ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 р. Справа № 909/1029/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гриняк Б. П. , секретар судового засідання Михайлюк А. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради , вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ , 76004

до відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про: стягнення неустойки в сумі 4242,15 грн. за прострочення повернення орендованого нежитлового приміщення за договором оренди нежитлових приміщень №ДО-2205 від 01.04.2004 р.

за участю:

від позивача: Шуляк Ю.С., (довіреність № 2316/01-20/14 в від 30.12.2016р. ) - представник ;

від відповідача: ОСОБА_3, ( договір про надання правової допомоги від 14.01.2014р. ) - адвокат ( свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №436 від 10.10.2002 р.);

ВСТАНОВИВ: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення неустойки в сумі 4242,15 грн., за прострочення повернення орендованого нежитлового приміщення за Договором оренди нежитлових приміщень №ДО-2205 від 01.04.2004 р.

Посилаючись на вимоги частини 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав обов'язку щодо своєчасного повернення приміщення після розірвання в судовому порядку Договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2205 від 01.04.2004 р., у зв'язку з чим позивачем нараховано неустойку у розмірі подвійної плати за користування в сумі 4242,15 грн. за період з 18.06.2014 р. по 27.07.2016 р.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги заперечує, мотивуючи їх безпідставністю та необґрунтованістю з підстав викладених у відзиві на позов ( вх. №193/17 від 05.01.2017 р.).

В обгрунтування своїх заперечень вказує на те, що ОСОБА_1, як різносторонній учасник, виступає у даній справі як фізична особа, а тому не може бути відповідачем в господарському процесі .

Зазначає, що комерційна діяльність відповідача припинена з того часу, як позивачем всупереч умовам договору оренди вчинено перешкоди для використання орендованого приміщення для зазначених цілей, у зв'язку з чим просить суд провадження у справі припинити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

01.04.2004р.між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради ( орендодавець за Договором, позивач по справі) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 ( орендар за Договором, відповідач по справі) укладено Договір №ДО-2205 оренди нежитлових приміщень, розташованих на першому поверсі в будинку по АДРЕСА_2.

Факт передачі приміщення орендарю підтверджується Актом приймання-передачі від 01.04.2004 р.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 18.03.2014 р. у справі №909/1498/13 зазначений Договір оренди нежитлових приміщень розірваний. Дане рішення залишене без змін Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.06.2014р. та постановою Вищого господарського суду України від 01.10.2014 р.

Однак, відповідач спірні приміщення після розірвання Договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2205 від 01.04.2004р. в судовому порядку, не звільнив, що стало підставою звернення орендодавця до суду.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/1094 від 25.11.2014 р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 10.10.2016 р., підприємця ОСОБА_1 зобов'язано звільнити орендовані нежитлові приміщення площею 20,10 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Зазначені нежитлові приміщення примусово звільнені відповідно до Акту державного виконавця від 27.07.2016р.

Враховуючи те, що відповідач не виконав обов'язку щодо своєчасного повернення спірного приміщення після розірвання Договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2206 від 01.04.2004 р., позивачем у період з 18.06.2014 р. по 27.07.2016 р. нараховувалась неустойка в сумі подвійного розміру орендної плати, яка відповідно до картки розрахунку та оплати неустойки становить 4242,15 грн.

Надіслана позивачем на адресу відповідача претензія №1765/01-15/19-в з вимогою сплатити неустойку в розмірі 4242,15 грн., залишена останнім без відповіді та задоволення. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як зазначалось судом вище , рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 18.03.2014 р. у справі №909/1498/13, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.06.2014 р. та постановою Вищого господарського суду України від 01.10.2014 р. розірвано Договір оренди нежитлових приміщень №ДО-2205 від 01.04.2004р.

Пунктом 2.4 Договору №ДО-2206 від 01.04.2004 р. передбачено, що у разі розірвання Договору за рішенням суду орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві приміщення не пізніше як в день набрання законної сили рішення суду про розірвання Договору.

Передача приміщення від орендаря до орендодавця після припинення дії цього Договору здійснюється за Актом приймання-передачі приміщень, що підписується повноважними представниками орендаря і орендодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України " Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах , зазначених у договорі оренди.

Таким чином, Договір оренди нежитлових приміщень №ДО-2206 від 01.04.2004 р. вважається розірваний з моменту набрання законної сили рішення суду, тобто 18.06.2014 р. - дата набрання законної сили постанови Львівського апеляційного господарського суду.

З врахуванням вищенаведених обставин, орендар повинен був звільнити займані ним приміщення 18.06.2014 р., проте дане зобов'язання ним не виконане.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області у справі №909/1094 від 25.11.2014 р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 10.10.2016 р., підприємця ОСОБА_1 зобов'язано звільнити орендовані нежитлові приміщення площею 20,10 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Зазначені нежитлові приміщення примусово звільнені відповідно до Акту державного виконавця від 27.07.2016р.

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 2 ст. 785 Цивільного кодексу України визначено, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до п. 5.1.3 Договору, сторонами погоджено, що у випадку невиконання орендарем обов'язку щодо повернення орендодавцеві приміщень відповідно до вимог п. 2.4 цього Договору, він сплачує орендодавцеві неустойку в розмірі подвійного розміру орендної плати, встановленої і нарахованої згідно із цим Договором з врахуванням суми ПДВ, за період безпідставного користування приміщеннями.

Із вказаних норм права та встановлених обставин справи вбачається, що у зв'язку із несвоєчасним звільненням орендованого приміщення орендарем, з дати розірвання Договору оренди має нараховуватись неустойка.

Дана правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 27.02.2008 року у справі № 4/163 "Про стягнення неустойки у зв'язку із несвоєчасним звільненням орендованого приміщення".

Відповідно до частини першої ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно п.2.4 Договору, у разі розірвання Договору за рішенням суду орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві приміщення не пізніше як в день набрання законної сили рішення суду про розірвання Договору.

Передача приміщення від орендаря до орендодавця після припинення дії цього Договору здійснюється за Актом приймання-передачі приміщень, що підписується повноважними представниками орендаря і орендодавця.

Відповідач зобов'язання щодо своєчасного повернення спірного приміщення після розірвання Договору оренди нежитлових приміщень№ДО-2206 від 01.04.2004 р. не виконав.

Направлена на адресу відповідача претензія про сплату неустойки в розмірі 4242,15 грн., залишена без належного реагування.

Судом встановлено, що період прострочення відповідачем виконання зобов'язання щодо повернення орендованого майна становить: з 18.06.2014 р. по 27.07.2016 р., тому в силу статті 785 Цивільного кодексу України відповідач має сплатити неустойку за весь період прострочення виконання зобов'язання у встановленому законом розмірі (у розмірі подвійної орендної плати) .

За викладених обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки в сумі 4 242,15 грн. за період з 18.06.2014 р. по 27.07.2016 р. є доведеними та обґрунтованими . Твердження відповідача, що ОСОБА_1, як різносторонній учасник, виступає у даній справі як фізична особа , спростовуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 12.01.2017 р., з якого вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем ; Місце проживання: 76014, АДРЕСА_1 ; вид діяльності: Стоматологічна практика; Дата та номер запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця 01.03.2002 р.; Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, підстава для його внесення : відомості відсутні.

За наведених обставин, доводи відповідача суд вважає безпідставними та необґрунтованими і такими, що не можуть бути підставою для припинення провадження у справі.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача та підлягають стягненню з нього на користь позивача.

Керуючись ст. 193, 530, 785 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення неустойки в сумі 4242,15 грн. за прострочення повернення орендованого нежитлового приміщення за договором оренди нежитлових приміщень №ДО-2205 від 01.04.2004 р.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ( ідент. код НОМЕР_1) на користь Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ , 76004, ( код ЄДР04054346) неустойку в сумі 4242,15 грн. (чотири тисячі двісті сорок дві тисячі 15 коп.) та 1378,00 грн. ( одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.01.17

Суддя Гриняк Б. П.