КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р. Справа№ 910/13926/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

представників

позивача Лапа В.П.

відповідача Поцелов А.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державної наукової установи "Український науково - дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2016

по справі №910/13926/16 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Державного підприємства "Всеукраїнський науково - виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів"

до Державної наукової установи "Український науково - дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів"

про стягнення 17719,52 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2016 по справі №910/13926/16 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державної наукової установи "Український науково-дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів" на користь Державного підприємства "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" 10 583 грн. 71 коп. основного боргу, 6 559 грн. 07 коп. інфляційних втрат, 575 грн. 40 коп. 3% річних та 1377 грн. 89 коп. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2016, колегією суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г. судді, Пашкіна С.А., Баранець О.М. апеляційну скаргу Державної наукової установи "Український науково - дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів" прийнято до провадження та призначено до розгляду 13.12.2016.

13 грудня 2016 року представником позивача, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, подано відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 13.12.2016 оголошено перерву до 17.01.2017.

Розпорядженням від 16.01.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М. у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 16.01.2017, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М., який не є головуючим суддею у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 колегією суддів, в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу Державної наукової установи "Український науково - дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2016 по справі №910/13926/16 до свого провадження.

В судове засідання 17.01.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2016.

Представник позивача в судовому засіданні заперечивпроти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2016.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

26 червня 2014 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено Договір №450-П1383/14 на виконання платних робіт (послуг) (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору замовник доручає, а Виконавець приймає на себе виконання робіт по атестації Центру контролю якості продукції, згідно з Правилами уповноваження та атестації у державній метрологічній системі, затвердженими наказом Держспоживстандарту України від 29.03.2005 № 71 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 13.04.2005 р. № 392/10672.

Згідно з п. 2.1. Договору вартість послуг за Договором складає 8819,76 грн., ПДВ 20% - 1763,95 грн., всього до сплати 10583,71 грн.

Пунктом 2.3. Договору встановлено, що оплата здійснюється Замовником протягом 60-ти банківських днів з дати підписання акту здачі-приймання Сторонами.

Відповідно до п. 3.1. Договору після закінчення робіт Виконавець надає Замовнику акт здачі-приймання робіт.

Згідно з п. 3.2. Договору замовник протягом 3-х днів, від дня отримання акту здачі-приймання робіт, зобов'язаний направити Виконавцю підписаний акт здачі-приймання або обґрунтовану відмову від приймання робіт.

Пунктом 7.1. Договору передбачено термін дії: з 26.06.2014 по 30.12.2014.

Як вбачається зі змісту Договору, сторони досягли згоди та визначились за всіма його істотними умовами.

Зазначений договір укладений у письмовій формі, підписаний повноважними представниками сторін без зауважень та скріплений відтисками печаток підприємств. Зміст Договору не суперечить актам цивільного законодавства, сторонами не оспорений, в судовому порядку недійсним не визнаний. Отже, відповідно до положень статті 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Колегія суддів, дослідивши умови Договору, прийшла до висновку, що останній за своєю правовою природою та за змістом спірних правовідносин є договором про надання послуг, а не підряду, як зазначає апелянт.

Згідно з ч. 1 статті 193 ГК України - до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, - регулюються відповідними нормами глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що листом №01-01/323 від 22.07.2014 відповідач звертався до позивача з пропозицією про розірвання Договору з необхідністю проходження переатестації Центру конролю якості продукції ДНУ «УкрНДІспиртбіопрод» в ДЦ «Украгростандартсертицікація».

У відповідідь на зазначений лист позивач відмовив в розірванні договору, в зв'язку з наявною заборгованістю відповідача.

Доводи апелянта, що позивачем не надано послуги, передбачені Договором, колегією суддів визнано безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з актом №450-П1383/14 від 26.06.2014, який підписано представниками сторін без зауважень та заперечень та скріплено печатками обох підприємств, позивач виконав роботи по атестації Центру контролю якості продукції в повному обсязі та оформлені належним чином.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд зазначений акт, в розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції.

Як вбачається з зазначеного акту виконавець передав, а замовник прийняв експертний висновок, акт перевірки, галузь та свідоцтво про атестацію. Таким чином твердження апелянта, що останній не отримував зазначені документи є безпідставними.

Посилання апелянта на порушення позивачем вимог законодавства при виконанні робіт по атестації Центру контролю якості продукції, колегією суддів також визнано безпідставними, оскільки не відноситься до предмету даного спору.

Також, необґрунтованими є доводи апелянта щодо фіктивності акту №450-П1383/14 від 26.06.2014, оскільки не підтверджені жодними доказами, а ґрунтуються лише на припущеннях відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат складений місцевим господарським судом, який складено арифметично вірно, прийшла до висновку про його обґрунтованість.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Державної наукової установи "Український науково - дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2016 по справі №910/13926/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної наукової установи "Український науково - дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2016 по справі №910/13926/16 без змін.

2.Матеріали справи №910/13926/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна