ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

11.01.2017р. Справа № 905/1994/16

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Уханьової О.О., при секретарі судового засідання Конько В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали:

скарги Публічного акціонерного товариства Перший український міжнародний

банк м. Київ

на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

по справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства Перший український міжнародний

банк м. Київ

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю БІГ БЕТОН м. Донецьк

відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю БІГ БУД м. Красноарміськ

відповідача 3 Товариства з обмеженою відповідальністю ПМК-2007 м. Макіївка

про стягнення 28656046,60грн.

за участю представників сторін:

від позивача (скаржника) ОСОБА_1 за довіреністю від 15.01.2016р.;

від відповідачів не явився;

від ВДВС ОСОБА_2 за довіреністю №795/20.3-09 від 29.12.2016,

суть скарги:

22.11.2016р. через канцелярію господарського суду надійшла скарга ПАТ Перший український міжнародний банк м. Київ на дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить визнати дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протиправними щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 21.10.2016р. з примусового виконання наказу, скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 21.10.2016р., зобовязати заступника начальника Відділу примусового виконання рішень ДВС МЮУ поновити виконавче провадження за №52151274 з примусового виконання наказу від 08.08.2016р.

В підтверження надав копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.10.2016р., постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2016р., заяви про відкриття виконавчого провадження від 31.08.2016р., наказу господарського суду Донецької області від 08.08.2016р.

26.12.2016р. судом оголошено перерву в судовому засіданні до 11.01.2017р.

06.01.2017р. через канцелярію суду від ВДВС надійшли матеріали виконавчого провадження та заперечення на скаргу, в яких ВДВС зазначив, що скарга є необгрунтованою, оскільки державний виконавець здійснив всі можливі дії щодо виявлення майна боржника, а щодо твердження про можливість державного виконавця звернутись до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду посадових осіб юридичної особи боржника за кордон зазначив, що це є правом, а не обовязком державного виконавця.

11.01.2016р. представник скаржника в судове засідання явився, просив задовольнити скаргу, додаткових документів не надав.

11.01.2016р. представник ВДВС в судове засідання явився, проти скарги заперечив, надав додаткові документи.

Представники відповідачів не скористались своїм законним правом на участь у судовому засіданні, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, додаткових документів не надали.

Розглянувши матеріали скарги та надані сторонами документи, заслухавши пояснення представника скаржника та ВДВС, господарський суд,-

встановив:

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.07.2016р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Перший український міжнародний банк м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю БІГ БЕТОН м. Донецьк, Товариства з обмеженою відповідальністю БІГ БУД м. Красноармійськ, Товариства з обмеженою відповідальністю ПМК-2007 м. Макіївка про стягнення 28656046,60грн. задоволено в повному обсязі.

08.08.2016р. на виконання вказаного рішення господарським судом Донецької області видані відповідні накази.

За приписами ч.1 ст.121-2 ГПК України, Скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

03.11.2016р. банк отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.10.2016р., в межах встановленого законом строку для оскарження дій державного виконавця, звернувся до господарського суду із скаргою.

Господарський суд при розгляді скарги по суті виходить з наступного:

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ГПК України та Законом України Про виконавче провадження. Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Згідно ч.1 ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Як встановлено ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частинами першою та третьою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

До правовідносин, які виникли під час дії нормативно-правового акта, який згодом втратив чинність, застосовуються його норми.

Приймаючи до уваги вищевикладене, до спірних відносин застосовуються норми Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV (далі Закон).

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону та ст. 115 Господарського процесуального кодексу України виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

У відповідності до ст. 1 зазначеного Закону завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

На підставі ст. 25 Закону та з урахуванням приписів наведених норм, на державного виконавця покладено обов'язок прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно п. 1 ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

31.08.2016р. ПАТ "Перший український міжнародний банк м. Київ направив до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби заяву про відкриття виконавчого провадження №61-05-433 від 31.08.2016р.

З матеріалів справи вбачається, що 09.09.2016р. заступником начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52151274 з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області №905/1994/16 від 08.08.2016р. та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно п. 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів Державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, в рамках виконавчого провадження ВП № 52151274 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України зроблено запит до ЄДРПОУ стосовно боржника, проведено розшук майна боржника шляхом направлення запитів до Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної інспекції з безпеки на морському ті річковому транспорті, Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області, Головного управління Держпраці у Донецькій області, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, зроблено запит з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження

Державна фіскальна служба України у відповіді № від 16.09.2016р. надала відомості про номери рахунків, відкритих боржником.

