РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2017Справа №910/21071/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого

підрозділу Трипільської теплової електростанції

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

1) Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит»

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловвантрацит»

3) Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»

про стягнення 9 221,28 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Желінська Т.М. - по дов. № 482/22 від 21.12.2016

від відповідача Булаєва О.В. - по дов. № б/н від 16.06.2016

Коршунова О.О. - по дов. № б/н від 15.11.2016

від третьої особи-1 не з'явився

від третьої особи-2 не з'явився

від третьої особи-3 не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» про стягнення 9 221,28 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 26.01.2016 був укладений договір поставки вугілля № 111/4/1-1-2016/005, згідно якого відповідач поставляє вугілля залізничним транспортом. Відповідно до умов договору на адресу ПАТ «Центренерго» Трипільська ТЕС у квітні 2016 року за залізничними накладними № 53245692, 53152195, 53247169 надійшли вагони з вугіллям № 65189821, 53569406, 52749744. При зважуванні на тензометричних вагах вагонів № 65189821, 53569406, 52749744 на залізничній станції Нижньодніпровськ вузол було виявлено нерівномірне завантаження, чим порушено п. 3 Технічних умов, п. 4, п. 20 Правил приймання вантажів до перевезення. Встановлені залізницею вимоги були порушені ТОВ «ДТЕК Трейдинг», що підтверджується актами загальної форми № 1711 та 1712 від 14.04.2016, № 1704 від 12.04.2016. На усунення допущеного порушення, виявленого на залізничній станції Нижньодніпровськ вузол, були надані послуги на 9 221,28 грн. Відповідно до п. 1.3. Правил розрахунків за перевезення вантажів остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. З одержувача вантажу Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» технологічним центром з оброблення перевізних документів (Тех. ПД - 1) було стягнуто кошти за додаткові послуги за усунення нерівномірного завантаження, що підтверджується документами ТЕХ - ПД, а саме: накопичувальною карткою № 15040156, 17040158, за квітень 2016 року; переліками № 20160415, 20160417 за квітень 2016 року. Допустивши порушення Технічних умов та Статуту залізниць України ТОВ «ДТЕК Трейдинг» неналежно виконало свої зобов'язання по поставці вугілля відповідно до укладеного договору, що призвело до зайвих витрат позивача на суму 9 221,28 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 порушено провадження у справі № 910/21071/16 та призначено її до розгляду на 01.12.2016.

В судовому засіданні 01.12.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 08.12.2016.

Відповідачем 08.12.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання про залучення до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловвантрацит».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/21071/16 від 08.12.2016 до участі у справі залучено третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловвантрацит»; відкладено розгляд справи на 20.12.2016.

Відповідач у поданому 19.12.2016 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечує посилаючись на те, що вантажовідправник належним чином виконав свої зобов'язання щодо розміщення та закріплення вугілля у вагонах згідно з п. 4.1. 4.3, 4.4 гл. 1 Додатка 3 до СМГС (п. 20 залізничних накладних № 53247169, 53245692, 53152195). Оскільки ПАТ «Укрзалізниця» прийняла зазначені у позовній заяві вагони до перевезення, то під час їх приймання до перевезення були відсутні будь - які недоліки завантаження, вугілля було навантажено відповідно до вимог п. 20 Правил приймання вантажу до перевезення та п.4.1, 4.3, 4.4 гл. 1 Додатку 3 до СМГС. Зазначає, що п. 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству. Виходячи з вищевикладеного, оскільки ПАТ «Укрзалізниця» прийняла вантаж до перевезення та в момент його приймання не виявило будь-яких недоліків завантаження, то недоліки могли виникнути під час його транспортування ПАТ «Укрзалізниця», що не є виною ані ТОВ «ДТЕК Трейдинг», ані вантажовідправників. Вказує на те, зо не підтверджено факт сплати позивачем коштів та відповідно понесення реальних збитків, що ставляться у вину відповідачу. Вважає, що ані вини, ані протиправності дій з боку відповідача не було.

