ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.01.2017 Справа № 904/10152/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА-СЛ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача: Виконавчий комітет Криворізької міської ради в особі Управління з питань реєстрації виконкому Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача: ОСОБА_1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про визнання права власності

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - директор, наказ №23/3 від 23.03.2011; ОСОБА_3, довіреність б/н від 10.10.2016

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

від третьої особи-2: ОСОБА_4, довіреність б/н від 25.11.2016

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НИВА-СЛ" (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу (надалі - Відповідач) про визнання права власності на самовільно добудовану частину нежитлового приміщення, загальною площею 62,5 кв.м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, будинок №57, приміщення №5.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2016 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду, залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача: Відділ з питань реєстрації апарату міської ради та виконкому в особі Виконавчого комітету Криворізької міської ради.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на проведення товариством з обмеженою відповідальністю "НИВА-СЛ" реконструкції та самочинної добудови нежитлового приміщення №5 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, буд. 57, площею 82,5 кв.м., яка належить Позивачу згідно свідоцтва про власність №925 від 19.09.1997, виданого представництвом Фонду державного майна у м. Кривому Розі. На підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду копії свідоцтва про власність №925 від 19.09.1997; рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області №967 від 21.03.2002; довідки про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, 57, гріль-кафе "Смак"; первинного реєстраційного посвідчення Криворізького бюро технічної інвентаризації від 11.06.1998; повідомлення комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" від 05.12.2008; експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку, який має вбудовані приміщення, літ. А-2 по вул. Ватутіна №57, прим. 5; експертного висновку про технічний стан будівельних конструкцій та звіту про оцінку майна вищезазначеного нежитлового приміщення.

Позивач, керуючись ст. 376 Цивільного кодексу України, просить суд визнати право власності на самовільно добудовану частину нежитлового приміщення, загальною площею 62,5 кв.м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, будинок №57, приміщення №5.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2016 залучено до участі у справі в якості Третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача: ОСОБА_1.

В судових засіданнях 01.12.2016 та 15.12.2016 розгляд справи був відкладений на 15.12.2016 та 04.01.2017 відповідно, згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2017, в звязку з перебуванням судді Соловйової А.Є. 04.01.2017 в щорічній відпустці, призначено судове засідання на 19.01.2017.

За клопотанням Третьої особи-2, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2017, відповідно до вимог статті 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 календарних днів - до 25.01.2017.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, 04.01.2017 надав письмові пояснення б/н від 04.01.2017.

Представник Відповідача в судове засідання, призначене на 19.01.2017, не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 15.12.2016 від Відповідача електронною поштою надійшов відзив на позовну заяву, в якому Відповідач, зокрема, просив розглянути справу за відсутності його представника. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2016 було задоволено клопотання Відповідача про розгляд справи без участі його представника. Обґрунтовуючи свої заперечення проти задоволення позовних вимог, Відповідач зазначив, що будівельні роботи виконувались Позивачем без отримання будь-яких дозвільних документів та належно затвердженого проекту. За твердженням Відповідача, з матеріалів позовної заяви не вбачається підтвердження того, що Позивач звертався до органу державного архітектурно-будівельного контролю для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, чим порушив вимогу п. 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Представник Третьої особи-1 в судове засідання, призначене на 19.01.2017, не зявився, про дату, час та місце розгляду справи Третя особа-1 була повідомлена належним чином. 25.11.2016 від Третьої особи-1 надійшов лист за вих. №452 від 21.11.2016, в якому Третя особа-1 повідомила, що рішенням Криворізької міської ради №722 від 27.07.2016 затверджено Положення про управління з питань реєстрації виконкому Криворізької міської ради, відповідно до якого Управління з питань реєстрації виконкому Криворізької міської ради є структурним підрозділом виконкому міської ради. На підставі викладеного вище суб'єктом державної реєстрації прав є виконавчий комітет Криворізької міської ради.

Представник Третьої особи-2 заперечив проти задоволення позовних вимог, 15.12.2016 ОСОБА_1 надав письмові пояснення б/н від 15.12.2016, в яких зазначив, що він є власником спірного нежитлового приміщення на підставі свідоцтва №925, виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, право власності на яке було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно витягу № 399939106 від 01.07.2015. Крім того, за твердженням Третьої особи-2, до початку реалізації права на забудову земельної ділянки Позивач зобов'язаний був у встановленому порядку набути право власності або користування на земельну ділянку, на якій розташоване самочинне будівництво. Натомість, як зазначає Третя особа-2, Криворізька міська рада, у власності якої перебуває вищезазначена земельна ділянка, не надавала дозволу Позивачу на здійснення самочинного будівництва. ОСОБА_1 також звертає увагу на те, що виконавчий комітет Покровської (Жовтневої) районної у місті ради м. Кривого Рогу не є належним Відповідачем у справі, та стверджує, що належними Відповідачами у справі є ОСОБА_1 та Криворізька міська рада Дніпропетровської області.

