ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р.Справа № 922/5887/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання Солдатовій М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків
про стягнення 13 308 815,96грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. № 14-94 від 18.07.2014р.;

відповідача - ОСОБА_2, дов. № 12 від 05.01.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПАТ "НАК "Нафтогаз України", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", про стягнення інфляційних втрат у сумі 12 613 250,49грн., 3% річних у сумі 695 565,47грн., що нараховані станом на 15.09.2015р. у зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 030112-БО-32 від 23.01.2012р. Позивач просить також покласти на відповідача судові витрати.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги визнає частково, вважає, що інфляційні втрати підлягають зменшенню, у зв'язку з чим ним наданий свій контррозрахунок, відповідно до якого просить суд відмовити позивачу в стягненні інфляційних втрат у розмірі 1 905 141,75грн. Також, представник відповідача просить суд відстрочити виконання рішення суду до 01.07.2017р., обґрунтовуючи своє клопотання важким фінансовим становищем підприємства.

Представник позивача проти клопотання відповідача заперечує.

Ухвалою суду від 24.11.2015р. призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру ГУМВС України в Харківській області.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

23.01.2012р. між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір № 030112-БО-32 про закупівлю природного газу, відповідно до умов якого позивач зобов'язався поставити відповідачеві імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України") (далі - газ), а відповідач прийняти та оплатити цей природний газ в обсязі, зазначеному в п.1.2. цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб'єктів господарювання.

У п.4.1 договору сторони погодили порядок здійснення відповідачем розрахунків за отриманий газ, а саме відповідач зобов'язався здійснити оплату за отриманий газ виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ відповідач здійснює до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином та протягом січня-квітня 2012р. поставив відповідачу природний газ в обсязі 6 950,956тис.куб.м. на загальну суму 27 439 614,98грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за січень від 31.01.2012р. на суму 9 346 463,93грн.; за лютий від 29.02.2012р. на суму 10 345 080,46грн.; за березень від 31.03.2012р. на суму 6 867 361,49грн. та за квітень від 30.04.2012р. на суму 880 709,10грн., наявними у справі.

Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 19 589 613,98грн.

Наявність заборгованості на вказану вище суму основного боргу встановлена рішенням господарського суду Харківської області від 17.11.2014р. у справі № 922/2290/13.

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як зазначає позивач, відповідачем рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2014р. у справі № 922/2290/13 до теперішнього часу не виконано.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе за договором № 030112-БО-32 про закупівлю природного газу від 23.01.2012р. грошових зобов'язань, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з останнього за період з 11.07.2014р. по 15.09.2015р. 3% річних в розмірі 695 565,47грн. та за період з липня 2014р. по червень 2015р. збитків від інфляції в розмірі 12 613 250,49грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, відповідач продовжує не виконувати зобовязання по оплаті поставленого позивачем природного газу, не виконуючи рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2014р. у справі № 922/2290/13.

Частинами 1, 3 ст.202 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобовязання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином.

До відносин щодо припинення господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобовязання передбачені ст.ст. 202-205 Господарського кодексу України, ст.ст.599-601, 604-609 Цивільного кодексу України, зокрема за ст.599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України).

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на які заборгованість за грошовим зобов'язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання, зокрема, за період після прийняття судом відповідного рішення.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Позивачем наданий обґрунтований розрахунок індексу інфляції за липень 2014р. - червень 2015р. в сумі 12 613 250,49грн. та 3% річних за період з 11.07.2014р. по 15.09.2015р. в сумі 695 565,47грн.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати ним заборгованості перед позивачем за поставлений останнім природний газ, встановленої рішенням суду від 17.11.2014р. у справі № 922/2290/13, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується заперечень відповідача стосовно невірного визначення періоду нарахування інфляційних втрат, суд керується наступним.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що позивач повинен був здійснити розрахунок індексу інфляції починаючи з липня 2014р. по жовтень 2015р., тобто на момент пред'явлення позову до суду, а не з липня 2014р. по червень 2015р., як це було здійснено позивачем.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок індексу інфляції, суд дійшов висновку, що самостійне здійснення судом перерахунку інфляційних втрат за більш тривалий період, ніж той, що визначено позивачем, за своєю правовою природою є виходом судом за межі позовних вимог.

За приписами п.2 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи те, що позивач з відповідним клопотанням до суду не звертався, а застосування судом більш тривалого періоду нарахування індексу інфляції є виходом за межі позовних вимог, а також те, що визначення кінцевої дати нарахування компенсаційних виплат за невиконання боржником існуючого грошового зобовязання є виключно правом кредитора (позивача), суд дійшов висновку, що заперечення відповідача є безпідставними та необґрунтованими.

Разом з тим, розглянувши клопотання представника відповідача про відстрочку виконання рішення суду до 01.07.2017р., суд дійшов висновку про його часткове задоволення та надання відстрочки виконання рішення строком на чотири місяці, з 17.01.2017р. по 17.05.2017р., виходячи з наступного.

Пунктом 6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарському суду надано право при прийнятті рішення відстрочити його виконання.

При цьому слід враховувати приписи ч.1 ст.121 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити виконання рішення.

Відповідно до п.7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

В обґрунтування заявленого клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду відповідач посилається на те, що Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів, у тому числі населення та державних органів в теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання.

На підприємстві відповідача склалася складна економічна ситуація, яка виникла у зв'язку зі збитковістю послуг з теплопостачання, водопостачання та водовідведення.

Враховуючи той факт, що підприємство займається не тільки наданням послуг з теплопостачання, а ще і наданням послуг з водопостачання та водовідведення, підприємство фактично отримує збитки по усім видам діяльності , що суттєво впливає на розрахунки за газ. На даний момент тарифи на послуги водопостачання покривають лише 75% витрат, а для водовідведення - 65%.

Постановою Кабінету Міністрів України № 375 від 04.06.2015р. "Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню" у відповідності до п.16 ст.14 Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік" передбачене погашення різниці в тарифах на теплову енергію, водопостачання та водовідведення.

Проте, на даний час обсяг заборгованості з різниці в тарифах складає:

- за послуги, надані населенню: по теплопостачанню складає суму в розмірі 26 192 517,00грн.; по водопостачанню та водовідведенню - 2 427 490,00грн.;

- за послуги, надані бюджетним установам та іншим споживачам - 130 275,60 тис.грн.

Також, однією з причин важкого фінансового становища відповідача є дефіцит коштів, пов'язаний в основному у зв'язку з неплатежами з боку населення за спожиті послуги.

Заборгованість споживачів станом на 01.12.2016р. складає суму в розмірі 38 115 559,86грн., у тому числі населення - 34 945 608, 97грн.

Важкий фінансовий стан відповідача підтверджується також висновком судово-економічної експертизи № 158 від 24.11.2016р., проведеної Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУМВС України в Харківській області під час розгляду даної справи, в якій, зокрема, зазначено про те, що коефіцієнт платоспроможності (автономії) підприємства вказує на подальше зниження долі власного капіталу в загальній сумі капіталу, авансованого в діяльність підприємства. У підприємства в обігу знаходиться більше позикових коштів, ніж власних, і це співвідношення стає все більш вагомим, власні кошти підприємства мають тенденцію до скорочення, а позикові кошти до збільшення. Всі показники рентабельності діяльності за досліджуваний період (червень 2014р. по листопад 2015р.) є від'ємними, що свідчить про збитковість діяльності.

Викладені обставини, окрім іншого, підтверджуються листом Департаменту житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації за № 03-12/17 від 02.12.2015р.

Фінансові звіти відповідача (баланси, звіти про фінансові результати діяльності, звіти з праці, звіти про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання та інші фінансові документи), а також висновок судово-економічної експертизи № 158 від 24.11.2016р. вказують на наявність значних збитків підприємства відповідача від надання послуг теплопостачання.

Дослідивши надані відповідачем до клопотання про надання відстрочки виконання судового рішення докази у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем доведено наявність обставин, які свідчать про збитковість господарської діяльності підприємства відповідача та є достатніми для підтвердження винятковості обставин, з якими закон повязує можливість відстрочення виконання судового рішення.

Проте, враховуючи матеріальні інтереси як відповідача, так і позивача, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду частково та відстрочити виконання судового рішення на чотири місяці, починаючи з 17.01.2017р. по 17.05.2017р.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 12, 22, 32-35, 43, 47, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" (61022, м. Харків, пл. Свободи 5, Держпром, 3 під`їзд, 5 поверх, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, , р/р 1 в АТ "Ощадбанк", МФО 300465) 695 565,47грн. 3% річних, 12 613 250,49 грн. збитків від інфляції, 182 700,00 грн. судового збору.

Відстрочити виконання рішення суду строком на чотири місяці по 17.05.2017р.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.01.2017 р.

Суддя ОСОБА_3