ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2017р. Справа№ 914/2788/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В.П., при секретарі судового засідання Краєвському І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державної екологічної інспекції у Львівській області, м. Львів,
до відповідача:Комунального підприємства "Кам'янкаводоканал", м. Кам'янка-Бузька, Львівська обл.,
про: стягнення 549.664,84 грн.

Представники:
позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність №09-5 від 03.01.2017 р.),
відповідача:ОСОБА_2 представник (довіреність від 03.01.2017 р.).

Учасникам судового процесу, присутнім в судовому засіданні, розяснено їхні права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України). Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Державної екологічної інспекції у Львівській області до Комунального підприємства "Кам'янкаводоканал" про стягнення 549.664,84 грн. Ухвалою суду від 03.11.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.11.2016 р. В судовому засіданні 16.11.2016 р. оголошено перерву до 07.12.2016 р. Ухвалою суду від 07.12.2016 р. розгляд справи відкладався на 20.12.2016 р. В судовому засіданні 20.12.2016 р. оголошено перерву до 03.01.2017 р. Рух справи відображено у попередніх ухвалах та протоколах суду.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем у період з 25.07.2013 р. по 14.08.2013 р. було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Комунальним підприємством "Камянкаводоканал". За результатами проведеної перевірки виявлено, що відповідач у період з 08.07.2012 р. по 31.07.2013 р. здійснював самовільний забір підземних прісних вод у межах Новояричивської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області. За вказане порушення відповідачу проведено нарахування збитків у сумі 549.197,71 грн. Крім того, встановлено, що КП "Камянкаводоканал" у період з 08.07.2012 р. по 31.07.2013 р. здійснено самовільний скид стічних вод з очисних споруд у притоку каналу Яричівський, який знаходиться на території Новояричівської сільської ради, без встановлених нормативів гранично допустимого скиду. За вказане порушення відповідачу проведено нарахування збитків у сумі 467,13 грн. За результатами виявлених порушень проведено розрахунок розміру збитків, заподіяних державі внаслідок порушення дотримання вимог природоохоронного законодавства в розмірі 549.664,84 грн., про стягнення з відповідача яких позивач звернувся з позовом до суду.

Позивачем подано заяву про поновлення строку подання позовної заяви у звязку з тим. що в період з 2013 по 2016 роки у Держекоінспекції були відсутні кошти на сплату судового збору.

Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву заперечив проти позовних вимог з наступних підстав. КП "Камянкаводоканал" підтвердив, що здійснював забір прісних підземних вод без відповідного дозволу на спеціальне водокористування. Проте, вказані дії були вимушеними, оскільки з липня 2012 року по 25 жовтня 2013 року відповідач чотири рази звертався з відповідними заявами до Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області та до Департаменту екології і природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації, які відмовляли у видачі дозволу на спеціальне водокористування. ОСОБА_3 дії органів державної влади визнано протиправними постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.04.2014 р. №813/9101/13-а, залишеною без змін ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.08.2014 р. та Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016 р. В частині твердження позивача про скид стічних вод без встановлених нормативів у період з 08.07.2013 р. по 31.07.2013 р. є безпідставним, оскільки в цей період були діючі до 05.08.2014 р. попередні нормативи ГДС. Враховуючи вказане, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності (вх. №46067/16 від 16.11.2016 р.).

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, надав усні пояснення по суті справи, проти клопотання відповідача про застосування строку позовної давності заперечив.

Представник відповідача в судове засідання зявився, проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві та письмових поясненнях, також просив суд застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

Державною екологічною інспекцією у Львівській області у період з 25.07.2013 р. по 14.08.2013 р. було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Комунальним підприємством "Камянкаводоканал". Планова перевірка проведена відповідно до наказу Державної екологічної інспекції у Львівській області від 18.07.2013 р. №460-і/п та направлення на перевірку від 18.07.2013 р. №1477. За результатами проведеної перевірки складено акт №1477/04/1295. (надалі ОСОБА_3).

Актом встановлено, що КП "Камянкаводоканал" надає послуги по водопостачанню міста Камянка-Бузька, села Жовтанці, селища міського типу Запитів. Відповідач у період з 08.07.2012 р. по 31.07.2013 р. здійснював самовільний забір підземних прісних вод у межах Новояричивської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області. Крім того, встановлено, що КП "Камянкаводоканал" у період з 08.07.2012 р. по 31.07.2013 р. здійснено самовільний скид стічних вод з очисних споруд у притоку каналу Яричівський, який знаходиться на території Новояричівської сільської ради, без встановлених нормативів гранично допустимого скиду. ОСОБА_3 підписаний та отриманий директором КП "Камянкаводоканал" 14.08.2013 р.

Відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів" (затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 р. №389) проведено розрахунок заподіяної шкоди на суму 549.197,71 грн. за використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів.

Позивачем на адресу відповідача скеровано претензію №999 від 04.09.2013 про відшкодування збитків у сумі 549.197,71 грн., заподіяних державі порушенням вимог природоохоронного законодавства.

Відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів" (затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 р. №389) проведено розрахунок заподіяної шкоди на суму 467,13 грн. за самовільний скид стічних вод з очисних споруд без встановлених нормативів гранично допустимого скиду.

Позивачем на адресу відповідача скеровано претензію №1102 від 04.09.2013 про відшкодування збитків у сумі 467,13 грн., заподіяних державі порушенням вимог природоохоронного законодавства.

Щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства позивачем видано припис №752-04 від 19.08.2013 року. Зокрема, у приписі зазначено, зокрема, про необхідність отримання у встановленому законодавством порядку дозвіл на спеціальне водокористування та встановлені нормативи ГДС забруднюючих речовин з очисних споруд у водні обєкти.

Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Львівській області видано КП "Камянкаводоканал" дозвіл на спеціальне водокористування від 08 липня 2010 року №Укр-1827-10/льв.ГДС до 08 липня 2012 року. У Додатку 1 до вказаного дозволу затверджено для відповідача ОСОБА_4 допустимий скид (ГДС) речовин у водний обєкт із зворотними водами підприємства, організації, установи від 05.08.2009 р.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року у справі №813/9101/13-а задоволено частково позов КП "Камянкаводоканал" до Департаменту екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації та Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області. Визнано протиправними дії Державного управляння охорони навколишнього природного середовища в Львівській області щодо винесення письмових повідомлень у вигляді листів № 16-7065 від 19.07.2012 року та № 16-509 від 04.02.2013 року про відмову у погодженні КП "Кам'янкаводоканал" Дозволу на спеціальне водокористування. Визнано протиправними дії Департаменту екології і природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації щодо винесення письмових повідомлень у вигляді листів № 05-1573 від 02.10.2013 року і № 05-1876 від 25.10.2013 року про відмову у погодженні КП "Кам'янкаводоканал" Дозволу на спеціальне водокористування. Визнано протиправними та скасовано письмові повідомлення про відмову у погодженні КП "Кам'янкаводоканал" Дозволу на спеціальне водокористування Державного управління навколишнього природного середовища в Львівській області № 16-7065 від 19.07.2012 року та № 16-509 від 04.02.2013 року. Визнано протиправними та скасовано письмові повідомлення про відмову у погодженні КП "Кам'янкаводоканал" Дозволу на спеціальне водокористування. Департаменту екології і природних ресурсів Львівської обласної державної № 05-1573 від 02.10.2013 року і № 05-1876 від 25.10.2013 року.

Крім того, Львівським окружним адміністративним судом встановлено, що відповідно до п.2.32. наказу Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 03.07. 2009 року №116 перегляд ГДС речовин виконується не рідше одного разу на пять років. З попереднього дозволу вбачається, що такий був виданий 05.08.2009 року на підставі розроблених ГДС, які є додатками до даного спецдозволу, термін дії даних ГДС закінчується 05.08.2014 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року у справі №876/4842/14 зазначена постанова залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2016 року касаційні скарги Департаменту екології та природних ресурсів Львівської облдержадміністрації, Державного управління охорони навколишнього природнього середовища у Львівській області залишено без задоволення, а судові рішення без змін.

При ухваленні рішення суд виходив з такого.

Відносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України та спеціальними нормативно-правовими актами у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Стаття 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (надалі Закон) вказує, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, на пільгових умовах.

Відповідно до положень статі 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Згідно з статтею 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Статтями 68, 69 Закону встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

За змістом статті 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні, зокрема, у порушенні правил спеціального водокористування.

