номер провадження справи 23/2/14-29/68/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

за результатами розгляду в межах справи про банкрутство позову про визнання недійсним договору факторингу

05.01.2017 Справа № 26/48/09-910/2433/16

м. Запоріжжя

Позивач - Запорізьке державне підприємство «Радіоприлад», код з ЄДР - 14313317 (69600 м.Запоріжжя просп. Соборний, 3)

Відповідач-1 - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», код з ЄДР-14305909 (01011 м.Київ вул. Лєскова, 9)

Відповідач-2 - Публічне акціонерне товариство «НЕОС БАНК», код з ЄДР-19358784 (03035 м.Київ вул. Митрополита Василя Липківського (Урицького), 45

про визнання недійсним договору факторингу від 17.06.2013р.

Суддя В.А. Кричмаржевський

За участю представників:

- позивача - Денисюк О.С.

- відповідача - 1 - Рубана О.Г.

- відповідача - 2 - не з'явився

Установив:

Згідно з рішенням господарського суду міста Києва від 13.05.2016р. у справі №910/2433/16 за позовом Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», код з ЄДР - 14313317, м.Запоріжжя, до відповідача-1 - Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», код з ЄДР-14305909, м.Київ, та відповідача-2 - Публічного акціонерного товариства «НЕОС БАНК», код з ЄДР-19358784, м.Київ, визнано недійсним договір факторингу від 17.06.2013р., укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «НЕОС БАНК», який є правонаступником ПАТ «БАНК КІПРУ».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25 серпня 2016р. апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Неос Банк» і Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково, вищезгадане рішення господарського суду м.Києва скасоване та прийняте нове рішення, яким позов задоволено частково, визнано недійсним договір факторингу від 17.06.2013р., укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Неос Банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру», в частині відступлення права Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» вимагати від Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» сплати пені на заборгованість за тілом кредиту в сумі - 85 227,04грн. та 37 111,88грн. пені на заборгованість за відсотками, нарахованої за період після порушення провадження у справі № 26/48/09 про банкрутство Запорізького державного підприємства «Радіоприлад». В іншій частині позовних вимог відмовлено, судом апеляційної інстанції стягнуто зі сторін у відповідних розмірах судовий збір.

Постановою Вищого господарського суду України від 02 листопада 2016р. вищевказані судові акти господарських судів першої та апеляційної інстанції скасовані з тих підстав, що цей позов був розглянутий не в межах справи № 26/48/09 про банкрутство Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», справу № 910/2433/16 передано на розгляд до господарського суду Запорізької області для нового розгляду по суті в межах справи №26/48/09 про банкрутство Запорізького державного підприємства «Радіоприлад».

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.12.2016р. справу № 910/2433/16 прийнято до розгляду у межах справи № 26/48/09 про банкрутство Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», код з ЄДР - 14313317, м.Запоріжжя, судове засідання призначено на 05 січня 2017р. о 10-00 год.

Оскільки даний позов розглядається в межах провадження у справі про банкрутство, тому і завершальний судовий акт у даному випадку процесуально оформлюється ухвалою.

На думку позивача вищезгаданий договір факторингу, відповідно до якого відповідач-1 набув право вимоги заборгованості у боржника, укладений з порушенням закону.

Представник позивача підтримала позовні вимоги, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представники відповідачів заперечують проти позову, вважають спірний договір факторингу таким, що був укладений ними з дотриманням чинного законодавства.

Сторонами надані додаткові документи та пояснення, які долучені до матеріалів справи.

В засідання суду, яке відбулось 05 січня 2017р., відповідач-2 не забезпечив явку свого представника, хоча був повідомлений в установленому законом порядку.

З огляду на обмеженість розгляду справи визначеними законом процесуальними строками, відсутність перешкод для розгляду справи, достатність матеріалів справи для розгляду та прийняття відповідного рішення, судове засідання відбулося за відсутності представника відповідача-2, згідно зі статтею 75 ГПК України.

Оцінивши надані докази, наведені обґрунтування сторін, пояснення учасників судового засідання, проаналізувавши діюче законодавство, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що господарським судам підвідомчі спори з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Відповідно до частини 9 статті 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Згідно зі статтею 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 67 Господарського кодексу України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

За частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та Запорізьким державним підприємством «Радіоприлад» був укладений кредитний договір № 010/02-2/367 від 26.06.2007р. (далі - кредитний договір).

Між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Неос Банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру» (далі - фактор), 17.06.2013р. укладений договір факторингу (далі - договір).

Згідно з п. 1.1 договору право вимоги означає права вимоги клієнта до позичальника за кредитним договором на дату відступлення прав вимоги, включаючи всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні клієнту у якості кредитора, щодо виплати суми основної (позичкової) заборгованості, процентів за користування кредитними коштами, штрафів, пені та будь-яких інших сум за кредитним договором, що належить до сплати клієнту за кредитним договором та підтверджуються розрахунком заборгованості, підписаним клієнтом станом на дату відступлення прав вимоги. Сума заборгованості за кредитним договором станом на дату укладання цього договору становить - 1.473.419,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 700.000 грн., заборгованість за несплаченими відсотками - 639.764,70грн., пеня на заборгованість за тілом кредиту - 85.227,04 грн., пеня на заборгованість за відсотками - 48.427,42 грн.

