ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2017 р.Справа № 922/4143/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каюков Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації, смт. Хорошове
про стягнення коштів у розмірі 7 607 309,74 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за дов. № 14-94 від 18.04.2014 року

відповідача - ОСОБА_2, за дов. № 20/17 від 10.01.2017 року

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалася

ВСТАНОВИВ:

Позивач, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації, про стягнення основної заборгованості у розмірі 3 342 555,66 грн., пені у розмірі 2 680 031,41 грн., 3% річних у розмірі 185 682,20 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 399 040,47 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов'язання за договором № 3191/15-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу від 15 грудня 2014 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 грудня 2016 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/4143/16, призначено її до слухання у судовому засіданні на 19 грудня 2016 року.

19 грудня 2016 року ухвалою господарського суду Харківської області відкладено розгляд даної справи до 11 січня 2017 року.

В призначене судове засідання 11 січня 2017 року представники сторін з'явилися, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, втім не заперечував той факт, що сума основної заборгованості повністю сплачена, представник відповідача проти позову заперечував в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позовні вимоги.

В судовому засіданні 11 січня 2017 року представники сторін не виявили наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

15 грудня 2014 року між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) було укладено договір № 3191/15-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезених на митну територію України Національною акціонерної компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 8 589,129 тис.куб.м. Продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з право власності на газ (п.п. 2.1, 3.1 договору).

Ціна за 1000 куб. м газу становить 1770,74 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердження тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 10%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 689,10 грн., крім того ПДВ - 20%- 137,82 грн., всього з ПДВ - 826,92 грн. В структурі тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами, затвердженого постановою НКРЕКП, враховано вартість газу на виробничо-технологічні витрати та власні потреби газорозподільного підприємства. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 2 495,25 грн., крім того ПДВ - 20% - 449,05 грн., всього з ПДВ - 2 994,30 грн. (п. 5.2 договору в редакції додаткової угоди № 4 від 21 жовтня 2015 року).

Оплата за газ здійснення покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу. При невиконанні покупцем вимог, передбачених у п. 6.1 цього договору, продавець має право обмежити передачу газу покупцеві або припинити передачу газу до погашення заборгованості за переданий газ по цьому договору. Оплата за газ здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами перерахування коштів, затвердженими відповідною постановою уповноваженого органу, та зараховується як оплата за газ, поставлений продавцем покупцю в порядку, визначену нормами чинного законодавства. Сторони погоджуються, що при перерахуванні коштів в призначені платежу посилання на номер договору є обов'язковим. У разі якщо на поточний рахунок із спеціальним режимом використання покупця надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, покупець зобов'язується здійснити будь-які дії в межах чинного законодавства для виконання пункту 6.1 цього договору. За наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виконання заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умовами відсутності заборгованості за цим договором (п.п. 6.1, 6.2, 6.3 договору з урахування додаткової угоди № 3 від 30 липня 2015 року).

Згідно до п.п. 7.1, 7.2 договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором. У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (абз. 11 договору).

На виконання умов спірного договору, позивачем поставлено, а відповідачем отримано природний газ на загальну суму 15 207 024,42 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами приймання-передачі природного газу: від 31 січня 2015 року на суму 3 279 525,05 грн.; від 31 січня 2015 року на суму 20 202,26 грн.; від 28 лютого 2015 року на суму 14 771,72 грн.; від 28 лютого 2015 року на суму 1 734 898,16 грн.; від 31 березня 2015 року на суму 1 338 008,94 грн.; від 31 березня 2015 року на суму 8 402,45 грн.; від 30 квітня 2015 року на суму 1 262 920,88 грн.; від 31 жовтня 2015 року на суму 1 470 536,67 грн.; від 30 листопада 2015 року на суму 2 661 196,11 грн.; від 31 грудня 2015 року на суму 3 416 562,18 грн. Втім, як вказує позивач відповідач свої зобов'язання за спірним договором щодо оплати вартості отриманого природного газу не виконав своєчасно та в повному обсязі, в зв'язку з чим у останнього наявна заборгованість у розмірі 3 342 555,66 грн., що й стало підставою для позивача звернутися з даним позовом до суду.

20 липня 2016 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області (сторона перша), Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації (сторона друга), Комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації (сторона третя), Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона п'ята) було укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1898 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету.

Предметом спільного протокольного рішення є предметом цього спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20).

