РІШЕННЯ

"11" січня 2017 р.Справа № 921/702/16-г/8
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", вул. Чернівецька, 54 А, м. Тернопіль, 46006

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1

про cтягнення заборгованості в загальній сумі 39 736 грн 90 коп.

За участі представників від:

Позивача: не прибув

Відповідача: не прибув

В судовому засіданні 28.11.2016 р. представнику позивача роз'яснювались процесуальні права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

За відсутністю відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", надалі - позивач, звернулося до господарського суду з позовом до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, надалі - відповідач, про стягнення заборгованості в загальній сумі 39 736 грн 90 коп., з яких: 35 287 грн 07 коп. - основна заборгованість за використаний природний газ, 3 602 грн 94 коп. - пеня, 352 грн 87 коп. - 3% річних та 494 грн 02 коп. - інфляційні нарахування (з врахуванням прийнятої судом заяви позивача за вих. №650 від 01.12.2016 р.).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором постачання природного газу №06/к-144 від 01.03.2016 р., зокрема, в частині здійснення своєчасної оплати вартості поставленого у червні місяці 2016 р. природного газу, внаслідок чого у позивача виникло право на звернення до суду із даним позовом.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено: Договір постачання природного газу №06/к-144 від 01.03.2016 р. із додатками до нього, акт приймання - передачі природного газу №06/к-144/0616-12912 від 30.06.2016 р., розрахунок заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних сум, а також інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Розгляд справи, призначений вперше ухвалою суду від 11.11.2016 р. на 12:00 год. 28.11.2016 р., в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено на 09:40 год. 19.12.2016 р. та, відповідно, на 09:15 год. 11.01.2017 р., з викладених у відповідних ухвалах суду підстав.

В судове засідання 11.01.2017 р. повноважний представник позивача не прибув, причин неприбуття не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення від 20.12.2016 р. про вручення 22.12.2016 р. поштового відправлення ухвали суду від 19.12.2016 р. Поряд із цим, присутній в судовому засіданні 28.11.2016 р. повноважний представник ТзОВ "Тернопільоблгаз" позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 11.01.2017 р. не прибув, витребовуваних ухвалою суду від 19.12.2016 р. документів не надав, причин неприбуття не повідомив, хоча по дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення від 20.12.2016 р. про вручення 21.12.2016 р. поштового відправлення - ухвали про відкладення розгляду справи від 19.12.2016 р.

Таким чином, беручи до уваги, що явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою, брати участь у судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, визначений ст. 69 ГПК України строк вирішення даного господарського спору закінчується 11.01.2017 р., справа розглядається без участі представників сторін, відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні 28.11.2016 р. доводи та пояснення повноважного представника позивача, оцінивши представлені докази в їх сукупності, господарський суд встановив наступне:

01.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", надалі - Постачальник/позивач, з однієї сторони, та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, надалі - Споживач/відповідач, з другої сторони, укладено Договір постачання природного газу №06/к-144 (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов'язався поставити Споживачу природний газ в необхідних для споживача об'ємах (обсягах), а Споживач - своєчасно оплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором (п. 1.1 р.1 Договору).

Згідно п. 2.3 р. II Договору, обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті Споживачем, визначається за підсумками розрахункового періоду на межі балансової належності об'єктів Споживача за даними комерційних вузлів обліку, визначених у додатку 1 до Договору.

За підсумками розрахункового періоду Споживач протягом двох робочих днів погоджує з Оператором ГРМ/ГТС акт про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, який є підставою для оформлення актів приймання-передачі газу між відповідними суб'єктами ринку природного газу (п. 2.5 р. ІІ Договору).

Договірні обсяги постачання газу Споживачеві наводяться у додатку 3 до Договору (п. 3.1 р. ІІІ Договору).

Так, додатком №3 до Договору Споживачу встановлено обсяг постачання природного газу на 2016 р. - 3,150 тис. куб. м, у тому числі за місяцями та кварталами: березень - 1,150 тис. куб. м, квітень - 0,200 тис. куб. м, травень - 0,200 тис. куб. м, червень - 0,200 тис. куб. м, липень - 0,200 тис. куб. м, серпень - 0,200 тис. куб. м, вересень - 0,200 тис. куб. м, жовтень - 0,200 тис. куб. м, листопад - 0,300 тис. куб. м, грудень - 0,300 тис. куб. м.

П. п. 3.6-3.9 р. ІІІ Договору сторони передбачили, що Послуги з постачання газу підтверджуються підписаним Постачальником та Споживачем актом приймання-передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, складеного Споживачем та Оператором ГРМ/ГТС відповідно до п. 2.5 розділу ІІ Договору. За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний об'єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи та Кодексу газорозподільних систем, який є підставою для оформлення актів приймання-передачі газу між відповідними суб'єктами ринку природного газу. На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ/ГТС Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірника акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником Постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

У відповідності положень п. п. 4.1- 4.2, 4.4-4.6 р. IV Договору, розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюються за цінами та тарифами відповідно до Закону України "Про ринок природного газу". Ціна природного газу з 01.03.2016 р. становить 7 755 грн 40 коп. за 1 тис. м3, з врахуванням тарифу на транспортування природного газу, податків та зборів передбачених чинним законодавством України. Сума Договору на момент його укладення становить 24 430 грн. Сторони домовились, що ціна природного газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 цього розділу, є обов'язковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись Сторонами при складанні актів приймання - передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами Договору.

Розрахунковий період за Договором становить один місяць - з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем на умовах щомісячної 100% попередньої оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в додатку 3 до Договору, не пізніше ніж за три робочі дні до початку розрахункового періоду. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Оплата вартості послуг з постачання газу за Договором здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок Постачальника. Датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) є дата, на яку були зараховані кошти на рахунок Постачальника (п. 4.7 р. IV Договору).

П. 10.1 р. X Договору встановлено, що останній набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.12.2016 р. та поширює дію на відносини Сторін, що фактично склалися з 01.03.2016 р. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому Сторони мають переоформити додаток 3 Договору щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк. Усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами Сторін (п. 10.2 р. X Договору).

В силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГП України), в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ст. 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов Договору позивач у червні місяці 2016 р. передав, а відповідач прийняв 4,55 тис. м3 природного газу на загальну суму 35 287 грн 07 коп.

Однак, як стверджує позивач, відповідач, в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства, свої зобов'язання по оплаті вартості поставленого Товариством у червні місяці 2016 р. природного газу не виконав, розрахунок за отриманий природний газу не здійснив, внаслідок чого його заборгованість перед позивачем станом на день звернення до суду та розгляду спору в суді становить 35 287 грн 07 коп., які позивач і просить стягнути в судовому порядку.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Факт передачі позивачем та отримання відповідачем 4,55 тис. м3 природного газу на загальну суму 35 287 грн 07 коп. підтверджується долученою до матеріалів справи належним чином засвідченою копією Акту приймання - передачі природного газу за №06/к-144/0616-12912 від 30.06.2016 р., який підписаний повноважними представниками сторін та скріплено їх печатками.

Відповідач в судове засідання 11.01.2017 р. не прибув, не заперечив належними та допустимими доказами доводів позивача, як і не надав суду доказів добровільної та повної сплати боргу станом на день розгляду спору в суді.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТзОВ "Тернопільоблгаз" щодо стягнення з відповідача 35 287 грн 07 коп. боргу за поставлений в червні місяці 2016 р. згідно Договору №16/к-144 від 01.03.2016 р. природний газ є правомірними, а позов в даній частині є таким, що підлягає до задоволення, як обґрунтовано заявлений, підтверджений документально та не заперечений відповідачем.

Ч.1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

На підставі даної статті, зважаючи на допущене відповідачем порушення строків виконання взятих на себе зобов'язань за Договором, позивачем за період з 11.07.2016 р. по 09.11.2016 р. нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 352,87 грн, та інфляційні нарахування в загальній сумі 494,02 грн за період липень-вересень 2016 р.

Судом досліджено наданий позивачем розрахунок 3% річних та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з врахуванням вартості переданого позивачем та отриманого відповідачем згідно наведеного вище акту приймання-передачі природного газу, передбаченого умовами договору терміну здійснення розрахунків, проведено перерахунок заявленої до стягнення суми.

Згідно проведеного судом перерахунку, за визначений позивачем період правомірним є нарахування 3 % річних в сумі 353,84 грн. Поряд із цим, враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, а також те, що суд позбавлений права вийти за межі заявлених позовних вимог, до стягнення підлягає сума 3% річних визначена позивачем - 352 грн 87 коп. (проведений судом розрахунок - в матеріалах справи).

Окрім того, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за неналежне виконання відповідачем зобов'язань по оплаті вартості природного газу переданого у червні місяці 2016 р., за період з липня місяця 2016 р. по вересень місяць 2016 (включно) на загальну суму 494,02 грн, суд вважає його правомірним, а позов в даній частині таким, що підлягає до задоволення (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі N 6-38цс11).

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання.

(Судом враховано, що аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд України у своїх постановах №4/719 від 15.11.2010р., №4/720 від 15.11.2010 р.)

Окрім того, в силу приписів ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобов'язання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Отже, порушення відповідачем строків оплати вартості отриманого природного газу, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

Згідно ст. ст. 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч.2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Окрім того, Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Згідно вимог ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється в письмовій формі.

П.п. 6.2.2. п. 6.2. р. VI Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, із Споживача стягується пеня в розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі наведених вище норм чинного законодавства та умов Договору, зважаючи на допущене відповідачем порушення щодо строків оплати вартості отриманого у червні місяці 2016 р. природного газу, позивачем за період з 11.07.2016 р. по 09.11.2016 р. нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 3 602,94 грн.

Судом розглянуто наданий позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми пені та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга" проведено перерахунок заявлених до стягнення сум в межах визначених останнім періодів.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає його правомірним, а вимоги в частині стягнення з відповідача 3 602 грн 94 коп. пені обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в заявленій сумі (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

У відповідності до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 69, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", вул. Чернівецька, 54 А, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 39555103, п/р 1263, МФО 338545, в ТВБВ 10019/03 філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк", 35 287 грн 07 коп. заборгованості за використаний природний газ.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", вул. Чернівецька, 54 А, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 39555103, п/р 1263, МФО 338545, в ТВБВ 10019/03 філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк", 3 602 грн 94 коп. пені; 352 грн 87 коп. 3% річних та 494 грн 02 коп. інфляційних нарахувань.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", вул. Чернівецька, 54 А, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 39555103, п/р 1263, МФО 338545, в ТВБВ 10019/03 філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк", 1 378 грн 00 коп. сплаченого судового збору.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (складення повного рішення).

6. Накази видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

7. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (складення повного рішення) через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 11.01.2017 р.

Суддя І.М. Гирила