Відповідно до п.2.1 договору фактор зобов'язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов'язується відступити факторові право вимоги за кредитним договором в обсязі і на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Факт передачі суми фінансування ПАТ «Неос Банк» до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підтверджується меморіальним ордером № 3 від 17.06.2013 р. на суму - 400.000 грн.

Отже, 17.06.2013р. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» передало, а ПАТ «Неос Банк» набуло права вимоги за кредитним договором № 010/02-2/367 від 26.06.2007р.

Крім того, 08.07.2009р. господарським судом Запорізької області було порушено провадження у справі № 26/48/09 про банкрутство позивача - Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», код з ЄДР - 14313317, та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у попередній редакції Закону від 14.05.1992р. № 2343-ХII, яка застосовується у даний час до спірних правовідносин, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно до частини 4 статті 12 цього ж Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Отже, наведена норма Закону встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. А тому, неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом.

Виходячи зі змісту Закону, боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.08.2010р. було затверджено реєстр кредиторів Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» та визнано грошові вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на загальну суму - 902.847,90 грн. з яких: 884.333,18 грн. основного боргу з четвертою чергою задоволення та 11.315,54 грн. пені з шостою чергою задоволення.

Згідно зі статтею 23 вказаного Закону про банкрутство з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу та припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута.

Отже, у період процедури розпорядження майном боржника і до дня винесення судом постанови про визнання боржника банкрутом боржник здійснює господарську діяльність, укладає договори, вчиняє правочини, набуває цивільних прав і обов'язків, в т.ч. споживає фінансові послуги, користується отриманими кредитами та має сплачувати вартість отримуваних ним фінансових послуг, зокрема, сплачувати проценти за користування раніше отриманими кредитними коштами. За цей період відсотки за користування кредитом нараховуються в повному обсязі, без будь-яких виключень, і їх нарахування припиняється лише з моменту визнання боржника банкрутом.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір прав вимоги за кредитним договором № 010/02-2/367 від 26.06.2007р., що відступлені за договором факторингу, був визначений станом на дату відступлення прав вимоги, тобто, 17.06.2013 р. у розмірі - 639.764,70 грн., а саме:

- 184.333,18 грн. - відсотки, нараховані станом на 28.09.2009р. та визнані судом у справі № 26/48/09 про банкрутство ЗДП «Радіоприлад» як конкурсні вимоги відповідача-1;

- 455.431,52 грн. - відсотки, нараховані після 28.09.2009р. і до 17.06.2013р. (дата відступлення прав вимоги за кредитним договором), які є поточними вимогами відповідача-1.

Отже, сума відсотків за користування кредитом за кредитним договором у розмірі - 455.431,52грн., нарахованих за період з 28.09.2009р. і до 17.06.2013р., була відступлена відповідачем-1 на користь відповідача-2 за договором факторингу від 17.06.2013р. правомірно.

Відповідно до ч.1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як передбачено статтею 217 Цивільного кодексу України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонами результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших.

Згідно зі статтею 217 Цивільного кодексу України правочин не може бути визнано недійсним, якщо закону не відповідають лише окремі його частини і обставини справи свідчать про те, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної його частини. У такому разі господарський суд може визнати недійсною частину правочину. Недійсними частини правочину визнаються за загальними правилами визнання правочинів недійсними із застосуванням передбачених законом наслідків такого визнання. Якщо недійсна частина правочину виконана будь-якою із сторін, господарський суд визначає наслідки такої недійсності залежно від підстави, з якої вона визнана недійсною (п.2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»).

Враховуючи викладене, суд вважає, що договір факторингу від 17.06.2013р. підлягає визнанню недійсним лише в частині відступлення права Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» вимагати від Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» сплати пені на заборгованість за тілом кредиту у розмірах - 85.227,04 грн. та 37.111,88 грн. пені на заборгованість за відсотками, нарахованої після порушення провадження у справі № 26/48/09 про банкрутство Запорізького державного підприємства «Радіоприлад». В іншій частині зазначений договір відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до статей 33, 34 та 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 12, 16, 49, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

Ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір факторингу від 17.06.2013р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Неос Банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Кіпру», в частині відступлення права Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» вимагати від Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» сплати пені на заборгованість за тілом кредиту у розмірі - 85.227,04 грн. та 37.111,88грн. пені на заборгованість за відсотками, нарахованої після порушення провадження у справі № 26/48/09 про банкрутство Запорізького державного підприємства «Радіоприлад».

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011 м. Київ вул. Лєскова, 9, код з ЄДРПОУ - 14313317) на користь Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» (69600 м.Запоріжжя пр-т Соборний, 3, код з ЄДРПОУ - 14313317) 459 (чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 33 коп. судового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Неос Банк» (03035 м.Київ вул. Митрополита Василя Липківського, 45, код з ЄДРПОУ - 19358784) на користь Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» (69600 м.Запоріжжя пр-т Соборний, 3, код з ЄДРПОУ - 14313317) 459 (чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 33 коп. судового збору.

Видати накази.

Копію ухвали надіслати позивачу, відповідачам.

Суддя В.А. Кричмаржевський