Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "12" січня 2017 р. Справа № 906/1189/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №9585 від 25.10.16.)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №1 від 03.01.17.)

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Державного підприємства "Білокоровицьке лісове господарство" (с.Нові Білокоровичі, Олевський район, Житомирська область)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

позивача - Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України (м.Ужгород)

про стягнення 49083,70 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 49083,70 грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів.

Позовні вимоги грунтуються на тому, що залізниця понесла додаткові витрати пов'язані із перевезенням та затриманням вантажу відповідача, що був предметом огляду Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що станція призначення пізно повідомила відповідача - ДП "Білокоровицьке лісове господарство" про затримку вагона, внаслідок чого залізниця вимушена була нести додаткові витрати.

Представник третьої особи в засідання суду не з'явився. 16.12.16 від Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України надійшли письмові пояснення по справі, в яких вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст.75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ДП "Білокоровицьке лісове господарство" відправлено зі ст. Поляски, Білокоровичі Південно-Західної залізниці до ст. Тужер вагони № 68701143, 66876889, 66104001, з вантажем "лісоматеріали", відправки № 494450,496034, 497727.

20.05.2015 на ст. Батьово прибули вагони № 68701143, 66876889 з вантажем "лісоматеріали" та були відчеплені для проведення переогляду, згідно з актами загальної форми від 20.05.2016 № 10949, 10960 на підставі заявки Закарпатської митниці від 21.05.2016 № 18/16, ці вагони подано для здійснення митного огляду (переогляду) на ділянку митного контролю та надано телеграфні повідомлення від 21.05.2016 № 154, 156 на станцію відправлення для повідомлення вантажовідправника (а.с.11-15).

23.05.2016 на ст. Батьово прибув вагон № 66104001 з вантажем "лісоматеріали" та був відчеплений для проведення переогляду. Згідно з актом загальної форми від 23.05.2016 № 10975 на підставі заявки Закарпатської митниці від 24.05.2016 № 22/16, цей вагон подано для здійснення митного огляду (переогляду) на ділянку митного контролю та надано телеграфне повідомлення від 24.05.2016 № 183 на станцію відправлення для повідомлення вантажовідправника (а.с.16-18).

За результатами переогляду вантажу у вагонах № 68701143, 66876889, 66104001 інспекторами митниці складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів від 01.06.2016 № /2016/ЗМЗ-03022, згідно з яким сторонніх вкладень у вантажі "лісоматеріали" не виявлено (а.с.19).

01.06.2016 Закарпатською митницею ДФС прийнято рішення про випуск цих вагонів, вони прослідували за призначенням.

Залізниця склала акти загальної форми на випуск вагонів від 01.06.2016 № 399, 402, 408 з нарахуванням належних платежів за затримку згідно зі ставками Збірника тарифів № 1 із застосуванням коригувального коефіцієнта. Так, нарахування становлять 49083,70грн., з яких: за актом загальної форми № 399 нараховані платежі за затримку вагона № 68701143 на суму 17 644,80 грн.; за актом загальної форми № 402 нараховані платежі за затримку вагона № 66876889 на суму 17 690,80 грн.; за актом загальної форми № 408 нараховані платежі за затримку вагона № 66104001 на суму 13 177,10 грн. (а.с.20-24,127).

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 № 273/96-ВР передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Позивач 10.11.2016 направив відповідачу претензію №НЗЕ-10/3789 щодо здійснення відшкодування 49083,70 грн. збору за простій, які залишено ними без відповіді та задоволення (а.с. 26).

Позивач у своєму позові зазначає, що згідно вимог ст.ст. 22, 28, 31, 32 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) , ст.ст. 30, 218, ч. 2 ст. 325, ст. 338 МК України в будь - якому випадку повинні бути відшкодовані витрати, пов'язані із здійсненням розвантажувальних, навантажувальних, перевантажувальних та інших операцій, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Оцінивши подані сторонами докази, пояснення та матеріали справи, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 218 Митного кодексу України (далі - МК України) розвантажувальні, навантажу вальні та перевантажувальні роботи та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно - правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 920 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов'язань, шо випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, за встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Стаття 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, передбачає, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

При цьому ст. 10 ЦК України, ч. 3 ст. 1 Митного кодексу України (МК України) передбачено застосування правил відповідного міжнародного договору, якщо в чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства.

Перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - СМГС), яка є чинною для України відповідно до Закону України «Про правонаступництво в Україні» та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів.

За умовами ст. 15 СМГС, одночасно з пред'явленням вантажу до перевезення вантажовідправник для кожної відправки повинен представити станції відправлення правильно заповнену і підписану накладну.

Згідно зі ст. 3 СМГС, на умовах якого здійснювалося перевезення вантажу, його дія має обов'язкову силу для залізниць, відправників і одержувачів вантажу незалежно від державної приналежності сторін договору перевезення.

Статтею 32 СМГС передбачено, що перевізнику повинні бути відшкодовані всі додаткові витрати, пов'язані із перевезенням вантажів.

Згідно із ст. 119 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, п.п. 2, 15 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Пункт 16 Правил користування вагонами і контейнерами передбачає випадки, коли вантажовідправник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами. Митні процедури не входять до цього переліку, а тому не є підставою звільнення вантажовідправника від плати за користування вагонами та контейнерами.

Згідно з п. 5.15 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» плата за користування вагонами як належності України, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

Сума 49083,70 грн. розрахована Залізницею відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356. Відповідач розрахунок не оспорив.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми.

Згідно положень ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України, операції, необхідні для здійснення митного контролю, проводяться за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб. Зазначена норма, як така що регулює здійснення митних формальностей саме на залізничному транспорті, є спеціальною по відношенню до норми ч.5 ст.338 Митного кодексу України, якою визначений загальний (для всіх видів транспорту) порядок здійснення митного контролю та відповідно до якої митний огляд у випадках не виявлення факту незаконного переміщення товарів проводиться за рахунок органу, з ініціативи якого здійснений такий огляд.

Окрім того, главою 32 Митного кодексу України, до якої включено ст. 218, врегульовано митні формальності на залізничному транспорті. Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (п.29 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України). Таким чином, дії щодо здійснення митницею ДФС митного огляду після митного оформлення, є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення ст. 218 Митного кодексу України.

Отже, обов'язок власників товару або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю, визначений положеннями чинного законодавства, які мають бути застосовані до спірних правовідносин.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому, суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Заперечення відповідача не беруться судом до уваги , оскільки обізнаність ДП "Білокоровицьке лісове господарство" про затримку вагонів ніяким чином не впливала на проведення митного огляду вагонів, внаслідок чого залізниця вимушена була нести додаткові витрати.

Враховуючи те, що матеріалами справи документально підтверджено факт затримки вагонів, розрахунок суми за простоювання вагонів офорлено актами загальної форми, які є складовою частиною накладної на вантаж, позовні вимоги в сумі 49083,70 грн збору за простій підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати з оплати судового збору згідно з статтею 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Білокоровицьке лісове господарство" (11052, Житомирська область, Олевський район, смт. Нові Білокоровичі, вул. Гагаріна,1, ЕДРПОУ 00991798) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, Печерський район, вул. Тверська,5, код ЕДРПОУ 40075815):

- 49083,70 грн за затримку вагонів;

- 1378, 00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 13.01.17

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу