ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

10 січня 2017 року Справа № 915/1183/16

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 14-10 від 14.01.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 09-01/54 від 11.10.2016 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/1183/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль, 54020, м. Миколаїв, вул. Каботажний узвіз, 18,

про: стягнення 917164,62 грн.,-

В С Т АН О В И В:

Публічним акціонерним товариством (ПАТ) Національна акціонерна компанія (НАК) Нафтогаз України предявлено позов до публічного акціонерного товариства (ПАТ) Миколаївська теплоелектроцентраль про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 917164 грн. 62 коп., із яких: 23217 грн. 74 коп. 3 % річних; 442100 грн. 29 коп. сума, на яку збільшився основний борг з урахуванням індексу інфляції; 451846 грн. 59 коп. пеня, з посиланням на неналежне виконання ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль грошових зобовязань за укладеним між ними договором від 22.12.2014 р. № 2296/15-БО-22 купівлі-продажу природного газу (далі - договір), а саме, зобовязань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати вартості поставленого у 2015 роках природного газу, у звязку з чим на суми заборгованості на підставі умов договору та чинного законодавства України здійснено нарахування пені, 3 % річних та індексу інфляції у спірних сумах, котрі відповідачем не погашено.

У відзиві від 18.11.2016 р. за вих. № 09-01/1768 та доповненні до відзиву від 30.11.2016 р. відповідач позовні вимоги не визнав, зазначаючи зокрема, що 30.11.2016 року набрав чинності ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII. Дія цього закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожиті енергоносії. Так, ч.3 ст. 7 згаданого Законом передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Вислухавши представника позивача, який підтримав позов повністю з викладених у позовній заяві підстав, та представника відповідача, який підтримав доводи, викладені у відзиві на позов та доповненні до відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Сторони у справі уклали договір від 22.12.2014 р. № 2296/15-БО-22 купівлі-продажу природного газу, до котрого вносили зміни та доповнення додатковими угодами від 10.02.2015 р. № 1, від 19.03.2015 р. № 2, від 06.04.2015 р. № 3, від 19.05.2015 р. № 4, від 09.06.2015 р. № 5, від 20.07.2015 р. № 6, від 30.07.2015 р. № 7, від 19.10.2015 р. № 8, від 22.10.2015 р. № 9, від 02.11.2015 р. № 10, від 25.11.2015 р. № 11.

Згідно договору ПАТ НАК Нафтогаз України (продавець) зобовязалося передати у власність ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль (покупця) природний газ для подальшої реалізації релігійним організаціям, а покупець прийняти та оплатити газ на умовах договору (п.п. 1.1, 1.2, 2.1 договору).

Право власності на газ переходить від продавця до покупця у пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ (пп. 3.1 договору).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (пп. 3.3 договору). Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пп. 3.4 договору).

Ціна (граничні рівні цін) на природний газ встановлюються Національною комісією регулювання енергетики та комунальних послуг (пп. 5.1 договору з урахування додаткової угоди № 8).

Згідно з пунктом 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторонами погоджено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, і діє в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення (ст. 11 договору).

На виконання умов договору ПАТ НАК Нафтогаз України поставлено ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль природний газ на загальну суму 29889421 грн. 74 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу в матеріалах справи (а.с. 32-38) та не заперечується відповідачем.

За твердженнями позивача, ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль неналежно виконувало грошові зобовязання за договором, унаслідок чого нараховано пеню, у відповідності з п.7.2 договору, і 3 % річних та індекс інфляції, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, на прострочені суми з оплати вартості природного газу.

Чинним законодавством України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.655 ЦК України). Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, зокрема, оплати товару (ч.ч.1,2,3 ст. 692 ЦК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Господарським законодавством визначено, що субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, кожна сторона договору повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ст. 193 ГК України).

Провадження у даній справі було порушено ухвалою суду від 08.11.2016.

В той же час, 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії"на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

У даній справі предметом спору є пеня, інфляційні нарахування та 3% річних, нараховані на основну заборгованість за спожитий в період з січня по грудень 2015 року природний газ, вказана заборгованість була у повному обсязі погашена відповідачем до набрання чинності цим Законом.

Наведені вище положення Закону передбачають, що у такому випадку неустойка (пеня), інфляційні та проценти річних не нараховуються.

Суд звертає увагу позивача, що, хоча на момент звернення із позовом до суду у нього було право вимагати у відповідача сплатити пеню, інфляційні втрати та 3% річних за несвоєчасну оплату спожитого у 2015 році природного газу, однак у зв'язку з набуттям чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" таке право скасовано під час провадження у справі в силу даного Закону.

Відтак предмет спору на даний момент відсутній, а тому провадження у справі необхідно припинити.

Згідно з пунктом 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 13757 грн. 47 коп. згідно з платіжним дорученням № 4008436 від 31.10.2016 р.

Згідно ст. 44 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Відповідне клопотання позивачем до суду подано не було. Тому суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що сплачений судовий збір у розмірі 13757 грн. 47 коп. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України, для чого позивачу необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 86, п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі припинити.

Суддя С.М.Коваль