ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Справа № 915/1356/16

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 дов. № б/н від 08.12.2016

представник відповідача в судове засідання не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю БЛАСТ ЛТД, 65091, м. Одеса, вул. Південна, 26; 65026, м. Одеса, вул. Жуковського, 15

До відповідача: Приватного підприємства УКРБУТ, 56570, Миколаївська область, Вознесенський район, село Мартинівське, ДОС-2АДРЕСА_1

про: стягнення 125 523,98 грн.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю БЛАСТ ЛТД звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами про стягнення з Приватного підприємства УКРБУТ заборгованості в розмірі 125 523,98 грн. з якої: 47 268,34 грн. сума попередньо сплачених коштів, 42 777,85 грн. пеня, 3 193,52 грн. 3% річних, 32 284,27 грн. інфляційні витрати.

Відповідач в судове засідання 17.01.2017 не зявився, причини неявки не повідомив, відзив по суті позовної заяви до суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить поштове повідомлення № 541 (а.с. 45).

Господарським судом також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою.

Відповідно до приписів п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 „Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

У відповідності до вимог ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

30.07.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю БЛАСТ ЛТД (далі замовник) та Приватним підприємством УКРБУТ (далі виконавець) було укладено біржовий договір № 30/7 (далі-Договір) згідно умов якого виконавець зобовязується поставити гранпродукцію та сипучі матеріали згідно специфікації на обєкт «Логістичний центр, Одеська область, Беляївський район, Нерубайська сільська рада, масив 2, ділянки 11, 12, 13, склад № 3», а замовник зобовязується оплачувати надані виконавцем товари та послуги з доставки у відповідності до умов даного Договору (п. 1.1 Договору).

У відповідності до п. 2.1 Договору, доставка вантажів по даному Договору здійснюється на підставі заявок замовника, наданих телефонограмою за узгодженим графіком.

Пунктом 2.2 Договору визначено, кількість перевезеного щебеню визначається згідно товаро транспортних накладних на кожний автотранспортний засіб.

Згідно п. 4.1 Договору, замовник здійснює передоплату вартості виконаних послуг, згідно графіку поставки.

Відповідно до п. 8.1 Договору, договір вступає в силу 30 липня 2014 року та діє до 31 грудня 2014 року включно.

Так, на виконання вимог Договору позивач перерахував на поточний рахунок відповідача суму попередньої оплати в розмірі 460 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 745 від 01.08.2014 (а.с. 15), платіжним дорученням № 748 від 04.08.2014 (а.с. 16), платіжним дорученням № 754 від 05.08.2014 (а.с. 17).

В свою чергу та на виконання вимог Договору відповідачем були здійснені поставки товару на загальну суму 412 731,63 грн. , що підтверджується:

- накладною № 11/8 від 11.08.2014 на суму 85 643,10 грн. (а.с. 18);

- накладною № 13/8 від 13.08.2014 на суму 51 458,10 грн. (а.с. 19);

- накладною № 16/8 від 16.08.2014 на суму 60 355,23 грн. (а.с. 20);

- накладною № 18/8 від 18.08.2014 на суму 59 868,90 грн. (а.с. 21);

- накладною № 21/8 від 21.08.2014 на суму 34 326,90 грн. (а.с. 22);

- накладною № 26/8 від 26.08.2014 на суму 17 157,00 грн. (а.с. 23);

- накладною № 6/9 від 06.09.2014 на суму 17 137,65 грн. (а.с. 24);

- накладною № 9/9 від 09.09.2014 на суму 8 514,00 грн. (а.с. 25);

- накладною № 22/9 від 22.09.2014 на суму 34 797,75 грн. (а.с. 26);

- накладною № 30/9 від 30.09.2014 на суму 43 473,00 грн. (а.с. 27);

Решту товару на суму 47 268, 37 грн. (460 000,00 грн. 412 731,63 грн.) відповідач не поставив.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 47 268, 34 грн. та штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар (Товари), а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно вимог ст. 712 ЦК України, - за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач вимоги Договору щодо здійснення поставки товару в строк встановлений Договором позивачеві не здійснив.

У звязку з неналежним виконанням продавцем свого зобовязання щодо передачі товару, покупець ставить вимоги про повернення суми попередньої оплати

На підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України позивач 05.08.2016 направив на адресу відповідача претензію в якій вимагав протягом 7 календарних днів з дня отримання претензії повернути суму попередньої оплати за товар та сплатити пеню, 3% річних, інфляційні втрати. Факт направлення претензії на адресу відповідача підтверджується описом вкладення та поштовою квитанцією (арк. 31).

У відповідності до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У абз. 2 п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» № 14 від 17.12.2013 року, визначено, що днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

З урахуванням ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України відповідач зобовязаний у семиденний строк з моменту отримання письмової вимоги позивача повернути позивачу всі оплачені кошти по Договору. Претензія була отримана відповідачем 20.09.2016, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с.32).

Отже, суд приходить до висновку, що обовязок відповідача щодо повернення оплачених коштів по Договору настав 27.09.2016 (20.09.2015 + 7 календарних днів).

Враховуючи, що на день розгляду справи в суді, відповідач суму попередньої оплати за товар по Договору в розмірі 47 268, 37 грн. не повернув, та враховуючи принцип диспозитивності вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 47 268, 34 грн. заявлені позивачем в позовній заяві підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до п. 5.4 Договору, за порушення строків надання послуг виконавець виплачує замовнику пеню у розмірі 0,5 % від вартості замовлення за кожний день прострочення.

Так, згідно наданого до суду розрахунку позивач на підставі пункту 5.4 Договору нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 0,5 % від вартості товару за кожен день прострочення в розмірі 42 777,85 грн. за період з 09.09.2014 по 08.03.2015, вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач ставить вимоги саме щодо повернення попередньої оплати, а не вимагає поставки сплаченого товару, то нарахування штрафних санкцій на підставі п. 5.4 Договору є безпідставні, оскільки у відповідача відсутній обовязок з поставки товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача:

- 3% річних за період з 09.09.2014 по 09.12.2016 в розмірі 3 193,52 грн.;

- інфляційні витрати за період з жовтня 2014 року по жовтень 2016 року в

розмірі 32 284,27 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 3 193,52 грн. та інфляційних втрат в розмірі 32 284,27 грн., задоволенню не підлягають, оскільки стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобовязання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав повернення сплаченого авансу за непоставлений товар. За своєю суттю обовязок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобовязання в розумінні статті 625 ЦК України. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 ЦК України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Повернення суми попередньої оплати є поверненням суми авансу (а не грошовим зобовязанням), на який можуть нараховуватися лише проценти, передбачені статтею 536 ЦК України.

Частиною 5 ст. 49 ГПК України визначено, що - суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. судові витрати розраховано: 47 268,34 грн. (сума задоволених позовних вимог)/125 523,98 грн. (заявлені позовні вимоги) = 0,38% (відсоток задоволених позовних вимог) Х 1882,86 грн. (сплачений судовий збір) = 715,49 грн. (підлягає стягненню з відповідача).

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то судові витрати підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства УКРБУТ (56570, Миколаївська область, Вознесенський район, село Мартинівське, ДОС-2АДРЕСА_1, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БЛАСТ ЛТД (65091, м. Одеса, вул. Південна, 26; 65026, м. Одеса, вул. Жуковського, 15, відомості про розрахункові рахунки відсутні, ) 47 268,34 грн. суму попередньої оплати та 715,49 грн. - судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 18.01.2017 р.

Суддя Н.О. Семенчук