Сторона 3 перераховує Стороні останній кошти в сумі 2 990 828,52 грн., у тому числі ПДВ 498 471,42 грн. за природний газ за 2015 рік згідно з договором від 15 грудня 2014 року № 3191/15-ТЕ-32 із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11 січня 2005 № 20", за природний газ за 2015 рік, договір від 15 грудня 2014 року № 3191/15-ТЕ-32 у тому числі ПДВ 498 471,42 грн." Сторона остання перераховує кошти в сумі 2 990 828,52 грн. до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (п.п. 2.5, 2.6 спільного протокольного рішення).

Як вбачається з платіжного доручення № 42 від 21 липня 2016 року відповідачем перераховано на користь позивача грошві кошти у розмірі 2 990 828,52 грн. з призначенням платежу спл. за прир. газ за 2015 зг.дог. № 3191/15-ТЕ-32 від 15.12.14, спр. № 1898 від 20.07.16 зг. ПУ від 11.01.05 № 20 "п"-615282,29, "с"-2375546,23, в т.ч ПДВ - 498471,42 грн.

17 серпня 2016 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області (сторона перша), Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації (сторона друга), Комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації (сторона третя), Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона п'ята) було укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 2160 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету.

Предметом спільного протокольного рішення є предметом цього спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20).

Сторона 3 перераховує Стороні останній кошти в сумі 100 000,00 грн., у тому числі ПДВ 16 666,67 грн. за природний газ за 2015 рік згідно з договором від 15 грудня 2014 року № 3191/15-ТЕ-32 із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11 січня 2005 № 20", за природний газ за 2015 рік, договір від 15 грудня 2014 року № 3191/15-ТЕ-32 у тому числі ПДВ 16 666,67 грн." Сторона остання перераховує кошти в сумі 100 000,00 грн. до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (п.п. 2.5, 2.6 спільного протокольного рішення).

Як вбачається з платіжного доручення № 43 від 18 серпня 2016 року відповідачем перераховано на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн., з призначенням платежу спл. за прир. газ за 2015 зг.дог. № 3191/15-ТЕ-32 від 15.12.14 спр. № 2160 від 17.08.16 зг. ПУ від 11.01.05 № 20 "п" - 0,00 "с" -100000,00, в т.ч. ПДВ-16666,67 грн.

20 вересня 2016 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області (сторона перша), Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації (сторона друга), Комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації (сторона третя), Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона п'ята) було укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1898 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету.

Предметом спільного протокольного рішення є предметом цього спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20).

Сторона 3 перераховує Стороні останній кошти в сумі 59 023,00 грн., у тому числі ПДВ 9 837,17 грн. за природний газ за 2015 рік згідно з договором від 15 грудня 2014 року № 3191/15-ТЕ-32 із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11 січня 2005 № 20", за природний газ за 2015 рік, договір від 15 грудня 2014 року № 3191/15-ТЕ-32 у тому числі ПДВ 9 837,17 грн." Сторона остання перераховує кошти в сумі 59 023,00 грн. до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (п.п. 2.5, 2.6 спільного протокольного рішення).

Як вбачається з платіжного доручення № 45 від 21 вересня 2016 року відповідачем перераховано на користь позивача грошві кошти у розмірі 59 023,00 грн. з призначенням платежу спл. за прир. газ за 2015 зг. дог. № 3191/15-ТЕ-32 від 15.12.14, спр. № 2377 від 20.09.16 зг. ПУ від 11.01.05 № 20 "п"-123,00, "с"-58900,00 в т.ч ПДВ - 9837,17 грн.

18 листопада 2016 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області (сторона перша), Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації (сторона друга), Комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації (сторона третя), Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона п'ята) було укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1898 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету.

Предметом спільного протокольного рішення є предметом цього спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20).

Сторона 3 перераховує Стороні останній кошти в сумі 1 100 725,88 грн. у тому числі ПДВ 183 454,31 грн. у тому числі, зокрема, за природний газ за 2015 рік згідно з договором від 15 грудня 2014 № 3191/15-ТЕ-32 192 704,14 грн. із записом у графі "призначення платежу" "Постанова Уряду від 11 січня 2005 № 20", за природний газ за 2015 рік, договір від 15 грудня 2014 року № 3191/15-ТЕ-32 у тому числі ПДВ 9 837,17 грн." Сторона остання перераховує кошти в сумі 32 117,36 грн. до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (п.п. 2.5, 2.6 спільного протокольного рішення).

