ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

16 січня 2017 р. Справа № 902/88/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши без виклику представників сторін справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1, м.Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Фуд", м.Тульчин, Вінницька область

Товариства з обмеженою відповідальністю "Тульчинський маслосирзавод", м.Тульчин, Вінницька область

про стягнення 26 221 551,01 грн

В С Т А Н О В И В :

Заявлено позов Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Фуд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Тульчинський маслосирзавод" про стягнення солідарно з відповідачів 26 221 551,01 грн заборгованості за кредитним договором № 485Ю від 07.10.2013 р., з яких простроченої заборгованості за кредитом - 1 299 999,60 грн, строкової заборгованості за кредитом - 21 076 103,11 грн, простроченої заборгованості за відсотками - 3 261 488,37 грн, строкової заборгованості за відсотками - 222 538,29 грн, пені за несвоєчасне погашення кредиту - 108 647,88 грн, пені за несвоєчасне погашення відсотків - 252 773,76 грн.

Разом з поданою позовною заявою позивачем в порядку ст.ст.66, 67 ГПК України подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту, в межах ціни позову та судових витрат на все майно, що належить відповідачам, а також на кошти, які обліковуються на рахунках в банківських установах відкритих на ім'я Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Фуд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Тульчинський маслосирзавод".

Враховуючи те, що за вказаним позовом ухвалою від 16.01.2017 р. порушено провадження у справі № 902/88/17, судом розглянуто заяву позивача про забезпечення позову за результатами чого суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Як зазначається в п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В п.3 вказаної постанови зазначається, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши та надавши оцінку матеріалам заяви щодо забезпечення позову в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, суд зазначає, що посилання заявника на ухилення відповідача 1 від виконання зобов'язання за кредитним договором № 485Ю від 07.10.2013 р. у зв'язку з відсутністю належного реагування на вимогу від 08.11.2016 р. безумовно та переконливо не приводить суд до достатньо обґрунтованого припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача 1 на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При цьому в обґрунтування посилання позивача про виїзд 13.07.2016 р. та 14.07.2016 р. його уповноважених представників для огляду заставного майна та відмови відповідача 1 проводити такий огляд та надати відповідні документи не надано жодного доказу.

Враховуючи те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника і при цьому позивачем не обґрунтовано належним чином необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, не надано суду жодного належного та допустимого доказу в підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення господарського суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, а також небажання відповідачів повертати борг або які б свідчили про такі наміри та відповідно були б підставою до забезпечення позову суд дійшов висновку про відхилення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що відповідно до п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 66, 67, 86, 115 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву № 2-0-0-1/1822-ЛК від 28.12.2016 р. Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно та на грошові кошти відповідачів в межах ціни позову та судових витрат відхилити.

2. Ухвалу надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 5 прим.:

1 - до справи.

2, 3 - позивачу - вул.Велика Васильківська, 10, м.Київ, 01601; вул.Воздвиженська, 58, м.Київ, 04071.

4 - відповідачу 1 - вул.Полковника Ганжі, 16, м.Тульчин, Вінницька область, 23600.

5 - відповідачу 2 - вул.Полковника Ганжі, 16, м.Тульчин, Вінницька область, 23600.