Третя особа-1 у поданих 19.12.2016 до відділу діловодства суду поясненнях заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки по накладних №№ 53152195, 53247169 ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» відвантажило, а залізниця прийняла до перевезення вугілля у вагонах №№ 53569406, 52749744. При прийнятті залізницею до перевезення вагонів претензій від перевізника не було. Вагони було прийнято до перевезення без зауважень. Всі зобов'язання вантажовідправник щодо передачі продукції згідно з технічних умов виконав. За даними накладних №№ 53152195, 53247169 вантаж відправником розміщено і закріплено згідно з п. 4.1, 4.3, 4.4 гл.1 ТУ Додатка 3 до СМГС (пункт 20 накладної). На станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагонів не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу. Зазначає, що матеріалами справи не підтверджується вина відповідача, а також протиправна поведінка, яка могла б призвести до порушення договірних зобов'язань. Вважає, що відповідач не повинен нести відповідальність за неправомірні дії залізниці щодо стягнення з позивача коштів за додаткові послуги за усунення нерівномірного завантаження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/21071/16 від 20.12.2016 до участі у справі залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»; розгляд справи відкладено на 10.01.2017.

Третя особа-1 в судове засідання 10.01.2017 не з'явилась.

Треті особи 2 та 3 в судове засідання 10.01.2017 не з'явились, письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог не подали.

В судовому засіданні 10.01.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» (постачальник) та Публічним акціонерним товариствам «Центренерго» (покупець) було укладено договір поставки вугілля № 111/4/1-1-2016/005 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник поставить (передасть) у власність покупця вугільну продукцію в строки, в кількості, асортименті і з якісними характеристиками, по реквізитах та ціні, погодженими сторонами в цьому договорі.

Згідно з п. 2.3 договору вугілля постачається партіями, рівномірно протягом періоду поставки залізничним транспортом у відкритих піввагонах.

01.04.2016 відповідно до залізничної накладної № 53152195 зі станції відправлення Ровеньки на станцію Трипілля-Дніпровське відправлений вагон № 53569406 з вантажем антрацит, завантажено нижче бортів навалом, постачальник - ТОВ «ДТЕК Трейдінг», відправник - ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит».

05.04.2016 відповідно до залізничної накладної № 53245692 зі станції відправлення Должанська на станцію Трипілля-Дніпровське відправлений вагон № 65189821 з вантажем антрацит у вологому стані, завантажено нижче бортів навалом, власник вантажу - ТОВ «ДТЕК Трейдінг», відправник - ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит».

05.04.2016 відповідно до залізничної накладної № 53247169 зі станції відправлення Ровеньки на станцію Трипілля-Дніпровське відправлений вагон № 52749744 з вантажем антрацит, завантажено нижче бортів навалом, постачальник - ТОВ «ДТЕК Трейдінг», відправник - ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит».

На залізничній станції Нижньодніпровськ вагони №№ № 53152195, 53245692, 52749744 було затримано та складено акти загальної форми № 1704 від 12.04.2016, №№ 1711, 1712 від 14.04.2016, в яких зазначено, що вагони затримано у зв'язку із нерівномірним завантаженням візків, комерційну несправність усунуто, простій з вини клієнта, та здійснено нарахування платежів в загальному розмірі 9 221,28 грн.

Згідно з п. 7.6 договору постачальник повністю відшкодовує всі збитки покупця, пов'язані з оплатою залізниці коштів за нерівномірне завантаження вантажовідправником вагону вугіллям (нерівномірне завантаження візків), завантаження вантажовідправником вагону понад його вантажопідйомність, недовантаження вантажу або іншого порушення Технічних умов навантаження і кріплення вантажів (наказ Мінтрансу України № 174 від 08.05.1998), а саме:

штрафи, пеню;

плату за перевантаження надлишку вугілля в окремий вагон;

плату перевезення надлишку вугілля в окремому вагоні;

плату за користування вагонами;

плату за зберігання вантажу;

плату за маневрові роботи;

плату за зважування;

плату за надіслання телеграм;

плату за роботу МЧ.

