донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

11.01.2017 справа №17/116/2011

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді при секретарі за участю представників сторінОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
від позивача від відповідача від ВДВС розглянувши апеляційну скаргу не зявився не зявився ОСОБА_5 (довіреність від 29.12.16 №815/20.3-03) Державного підприємства Первомайськвугілля, м. Гірське, Луганська область
на ухвалу господарського суду Луганської області
від13.12.2016 р.
у справі №17/116/2011 (суддя Фонова О.С.)
за позовом до про Державного підприємства Регіональні електричні мережі в особі Луганської філії, м. Лисичанськ, Луганська область Державного підприємства Первомайськвугілля, м. Гірське, Луганська область стягнення 19572366,06 грн.
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Луганської області від 12.09.2011 у справі № 17/116/2011 позов Державного підприємства «Регіональні електричні мереж» в особі Луганської філії про стягнення 19572366,06 грн. задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Первомайськвугілля» заборгованість за активну електроенергію у сумі 16148439,68 грн., пеню у сумі 855082,08 грн., 3% річних у сумі 165499,75 грн., інфляційні нарахування у сумі 479475,80 грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 24431,39 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 226,11 грн.

Згідно супровідного листа господарського суду Луганської області від 06.10.2011 Державному підприємству «Регіональні електричні мережі» в особі Луганської філії за адресою вул. Фрунзе, 136з, м. Луганськ, 91005, направлено на виконання рішення господарського суду Луганської області накази від 30.09.2011.

Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» в особі Луганської філії звернулось до господарського суду Луганської області зі скаргою № 921 від 12.10.2016 (а.с.67, провадження № 17/913/1033/16) на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (з урахуванням уточнення до скарги а.с.131-132) з вимогами:

- визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 по винесенню постанови про зупинення виконавчого провадження ВП № 51514659 від 23.09.2016 незаконними.

- визнати недійсною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 про зупинення виконавчого провадження від 23.09.2016 ВП № 51514659.

Скаржник зазначав, що у статті 2 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» (далі Закон) особливими умовами приватизації вугледобувних підприємств, зокрема, є встановлення на строк до трьох років з моменту завершення приватизації мораторію на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторію на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації. Мораторій не застосовується щодо рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, а також щодо рішень про стягнення заборгованості за електричну енергію і послуги з її передачі та розподілу.

Відповідач у письмових поясненнях на скаргу, посилаючись на положення Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» та постанову Кабінету Міністрів України №271 від 12.05.2015 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015-2017 роках», вказував, що дії державного виконавця щодо зупинення виконавчого провадження були правомірними.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі ВДВР ДДВС МЮ України) проти задоволення скарги заперечував виходячи з наступного:

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ДП «Первомайськвугілля» є вугледобувальним підприємством з часткою державної власності у статутному фонді 100 відсотків.

До структури ДП «Первомайськвугілля» входять відокремлені підрозділи, основною діяльністю яких є добування камяного вугілля.

Постановою Кабінету Міністрів України №271 від 12.05.2015 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015-2017 роках» затверджено, що складові підрозділи ДП «Первомайськвугілля», які безпосередньо займаються видобутком вугілля (відокремлені підрозділи: Шахта «Золоте», «Шахта «Карбоніт», «Шахта «Тошківська», «Шахта «Гірська»), підлягали приватизації.

Законом України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств», який набрав чинності 05.05.2012, визначено особливості правового, економічного та організаційне регулювання приватизації державного майна вугледобувних підприємств та особливості діяльності у післяприватизаційний період.

Стаття 13 цього Закону містить положення щодо запобігання банкрутства вугледобувні підприємства, а саме: згідно частини першої цієї статті з метою недопущення банкрутства вугледобувних підприємств і збереження сировинної бази металургійного та енергетичного комплексів з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна обєктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств.

Пунктом 17 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у разі прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» протягом трьох років з моменту завершення приватизації.

Враховуючи вищезазначене, Департамент державної виконавчої служби просив в задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

13.12.2016 позивач у справі надав господарському суду заяву, в якій, посилаючись на норми ст.ст.22, 78 ГПК України, відмовився від вимоги про визнання дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 по винесенню постанови від 23.09.2016 про зупинення виконавчого провадження ВП № 51514659 незаконними.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 13.12.2016 року у справі № 17/116/2011 (провадження № 17/913/1033/16) скаргу Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» в особі Луганської філії, м. Лисичанськ Луганської області, № 921 від 12.10.2016 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено частково.

Визнано недійсною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 про зупинення виконавчого провадження ВП № 51514659 від 23.09.2016.

Припинено провадження в частині вимоги про визнання дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 по винесенню постанови про зупинення виконавчого провадження ВП № 51514659 від 23.09.2016 незаконними.

Державним підприємством «Первомайськвугілля» подана апеляційна скарга на ухвалу господарського суду від 13.12.2016 року, в якій апелянт, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу в частині задоволеної вимоги.

В обґрунтування скарги апелянт, зокрема, звертає увагу на те, що на його думку Закон України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» є спеціальним Законом по відношенню до Закону «Про виконавче провадження».

У звязку з находженням у відпустці судді Малашкевич С.А протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.01.2017 змінено склад судової колегії по розгляду скарги. Скарга розглядається колегією суддів у складі: головуючий суддя Агапов О.Л., судді: Будко Н.В., Мартюхіна Н.О.

Дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» протягом трьох років з моменту завершення приватизації.

В статті 1 Закону, який набрав чинності 06.05.2012, зазначено, що вугледобувне підприємство - це гірниче підприємство, основним видом економічної діяльності якого є підземне або відкрите добування вугілля, до складу якого можуть входити шахти, розрізи та інші відокремлені підрозділи, що виконують допоміжні функції.

Статтею 13 зазначеного Закону передбачено, що з метою недопущення банкрутства вугледобувних підприємств і збереження сировинної бази металургійного та енергетичного комплексів з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна обєктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств. На строк до трьох років з моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна обєктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації.

В пункті 2 прикінцевих та перехідних положень Закону вказано, що дія норм статей 2 і 13 цього Закону поширюється виключно на вугледобувні підприємства, щодо яких прийнято рішення про приватизацію після набрання чинності цим Законом, та вугледобувні підприємства, приватизовані після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДП «Первомайськвугілля» належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Засновником підприємства є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України з розміром внеску до статутного фонду підприємства 100%. Основним видом діяльності підприємства є добування камяного вугілля.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку об'єктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012 - 2014 роках, та критеріїв визначення способу їх приватизації» від 19.09.2012 № 987, затверджено перелік обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках, до якого було включено ПАТ «Лисичанськвугілля».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015-2016 роках» від 12.05.2015 № 271, ПАТ «Лисичанськвугілля» знов включено до переліку обєктів державної власності, що підлягають приватизації у 2015-2016 роках.

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону, орган, уповноважений управляти державним майном, формує перелік об'єктів приватизації для затвердження Кабінетом Міністрів України переліку об'єктів державної власності, які підлягають приватизації. Рішення про приватизацію вугледобувних підприємств, цілісні майнові комплекси яких до дня набрання чинності цим Законом були передані у концесію або оренду, може бути прийнято лише за згодою концесіонерів або орендарів цілісних майнових комплексів таких вугледобувних підприємств.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №344 від 06.06.2015 «Про передприватизаційну підготовку підприємства» наказано керівнику ДП «Первомайськвугілля» здійснити передприватизаційну підготовку обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2015 році та надати до Управління відносин власності Міненерговугілля документи для передачі державним органам приватизації.

Отже, рішення про приватизацію уповноваженим органом було прийнято.

Водночас, відповідно до ст.2 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» особливими умовами приватизації вугледобувних підприємств, зокрема, є встановлення на строк до трьох років з моменту завершення приватизації мораторію на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторію на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації. Мораторій не застосовується щодо рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, а також щодо рішень про стягнення заборгованості за електричну енергію і послуги з її передачі та розподілу.

Зі змісту наказу господарського суду Луганської області №17/116/2011 від 30.09.2011 вбачається, що з ДП «Первомайськвугілля» на користь ДП «Регіональні електричні мережі» в особі Луганської філії стягнута заборгованість саме за активну електроенергію у сумі 16148439,68 грн.

Згідно абзаців 1-2 пункту 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.10.2012. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Постанову може бути визнано недійсною у разі, як що вона за замістом не відповідає всім вимогам діючого законодавства та є незаконною.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, господарським судом Луганської області правомірно зроблений висновок про те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням законодавства про виконавче провадження.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни ухвали господарського суду колегія суддів не вбачає.

У звязку з викладеним, керуючись ст.33, 99, 102-103, 105-106, 121-2 ГПК України Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу господарського суду Луганської області від 13.12.2016 року у справі № 17/116/2011 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили в день її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у 20-ти денний строк.

Головуючий суддя: О.Л. Агапов

Судді: Н.В. Будко

ОСОБА_3