Як вбачається з платіжного доручення № 46 від 21 листопада 2016 року відповідачем перераховано на користь позивача грошві кошти у розмірі 1 100 725,88 грн. з призначенням платежу сп. за пр. газ за 2015. д № 3191/15-ТЕ-32 в 15.12.14, за 2016.д. № 2171/16-ТЕ-32 в 21.12.15 спр. № 2875 від 18.11.16 зг ПУ від 11.01.05 "п" 6747,49, "с" - 1093978,39 в т.ч. ПДВ - 183454,31.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на зазначене, аналізуючи умови укладеного між позивачем та відповідачем у справі договору за № 3191/15-ТЕ-32 на купівлю-продажу природного газу від 25 грудня 2014 року, суд визнав, що за своєю правовою природою даний договір є договором купівлі-продажу, до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1 глави 54 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання та копій платіжних доручень (№ 42 від 21 липня 2016 року; № 43 від 18 серпня 2016 року; № 45 від 21 вересня 2016 року; № 46 від 1 100 725,88 грн.), відповідачем в повному обсязі проведено розрахунок за отриманий природний газ згідно договору № 3191/15-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу від 15 грудня 2014 року, при цьому оплата мала місце до звернення позивача із даним позовом до суду (позов напрвлено до суду 23 листопада 2016 р. через поштову установу), з огляду на, що суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 342 555,66 грн. основної заборгованості безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши решту позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 2 680 031,41 грн., 3% річних у сумі 185 682,20 грн., інфляційних втрат у сумі 1 399 040,47 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), визнається згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання, в результаті чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" між сторонами разом з уповноваженими органами виконавчої влади та Державної казначейської служби було укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1898 від 20 липня 2016 року; № 2160 від 17 серпня 2016 року; № 2377 від 20 вересня 2016 року; № 2875 від 18 листопада 2016 року.

Відповідно до умов вказаних протокольних рішень сторони дійшли згоди погасити заборгованість Комунального підприємства теплових мереж Харківської районної державної адміністрації, що виникла за основним договором № 3191/15-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу від 15 грудня 2014 року на умовах Постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Тобто, уклавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1898 від 20 липня 2016 року; № 2160 від 17 серпня 2016 року; № 2377 від 20 вересня 2016 року; № 2875 від 18 листопада 2016 року, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору № 3191/15-ТЕ-32 купівлі-продажу природного газу від 15 грудня 2014 року, а тому й для наслідків за порушення грошового зобов'язання необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених вказаним спільними протокольними рішеннями.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України по справам № 5011-1/1043-2012-42/528-2012 від 09.09.2014р. (№ 3-105гс14), № 5011-35/1272-2012-42/527-2012 від 09.09.2014р. (№ 3-102гс14),№ 5011-35/1533-2012-19/522-2012 від 09.09.2014р. (3-101гс14), № 924/1230/14 від 01.07.2015р. (3-322гс15), постанові Вищого господарського суду України від 26.01.2015р. по справі № 922/3580/14 та рішенні господарського суду Харківської області від 03.02.2016р. по справі № 922/6320/15.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з огляду на особливості здійснення господарської діяльності у сфері теплопостачання та законодавчо обумовлену специфіку взаємовідносин між суб'єктами, що здійснюють господарську діяльність у цій сфері, відповідач не мав можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за транспортування природного газу, у зв'язку з чим вина відповідача з прострочення платежів за спірним договором відсутня, в зв'язку з чим відсутній склад правопорушення і відповідно до статті 217 ГК України та статті 614 ЦК України позбавляє позивача права застосовувати до боржника заходи відповідальності, передбачені пунктом 7.2 договору та у свою чергу тягне за собою відсутність підстав для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 23.09.2014 року у справі № 5011-35/1271-2012; від 01.07.2015 року у справі № 924/1230/14; від 09.09.2014 року у справі № 5011-1/11043-2012-42/528-2012, № 5011-35/1272-2012-42/527-2012.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи вище викладене в сукупності, а саме укладання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1898 від 20 липня 2016 року; № 2160 від 17 серпня 2016 року; № 2377 від 20 вересня 2016 року; № 2875 від 18 листопада 2016 року, якими сторонами фактично змінено порядок і строк проведення розрахунків за основним договором, з огляду на періоди нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, за яким позивачем здійснено нарахування та який не охоплюється спільними протокольними рішеннями, враховуючи сплату відповідачем суми заборгованості у строки передбачені вказаними вище протокольними рішеннями, на яку позивачем здійснено відповідне нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, та з огляду правову позицію Верховного суду України, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат та, відповідно, про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Витрати по сплаті судового збору у розмірі 114 109,80 грн., згідно ст. 44, 49 ГПК України, суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України, ст.ст. 6, 11, 509, 625, 626, 627, 655 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 69, 82-85, 111-28, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 13.01.2017 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/4143/16