Спір виник в зв'язку з тим, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо поставлення вугілля (нерівномірно завантажено візки) залізницею з позивача списано кошти в розмірі 9 221,28 грн., які має відшкодувати відповідач.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

22.05.2013 між Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» (залізниця) та Публічним акціонерним товариством «Центренерго» «Трипільська теплова електрична станція» (вантажовласник) було укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надання залізницею послуги № 2036103 (далі - договір № 2036103).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.1 договору № 2036103 вантажовласник здійснює попередню оплату залізниці шляхом перерахування коштів на рахунок (зазначений у договорі). Одержані кошти залізниця зараховує на особовий рахунок вантажовласника. Послуги надаються вантажовласнику за цим договором, надаються за умови наявності коштів на особовому рахунку. Для проведення поточних розрахунків пов'язаних з перевезенням вантажів та сплати додаткових послуг вантажовласник зобов'язується здійснювати попередню оплату по коду платника згідно з п. 2.4.2 та 2.4.3.

Згідно з п. 2.4.2, 2.4.3 договору № 2036103 вантажовласник зобов'язаний здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткових послуг шляхом перерахування коштів на рахунок єдиного технологічного центру по обробці перевізних документів ДТГО «Південно-Західна залізниця». При перерахуванні коштів обов'язково вказати в платіжному доручені свій семизначний особовий рахунок.

Відповідно до п. 2.2.1 договору № 2036103 залізниця зобов'язана для централізованих розрахунків відкрити вантажовласнику особовий рахунок 2036103. Для проведення поточних розрахунків пов'язаних з перевезенням вантажів та сплати додаткових послуг (плата за користування вагонами, збори за подачу й збирання вагонів, інші додаткові послуги) залізниця відкриває для вантажовласника додатковий особовий рахунок з присвоєнням коду платника 6410072.

Пунктом 2.2.6 договору № 2036103 залізниця зобов'язана списувати з додаткового особового рахунку 6410072 відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи, пеню) на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами. контейнерами і т.д.

Згідно ст. 62 Статуту залізниць України порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

Згідно з п. 2.3. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерством транспорту України № 644 від 21.11.2000, розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору (додаток 1), згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника.

Умовами договору № 2036103 передбачена можливість безспірного списання залізницею з особового додаткового рахунку позивача коштів.

Згідно з переліками № 20160417 та 20160415 на підставі договору № 2036103 від 22.05.2013 з Трипільської ТЕС ПАТ «Центренерго» залізницею було списано з рахунку з кодом 6410072 кошти за додаткові послуги в розмірі 9 221,28 грн.

Листом № 532 від 12.12.2016 Філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Українська залізниця» підтверджено сплату Трипільською ТЕС ПАТ «Центренерго» коштів згідно накопичувальними картками № 15040156 в сумі 2 557,44 грн. та № 17040158 в сумі 6 663,84 грн. (загалом в розмірі 9 221,28 грн.).

У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

На підставі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов'язань за договором є правовою підставою, згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України, для стягнення збитків.

З огляду на положення статті 224 Господарського кодексу України, статей 22, 611, 614, 623 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (далі - Правила) вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до п. 20 Правил № 644 навантаження вагонів здійснюється згідно з правилами розміщення і кріплення вантажів, правилами перевезення вантажів із забезпеченням безпеки руху, схоронності вантажів і безпечного виконання вантажних робіт.

Згідно з п. 3.8 роз'яснень Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2012 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» відповідно до параграфу 19 розділу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі (далі - Технічні умови) правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Оскільки вагони були прийняті залізницею до перевезення дана обставина свідчить, що зауваження з боку залізниці були відсутні та останньою було перевірено правильність розміщення та закріплення вантажу.

Слід зазначити, що згідно зі ст. 110 Статуту залізниці України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2012, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності.

У актах загальної форми № 1704 від 12.04.2016, №№ 1711, 1712 від 14.04.2016 здійснено нарахування платежів в загальному розмірі 9 221,28 грн., що складаються з: плата за користування, плата за маневрові роботи, плата за зважування, плата за зберігання, повідомлення телеграфом.

Разом з цим, у актах не зазначено яким чином було усунено комерційну несправність - нерівномірне завантаження візків, не вказано обсяг та вартість відповідних робіт, що не підтверджує самого факту нерівномірного завантаження візків, правомірності зупинення вагонів та нарахування зазначених в актах платежів.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження наявності вини у відповідача та доказів понесення позивачем збитків в розмірі 9 221,28 грн. внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідачем договірних відносин не подано.

Таким чином, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідача та понесеними збитками саме внаслідок неналежного виконання відповідачем договірного зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції безпідставні та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 16.01.2017.

СуддяВ.В.Сівакова