ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.01.2017 Справа № 904/11220/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТАРАСТАНДАРТ", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОБУДМЕТИЗ", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 109 384, 80 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - не зявився;

від відповідача - не зявився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРТАРАСТАНДАРТ" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОБУДМЕТИЗ" (далі - відповідач) суму 109 384, 80 грн. заборгованості за порушення виконання зобовязань за договором поставки №25/07-13 від 25.0.13р.

Позивач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, проте в матеріалах справи наявне клопотання від 18.01.17р., за змістом якого позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та просить розглянути справу за відсутністю уповноваженого представника позивача.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзив на позов та документи на вимоги суду не надав, про час та дату розгляду спору повідомлений належним чином, оскільки в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення, що підтверджує отримання відповідачем ухвали про виклик у судове засідання.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

25.07.2013 року між позивачем (постачальником) та відповідачем (замовником) укладено договір поставки №25/07-13 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобовязується поставити покупцю товар, а покупець зобовязується прийняти поставлений товар та оплатити його вартість в порядку і на умовах, передбачених Договором.

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Приписами статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1.2 Договору найменування, номенклатура, асортимент та загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим Договором, визначаються у відповідних товарних накладних, які є невід'ємною частиною цього договору. Накладні оформлюються на кожну партію товару і мають силу специфікації до цього договору.

Згідно до ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Замовник зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до п.5.1 Договору покупець оплачує товар, що поставляється постачальником протягом 150 календарних днів з моменту відвантаження товару постачальником.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає, що на виконання умов Договору, позивачем було поставлено відповідачу товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи двосторонніми видатковими накладними з підписами та відбитками печатки підприємств обох сторін (а.с.12-14), проте відповідачем порушено зобовязання перед позивачем в частині оплати поставленого товару, у звязку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 109 384, 80 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Положеннями ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526 ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРОБУДМЕТИЗ " (49035, АДРЕСА_1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТАРАСТАНДАРТ" (49000, м.Дніпро, вул. Пісаржевського, буд.1а, офіс 511 Б; ) суму 109 384, 80 грн. заборгованості, 1 640, 76 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров