердження скаржника, щодо невідповідності звіту про оцінку майна приписам діючого законодавства України (оцінювача визначено не на конкурсних засадах, звіт не містить зібраних оцінювачем вихідних даних та інформацію з посиланням на джерело їх отримання, у звіті відсутня порівняльна інформація стосовно ринкової вартості майна) визнаються судом такими, що не відповідають дійсності, оскільки повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, нормами статті 13 Закону України від 21.04.1999, № 606-XIV "Про виконавче провадження" не передбачено визначення оцінювача на конкурсних засадах. Також суд зазначає, що порушення державним виконавцем строків направлення скаржнику звіту про оцінку майна не може бути підставою для визнання останнього недійсним.

Враховуючи вищезазначене скаржником не доведено наявність підстав для визнання оцінки недійсною.

До того ж, з наданих державним виконавцем матеріалів виконавчого провадження 05.12.2016, державним виконавцем винесено постанову про заміну зберігача майна, та знято обов'язок відповідального зберігача з ОСОБА_5 та покладено обов'язок на представника ДП "СЕТАМ" Іващенко О.О. Того ж дня, майно було передано на зберігання ДП "СЕТАМ" згідно акту приймання-передавання майна, про що повідомлено стягувана листом від 16.12.2016 та попереджено стягувана, що державним виконавцем буде повторно призначено експерта для проведення оцінки вартості майна, оскільки попереднім зберігачем передано майна не в повному обсязі, що унеможливлює його подальша реалізація на прилюдних торгах.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає в діях Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Господарського територіального управління юстиції у м. Києві порушень норм чинного законодавства України, прав та законних інтересів стягувача, у зв'язку з чим скарга Публічного акціонерного товариства "Златобанк" на дії державного виконавця, пов'язані з оцінкою майна визнається судом необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічного акціонерного товариства "Златобанк" в задоволенні скарги на дії державного виконавця, пов'язані з оцінкою майна.

Суддя Н.Б. Плотницька