ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.01.2017 Справа № 904/5703/16
За скаргою: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

на дії державної виконавчої служби

У справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу у розмірі 16 440 740, 23 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

від ВДВС - ОСОБА_1, довіреність № 20-22/300/20.3-03 від 17.06.2016 року.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.16р. у справі №904/5703/16 позов задоволено в повному обсязі, вирішено стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" суму 6 441 811, 71 грн. основного боргу, 5 679 473, 76 грн. пені, 441 480, 55 грн. 3% річних, 3 877 974, 22 грн. інфляційних, 206 700,00 грн. судового збору.

20.09.16р. на виконання зазначеного рішення видано відповідний наказ господарського суду Дніпропетровської області № 904/5703/16.

09.11.2016 року від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" надійшла скарга на дії державної виконавчої служби, у якій скаржник просить суд:

- визнати незаконним рішення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.10.16 № 429/6;

- визнати недійсним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.10.16 № 429/6;

- зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 прийняти до виконання наказ господарського суду Дніпропетровської області 120.09.16 № 904/5703/16 та відкрити виконавче провадження.

Ухвалою суду від 09.11.16р. вказану скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 28.11.16р. о 10:45 год.

Ухвалою суду від 19.12.2016 року в порядку статті 69 ГПК України продовжено строк розгляду скарги на 15 днів.

Вимоги, наведені в скарзі, обґрунтовані посиланнями скаржника на вчинення виконавчих дій державним виконавцем у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, що набула чинності після 05.10.2016 року, в той час як позивач звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2016 року по справі №904/5703/16 30.09.2016 року, тобто в період дії Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.99р. №606-XIV в редакції до 05.10.2016 року.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду скарги повідомлений належним чином, оскільки в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення, що підтверджує отримання позивачем ухвали про виклик у судове засідання з розгляду скарги.

Представник відповідача явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, проте в матеріалах справи наявне клопотання від 18.01.17р., за змістом якого відповідач вказує на правомірність дій державного виконавця та просить розглянути справу за відсутністю уповноваженого представника відповідача.

Представник ВДВС проти скарги заперечує, у відзиві на скаргу зазначає що, з огляду на приписи пунктів 3.6 та 5.7 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, та пункту 10 частини 4 статті 4, частини 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII, державним виконавцем у відповідності до норм діючого законодавства вчинено виконавчі дії з повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку про задоволення вимог скаржника з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, які набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Згідно ч.1 ст.25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

30.09.2016 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2016 року № 14/2-1908В, в якій були зазначені наступні вимоги: прийняти наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 року по справі № 904/5703/16 до виконання; не пізніше триденного строку з дня надходження цієї заяви відкрити виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 року по справі № 904/5703/16 щодо стягнення з КП теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 6 441 811, 71 грн. основного боргу, 5 679 473, 76 грн. пені, 441 480, 55 грн. три відсотки річних, 3 877 974, 22 грн. інфляційних, 206 700 грн. судового збору; з метою забезпечення виконання вказаного наказу одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на кошти та майно боржника в межах суми боргу, оголосити заборону на його відчуження, про що винести відповідну постанову, а також здійснити всі можливі заходи для фактичного виконання у повному обсязі даного наказу в межах строків визначених ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV (далі - Закон України № 606-XIV).

Як стверджує представник ДВС, вищезазначена заява стягувача надійшла на адресу Міністерства юстиції України 03.10.2016 року. У свою чергу, документ про примусове виконання був поданий 06.10.2016 року.

Процес виконання документа починається після накладення на нього резолюції керівником органу державної виконавчої служби. Резолюція - це напис на документі, зроблений керівником, що містить вказівки щодо виконання документа. Резолюція складається з таких елементів: прізвище виконавця (виконавців), зміст доручення, термін виконання, особистий підпис керівника, дата. У разі коли доручення дано кільком посадовим особам, головним виконавцем є особа, зазначена у дорученні першою, якщо в документі не обумовлено інше. На документах з термінами виконання, які не потребують додаткових вказівок, у резолюції зазначається: виконавець, підпис автора резолюції, дата (п. 5.7 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5 (далі - Порядок).

Приписами пункту 3.6 Порядку визначено, що передавання документів про відкриття виконавчого провадження державному виконавцеві здійснюється діловодом під підпис у Журналі обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві. Дата одержання документів переноситься державним виконавцем із Журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві, на обкладинку виконавчого провадження у графу «Передано до виконання». Державний виконавець після одержання документів про відкриття виконавчого провадження у встановлений Законом України «Про виконавче провадження» строк приймає рішення щодо відкриття виконавчого провадження чи відмови у його відкритті.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон України № 1404-VIII) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Так, враховуючи те, що документ про примусове виконання був поданий 06.10.2016 року, 07.10.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 було розглянуто заяву стягувача про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2016 року № 14/2-1908В та, винесено рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.10.2016 року № 429/6 у відповідності до приписів п.10 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 05.10.2016 року.

Вказаним повідомленням визначено, що відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5, який набирає чинності одночасно з набранням чинності Законом України № 1404-VIII, тобто 05.10.2016 року, але не раніше дня його офіційного опублікування) відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: по-перше, боржниками є ОСОБА_1 Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи, а по-друге, сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Між тим, суд вважає за необхідне зазначити, що заява про відкриття виконавчого з примусового виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/5703/16 від 30.09.16р. №14/2-1908В подана позивачем 30.09.2016 року, тобто в період дії Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.99 № 606-ХІУ (в редакції до 05.10.2016 року).

Згідно з положеннями пункту 2 частини першої статті 22 Закону (в редакції до 05.10.16) наказ господарського суду може бути пред'явлено до виконання протягом року.

За загальним правилом, встановленим положеннями статті 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Так, рішенням Конституційного суду України від 5 квітня 2001 року N 3-рп/2001 визначено, що Конституцією України закріплено принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), під яким слід розуміти, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Дію нормативно-правового акту в часі слід розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або ший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного суду України від 09.02.99р.№1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Враховуючи викладене, заява № 4/2-1908В про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2016 року була подана позивачем разом з наказом від 20.09.2016р. по справі №904/5703/16 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до 30.09.2016 року, тобто в період дії Закону в редакції до 05.10.2016 року, а отже виконавчі дії державним виконавцем повинні були вчинятись відповідно до положень статті 20, 21 Закону в редакції до 05.10.2016 року, якими визначено місце та підвідомчість виконання судового рішення.

Згідно приписів статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, при цьому державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (ст. 5 Закону).

Частиною 4 ст. 82 Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється (п. 9.13. Поставнови Пленуму ВГСУ від 17.10.12 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України).

Викладене є підставою для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати недійсним повідомлення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.10.16 № 429/6.

Зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 прийняти до виконання наказ господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 року по справі № 904/5703/16 та відкрити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 року по справі № 904/5703/16.

Суддя ОСОБА_6