ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.01.2017 Справа № 904/10163/16

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Борисовій К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 5558грн.53коп., пені у розмірі 215грн.95коп., інфляційної складової у розмірі 1512грн.88коп., 3% річних у розмірі 241грн.33коп.

Представники:

від позивача: Дубовик О.М., дов. №3 від 03.01.2017р.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулось до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з позовом про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 5558грн.53коп., пені у розмірі 215грн.95коп., інфляційної складової у розмірі 1512грн.88коп., 3% річних у розмірі 241грн.33коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари №4395 від 01.11.2012р., в частині розрахунків.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2016р. порушено провадження у справі. Справа призначалась до розгляду в судових засіданнях на 29.11.2016р., 13.12.2016р. та 17.01.2017р.

17.01.2017р. позивач надав до суду уточнену позовну заяву про стягнення заборгованості за теплову енергію, які фактично є заявою про зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до тексту вказаної заяви позивач просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 4773грн.61коп., пеню у розмірі 54грн.72коп., інфляційну складову у розмірі 1479грн.97коп., 3% річних у розмірі 224грн.21коп.

Дослідивши обставини, викладені в заяві позивача, перевіривши повноваження особи, яка її підписала та встановивши, що заява Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" відповідає вимогам чинного законодавства, суд прийняв її до розгляду.

Таким чином, з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, предметом розгляду у справі є стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" суми основної заборгованості у розмірі 4773грн.61коп., пені у розмірі 54грн.72коп., інфляційної складової у розмірі 1479грн.97коп., 3% річних у розмірі 224грн.21коп.

У зв'язку з невиконанням відповідачем вимог суду, викладених в ухвалах господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2016р., 29.11.2016р., 13.12.2016р. та нез'явленням у судові засідання, розгляд справи відкладався.

Вказані ухвали суду були направлені відповідачу у справі в установленому порядку на адресу, вказану у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який наявний в матеріалах справи (а.с. - 47).

Поштова кореспонденція, направлена судом на адресу відповідача повернулась до суду з відміткою підприємства зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на приписи статті 75 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу за наявними матеріалами. При цьому, згідно зі статтею 38 Господарського процесуального кодексу України визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

01.11.2012р. між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - постачальник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - споживач) підписаний договір на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари №4395 (далі - договір). За умовами зазначеного договору постачальник відпускає споживачеві теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пари на технологічні потреби, а споживач сплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строки, передбачені цим договором.

Згідно з пунктом 2.1 договору облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку або розрахунковим способом за їх відсутності.

Відповідно до пункту 2.2 договору щомісячна сума сплати за договором коригується з урахуванням фактичної середньомісячної температури зовнішнього повітря, кількості діб і годин надання послуг.

Положеннями пункту 3.1 договору визначено, що оплата за відпущену теплову енергію проводиться споживачем щомісяця, самостійно, в грошовій формі та іншими, формами розрахунку за погодженням сторін до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим. В іншому випадку постачальник має право без додаткового попередження припинити повністю або частково обмежити подачу теплової енергії.

Приписами пункту 3.3 договору встановлено, що якщо споживач є суб'єктом іншого сектора господарювання економіки і не здійснив оплату за відпущену теплову енергію в термін, встановлений п.3.1. договору, він несе відповідальність згідно з п.п. 4-7 ст.231 ГК України та Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96 - ВР від 22.11.1996р. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення сплати.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що споживач здійснює передплату в грошовій формі, в розмірі планового місячного споживання в термін до 20 числа кожного місяця.

Згідно з пунктом 6.1 договору цей договір діє з 22.10.2012р. по 22.09.2015р. і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не надійде заява однієї із сторін про відмову від цього договору або його перегляду. В матеріалах справи відсутні докази того, що сторони мали намір припинити або змінити термін дії спірного договору. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що протягом спірного періоду договір був чинним.

На виконання умов договору Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" за період з 10.02.2014р. по 25.10.2015р. здійснило поставку Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 теплової енергії на загальну суму 6473грн.61коп.

З огляду на положення пунктів 3.1 та 3.4 договору відповідач був зобов'язаний повністю погасити заборгованість за теплову енергію, отриману за період з 10.02.2014р. по 25.10.2015р., в строк до 20.11.2015р. (включно).

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 належним чином своїх зобов'язань щодо оплати отриманої теплової енергії не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 4773грн.61коп.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані грошові зобов'язання, доказів припинення відповідних зобов'язань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 4773грн.61коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Позивач на підставі пункту 3.3 договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 20.11.2015р. по 19.06.2016р. в розмірі 54грн.72коп.

Дослідивши розрахунки пені наданий позивачем, суд дійшов висновку, що він зроблений вірно та відповідає вимогам чинного законодавства. Враховуючи викладене, стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 54грн.72коп.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних витрат в розмірі 1479грн.97коп. за загальний період з травня 2014р. по серпень 2016р. та 3% річних в розмірі 224грн.21коп. за загальний період з 21.04.2014р. по 22.09.2016р.

Перевіривши розрахунок суми інфляційних витрат та 3% річних, суд встановив, що він зроблений вірно та відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума інфляційної складової в розмірі 1479грн.97коп. та 3% річних в розмірі 224грн.21коп.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 75, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 4773грн.61коп., пені у розмірі 54грн.72коп., інфляційної складової у розмірі 1479грн.97коп., 3% річних у розмірі 224грн.21коп.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1; місце проживання: 50057, АДРЕСА_1) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (ідентифікаційний код: 03342184; місцезнаходження: 50000, Дніпропетровськ область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, буд. 9) суму основної заборгованості у розмірі 4773грн.61коп., пеню у розмірі 54грн.72коп., інфляційну складову у розмірі 1479грн.97коп., 3% річних у розмірі 224грн.21коп. та судовий збір в розмірі 1378грн.00коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 17.01.2017р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 23.01.2017р.

Суддя Р.Г.Новікова