Пунктом 1.2. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 20.07.2009 року №389) (надалі Методика) передбачено, що ця Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які призвели до: забруднення водних об'єктів, у тому числі пов'язаного із самовільними та аварійними скидами у водний об'єкт забруднюючих речовин із зворотними водами або речовин у складі сировини, продукції чи відходів, крім випадків забруднення територіальних і внутрішніх морських вод та виключної морської економічної зони України із суден, кораблів та інших плавучих засобів; забруднення поверхневих та підземних вод під впливом полігонів (сміттєзвалищ) твердих побутових та промислових відходів та обумовлені: самовільним використанням водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування; забором, використанням води та скидом забруднюючих речовин із зворотними водами з порушенням умов водокористування, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування.

Отже, чинним законодавством встановлено самостійні підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, зокрема внаслідок самовільного використання водних ресурсів без відповідного дозволу на спеціальне водокористування. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 03 вересня 2013 року у справі 3-26 гс13.

Суд також зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Частиною 5 статті 4-1 вказаного Закону передбачено, що підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей; негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Письмове повідомлення дозвільного органу про відмову у видачі документа дозвільного характеру надається суб'єкту господарювання особисто або надсилається поштовим відправленням з описом вкладення або у випадках, передбачених законом, - в електронній формі за допомогою засобів телекомунікацій із зазначенням передбачених законом підстав для такої відмови у строк, встановлений для видачі документа дозвільного характеру.

Згідно з частиною 6 статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" у разі усунення суб'єктом господарювання причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, повторний розгляд документів здійснюється дозвільним органом у строк, що не перевищує п'яти робочих днів з дня отримання відповідної заяви суб'єкта господарювання, документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, і документів, які засвідчують усунення причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Кабінету Міністрів України від 27.01.2010 № 77 "Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди" установлено, що в разі ненадання у визначений законом строк суб'єкту господарювання документа дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру через 10 робочих днів з дня закінчення строку, встановленого для видачі документа дозвільного характеру або прийняття рішення про відмову в його видачі, на підставі копії опису прийнятих документів з відміткою про дату їх прийняття.

Отже, за змістом наведених норм, з врахуванням фактів, встановлених судами адміністративної юрисдикції у вищезазначених судових рішень, право на проведення певних дій щодо здійснення господарської діяльності без отримання дозволу (у даному випадку здійснення забору води) виникає у разі недотримання дозвільним органом визначеного нормами чинного законодавства строку для надіслання відповіді щодо розгляду заяви про видачу документа дозвільного характеру та не ставиться в залежність від причин відмови у такій видачі, зробленій поза межами встановленого строку.

В частині заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд враховує таке.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

01 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування збитків завданих державі, внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства. Позовну заяву з додатками позивач відправив поштою

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Позивачем у період з 25.07.2013 р. по 14.08.2013 р. проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства відповідача, якою виявлено ряд порушень природоохоронного законодавства. Зазначені порушення завдали державі шкоди в розмірі 549.664,84 грн. Початок перебігу строку позовної давності є 14.08.2013 р. Застосуванню у даному випадку підлягає загальний строк позовної давності, тобто три роки.

Згідно з положеннями частини першої статті 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Тому, позовна давність спливає 14.08.2016 р. Таким чином, судом встановлено, що позивач звернувся до суду поза межами строк позовної давності. Відтак, суд досліджуючи матеріали справи. Встановив, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому заява позивача про застосування строку позовної давності підлягає до задоволення.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Щодо фізичної особи (громадянина) останніми можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо. Стосовно підприємства (установи, організації) зазначені обставини не можуть братися судом до уваги, оскільки за відсутності (в тому числі й з поважних причин) особи, яка представляє його в судовому процесі, відповідне підприємство (установа, організація) не позбавлене права і можливості забезпечити залучення до участі у такому процесі іншої особи; відсутність зазначеної можливості підлягає доведенню на загальних підставах.

Закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними. Як правило, це здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів.

Подане позивачем клопотання про поновлення строку подання позовної заяви у звязку з відсутністю коштів на сплату судового збору судом не оцінюється як поважна причина пропуску строку звернення до суду, оскільки особа, зокрема, має право подати клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру. При цьому, як зазначено у п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Інших належних та допустимих доказів поважності причини пропуску строку позовної давності, його переривання чи зупинення суду не подано.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем подано заяву про застосування позовної давності, судом встановлено, що строк позовної давності сплив у серпні 2016 року, натомість з позовом позивач звернувся у листопаді 2016 року, тому є правові підстави для застосування наслідків спливу позовної давності та відмови у позові.

Згідно зі статтями 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не підтверджено доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Судові витрати покладаються на позивача на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.01.2017 року.

Суддя Трускавецький В.П.