19.09.2016р. винесені постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про арешт коштів боржника та направлено платіжні вимоги на адреси банків, в яких виявлені відкриті боржником рахунки. Проте, кошти на виявлених рахунках боржника у банках чи фінансових установах відсутні, про що свідчать відповіді банків.

22.09.2016р. відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України направив стягувачу платіжні вимоги №473/9.

29.09.2016р. винесена постанова про стягнення з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

04.10.2016р. на адресу ДВС надійшла відповідь від МВС про те, що 19.09.2016р. за ТОВ ПМК-2007 транспортні засоби не зареєстровані.

05.10.2016р. до ДВС надійшов лист від ПАТ «БМ Банк» про накладення арешту 26.09.2016р. на грошові кошти, що знаходяться на поточному рахунку ТОВ «ПМК-2007», на момент накладення арешту залишок коштів на рахунку №827 складав 1,17грн.

12.10.2016р. до ДВС надійшла відповідь від ПАТ "Перший український міжнародний банк м. Київ, в якій зазначено, зокрема, про відсутність коштів на рахунках для виконання арешту згідно постанови.

17.10.2016р. до ДВС від Головного управління Держпраці у Донецькій області надійшла відповідь про те, що в період з 24.11.2014р. по 22.09.2016р. реєстрація великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування ТОВ «ПМК-2007» не здійснювалась.

17.10.2016р. до ДВС від Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку надійшла відповідь, в якій зазначено, зокрема, про ТОВ «ПМК-2007» серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів, відсутнє.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р. затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого увійшло м. Макіївка Донецької області.

21.10.2016р. заступником начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Так, державним виконавцем у якості підстави для повернення виконавчого документа зазначено п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 21.10.2016р.). Так, згідно зазначеної постанови у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської та Донецької області та відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII, здійснення перевірки майнового стану боржника за місцем його знаходження (Донецька область, м. Макіївка) та здійснення заходів примусового виконання щодо арешту та опису виявленого майна боржника на даний час є неможливим.

Будь-яке інше рухоме та нерухоме майно за боржником не зареєстровано. Кошти на виявлених рахунках боржника у банках чи фінансових установах відсутні. Всі здійснені заходи щодо розшуку боржника або його майна виявилися безрезультатними.

Згідно п. 3.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 37 Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обовязково роз'яснюється порядок повторного предявлення виконавчого документа до виконання.

При цьому при поверненні виконавчого документа стягувачу необхідно враховувати, що підставою для повернення виконавчого документа згідно з пунктом 9 частини першої статті 37 Закону є встановлення безпосередньо у Законі заборони звертати стягнення на окреме майно чи кошти боржника. Якщо заборона випливає із норми закону, наприклад така заборона встановлена судом, який відповідно до закону має право заборонити звернення стягнення на майно боржника, необхідно керуватися пунктом 2 частини першої статті 37 Закону.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу, зокрема, у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Підставою скарги є те, що державним виконавцем не було проведено всі можливі дії, передбачені Законом, спрямовані на повне виконання виконавчого документа, а саме щодо обмеження виїзду за кордон посадових осіб юридичної особи боржника.

Відповідно до ст. 10 Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2)звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3)вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Таким чином, державним виконавцем були здійснені всі необхідні заходи на реалізацію примусового виконання рішення.

Відповідно до п.19 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Звернення до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду посадових осіб юридичної особи-боржника за кордон є правом, а не обовязком державного виконавця, а тому не тягне за собою недійсність постанови про повернення виконавчого документа.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку, що вимоги скаржника про визнання дій заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови (ВП № 52151274) від 21.10.2016р. неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 2110.2016р. задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, господарським судом за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Оскільки, в перших двох вимогах господарський суд відмовив у задоволенні, то відповідно у задоволенні вимоги про зобовязання заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України поновити виконавче провадження за №52151274 з примусового виконання наказу №905/1994/16 від 08.08.2016р. відмовлено.

Керуючись ст. ст.86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

На підставі Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства Перший український міжнародний банк м. Київ на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 21.10.2016р. з примусового виконання наказу, скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 21.10.2016р., зобовязати заступника начальника Відділу примусового виконання рішень ДВС МЮУ поновити виконавче провадження за №52151274 з примусового виконання наказу від 08.08.2016р. відмовити в повному обсязі.

Суддя О.О. Уханьова