ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 рокуСправа № 912/4099/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Наливайко Є.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/4099/16

за позовом Фермерського господарства "Діана"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКА-О"

про визнання недійсним договору

за участю представників сторін:

від позивача - керівника ОСОБА_1

від позивача - адвоката ОСОБА_2, договір про надання правової допомоги від 26.10.2016;

від відповідача - не був присутнім.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини прийнятого судового рішення.

Фермерське господарство "Діана" (надалі - ФГ "Діана") звернулося до Господарського суду Кіровоградської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКА-О" (надалі - ТОВ "ЛЕКА-О") про визнання недійсним договору з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, за твердженням позивача, спірний договір підписаний невідомою особою, а не повноважним представником позивача, товар за таким договором відповідачем позивачу не передавався, документи, які б свідчили про отримання товару (накладна чи акт прийому-передачі) насіннєвого матеріалу на підприємстві позивача відсутні. Правовими підставами для визнання недійсним спірного договору позивач зазначає статті 215, 216, 232-234, 640 Цивільного кодексу України та статтю 207 Господарського кодексу України.

Ухвалою від 09.11.2016 порушено провадження у даній справі, розгляд справи призначено на 14год. 00хв. 12.12.2016, від сторін витребувано необхідні для вирішення спору докази.

Представник позивача у судовому засіданні подав письмове клопотання, в якому просив продовжити строк розгляду справи на п'ятнадцять днів та відкласти розгляд справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, проте вимоги ухвали про порушення провадження у справі виконав, подавши до господарського суду витребовувані документи та відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Свої заперечення відповідач мотивує тим, що оплата за поставлений товар після підписання спірного правочину свідчить про схвалення правочину та визнання факту поставки товару Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕКА-О" за ОСОБА_3 купівлі - продажу № 20/02-15 від 20.02.2015.

Ухвалою від 12.12.2016 господарський суд продовжив строк розгляду спору на пятнадцять днів та відклав розгляд справи на 15год. 00хв. 11.01.2017, витребувавши від позивача докази на підтвердження обставин, викладених у позові.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представників позивача, господарський суд встановив такі обставини.

20.02.2015 між ТОВ "ЛЕКА-О", іменоване надалі "Продавець", в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, і ФГ "Діана" іменоване "Покупець", в особі голови ОСОБА_1, що діє на підставі Статуту, з іншої сторони, укладено договір купівлі - продажу № 20/02-15 (надалі - ОСОБА_5).

ОСОБА_5 підписаний та скріплений печатками підприємств.

Відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. ОСОБА_3 Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти й оплатити на умовах даного ОСОБА_3 сільськогосподарську продукцію - насіннєвий матеріал в асортименті, іменований надалі Товар. Асортимент, ціна, кількість і строк поставки Товару обумовлюється сторонами в специфікації на кожну партію Товару, що є невід'ємною частиною договору (Додаток № 1).

За умовами Додатку № 1 від 20.02.2015 до ОСОБА_3 купівлі - продажу № 20/02-15 загальна вартість товару (насіння кукурудзи ДСК-315 та насіння соняшника NK NEOMA), що поставляється ТОВ "ЛЕКА-О" на адресу ФГ "Діана", складає 444 465, 00 грн.

Вищезазначений Додаток до ОСОБА_3 підписаний та скріплений печатками підприємств.

Відповідно до пункту 4 ОСОБА_3 оплата вартості товару, зазначеної в додатку до даного ОСОБА_3, здійснюється Покупцем в національній валюті України (гривні), шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця до 15 жовтня 2015.

27.02.2015 ТОВ "ЛЕКА-О" надало ФГ "Діана" рахунок - фактуру за № 28 з переліком товарів, їх кількістю та ціною товару (а.с. 38).

Відповідачем умови ОСОБА_3 щодо поставки товару виконано, що підтверджується видатковою накладною №12 від 12.03.2015 на суму 444465,00 грн, в свою чергу позивач отримав товар, про що свідчить підпис ОСОБА_1 (керівника позивача) та печатка ФГ "Діана" у видатковій накладній.

Фермерським господарством "Діана" частково здійснювалась оплата за поставлений товар, що підтверджується платіжними дорученнями:

№ 32 від 10.03.2015, з призначенням платежу "за насіння кукурудзи і соняшника по рахунку № 28 від 27.02.2015" (а.с. 62);

№ 12 від 17.09.2015 з призначенням платежу "за насіння кукурудзи і соняшника по рахунку № 12 від 12.03.2015" (а.с. 63);

№ 134 від 27.10.2015 з призначенням платежу "за насіння соняшника по рахунку № 28 від 27.02.2015" (а.с. 64).

Позивач стверджує, що ОСОБА_5 ним не підписувався, товар, на його виконання, не отримувався та кошти не сплачувались, у зв'язку з чим просить визнати ОСОБА_5 недійсним.

При розгляді даного спору господарський суд враховує такі положення чинного законодавства.

Згідно положень статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначеному цивільним законодавством.

Господарський суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Зокрема, за правилами частини 2 статті 203 Цивільного кодексу України, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

За твердженням позивача ОСОБА_5 підписаний особою, яка не мала на це цивільної дієздатності, оскільки підпис на ОСОБА_3 не належить голові ФГ "Діана" ОСОБА_1, як це зазначено у самому ОСОБА_3, а належить іншій неповноважній особі.

За приписами частини 1 статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Водночас згідно частини 2 статті 241 цієї ж статті наступне схвалення правочину унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

Відповідно до змісту пункту 3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" такі дії підтверджують наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від імені неї не тільки представником, з перевищенням повноважень, а і особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Дії позивача щодо отримання товару згідно накладної, у якій міститься посилання на ОСОБА_5 та часткової оплати за такий товар із посиланням на рахунок, виставлений відповідачем за отриманий позивачем товар свідчить про схвалення позивачем ОСОБА_3.

З викладеного випливає неможливість визнання ОСОБА_3 недійсним, оскільки всупереч поясненням позивача щодо відсутності доказів прийняття товару, відповідач надав і докази прийняття товару, і, навіть, докази часткової оплати позивачем отриманого товару. Вказане, крім того, спростовує другу підставу, на яку посилається позивач при визнанні договору недійсним - нездійснення поставки товару.

За усним поясненням у судовому засіданні ОСОБА_1 печатка його підприємством не втрачена, відтак господарський суд доходить висновку, що і сам ОСОБА_5 і Додаток № 1 до нього, і видаткова накладна № 12 від 12.03.2015 завірена належною печаткою позивача - ФГ "Діана".

З огляду на вказане твердження позивача щодо наявності підстав для визнання ОСОБА_3 недійсним не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Враховуючи зазначене господарський суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у позові слід відмовити повністю.

За правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 16.01.2017.

Суддя Є. М. Наливайко