В судовому засіданні 19.01.2017 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача та Третьої особи-2, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Товариству з обмеженою відповідальністю «Нива-СЛ» було надано право спільного користування земельною ділянкою за адресою:м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, 57 у розмірі 44/1000 частини від її загальної площі 3397 кв.м., згідно свідоцтва про власність від 19.09.1997 року № 925, виданого представництвом Фонду державного майна України у м. Кривому Розі на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого у Першій криворізькій державній нотаріальній конторі від 31.09.1997 за № 1-61-56 та акту прийому-передачі від 15.09.1997 (а.с. 19)

Рішенням Криворізької міської ради від 21.03.2002 №967 на підставі затверджених матеріалів інвентаризації пропорційно розміру частки у спільній власності на будівлю громадсько-побутового центру ТОВ "Нива-СЛ" було передано право спільного користування земельною ділянкою площею 0,34 га. (а.с. 20)

Згідно з довідкою, виданою начальником земельно-кадастрового бюро при Криворізькому міському управлінні земельних ресурсів земельній ділянці, про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, 57, кафе-гриль «Смак», вбудоване приміщення, 20.01.2004 вищевказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 042030004 та віднесено до категорії житлової та громадської забудови (а.с. 21).

За твердженням Позивача, в межах земельної ділянки, яка знаходилась в праві спільного користування товариством з обмеженою відповідальністю "Нива-СЛ" було добудовано частину нежитлового приміщення загальною площею 62,5 м , що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Ватутіна, будинок № 57, приміщення № 5. Розмір самочинно добудованої площі нежитлового приміщення за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Ватутіна, будинок № 57, приміщення № 5 становить: 145 кв.м. (фактична площа нежитлового приміщення) - 82,5 кв.м. (первісна площа нежитлового приміщення) = 62,5 кв.м. (площа самочинно добудованого самочинно нежитлового приміщення).

Згідно повідомлення комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" №19736-Ю від 05.12.2008, при обстеженні нежитлового приміщення за адресою: вулиця Ватутіна, будинок № 57, приміщення № 5, виявлено, що в приміщенні проведена самочинна реконструкція зі збільшенням в розмірах; також самочинно прибудована прибудова "а"; за рахунок цього загальна внутрішня площа разом з прибудовою "а" складає 145 кв.м.; дозвіл на будівництво і реконструкцію в БТІ не подано (а.с. 23).

Позивачем був наданий суду експертний висновок про технічний стан будівельних конструкцій нежитлових приміщень по вул. Ватутіна, 57 в Покровському район м. Кривого Рогу, виконаний товариством з обмеженою відповідальністю "КривбасБудСервіс", згідно якого загальний технічний стан об'єкта на момент обстеження в цілому розцінюється як задовільне, що відповідає категорії К-ІІ. Подальша безпечна експлуатація обстежуваних нежитлових приміщень можлива при дотриманні нормативних вимог по експлуатації будівель та споруд (а.с. 53-78).

З матеріалів справи вбачається, що в порушення законодавчих приписів добудова нежитлового приміщення, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, будинок №57, приміщення №5, здійснювалась Позивачем без отримання дозвільних документів та належно затвердженого проекту. Зазначені вище обставини стали підставою для звернення Позивача з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво.

Розглянувши заявлений позов, заслухавши пояснення Позивача та Третьої особи-2, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд при ухваленні рішення виходить з такого.

Предметом спору у даній справі є визнання права власності на нерухоме майно, а, отже, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами ч. 3 ст. 375 Цивільного кодексу України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Порядок набуття права власності на самочинне будівництво передбачений ст. 376 Цивільного кодексу України, яка є спеціальною нормою в регулюванні спірних правовідносин, оскільки унормовує відносини, що виникають у тих випадках, коли загальний порядок будівництва був порушений.

Згідно із частиною першою статті 376 Цивільного кодексу України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 2 статті 376 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За приписами ч. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З контексту частин третьої та четвертої статті 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить.

Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що для здійснення будівництва громадянин чи юридична особа зобов'язані набути у встановленому порядку право власності на землю чи право користування земельною ділянкою, отримати Державний акт на право власності на земельну ділянку або Державний акт на право постійного користування землею чи укласти відповідний договір оренди земельної ділянки, зареєструвати обраний правовий титул використання землі в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року, а також визначити межі земельної ділянки в натурі (на місцевості). Без виконання цих юридично значимих дій приступати до освоєння земельної ділянки забороняється. Таким чином, при вирішенні питання про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно слід з'ясувати наявність у Позивача права користування земельною ділянкою, на якій збудовано спірне майно.

Вищевикладене кореспондується з позицією Вищого господарського суду України у постанові від 23.11.2011 у справі №35/483-08.

Позивачем не надано доказів того, що право користування земельною ділянкою, на якій самочинно збудоване нерухоме майно оформлене ним у встановленому законом порядку. З наявних в матеріалах справи документів, зокрема, листа управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради за № 1472/6 від 20.07.2001 про погодження виділення земельної ділянки для будівництва літнього майданчика та виконання огорожі навколо неї; рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області №967 від 21.03.2002; довідки про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, неможливо встановити, чи не виходить самочинна добудова спірного нежитлового приміщення за межі земельної ділянки, наданої в користування Позивачу.

Згідно з положеннями п.п. 1 п. 3 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 5 вищезазначеного Закону передбачено, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

За змістом статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт м містобудування.

Враховуючи зміст вищезазначених норм права, закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Вищевикладена правова позиція відображена в постановах Верховного Суду України від 27.05.2015 у справі № 6-159цс15 та від 02.12.2015 у справі № 6-1328цс15.

Позивачем не доведено, що закінчений будівництвом об'єкт (добудована частина нежитлового приміщення, загальною площею 62,5 кв.м., розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, будинок №57, приміщення №5) був прийнятий в експлуатацію у встановленому законом порядку.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що станом на час здійснення Позивачем самочинної добудови нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Ватутіна, будинок № 57, приміщення № 5, у 2007 році, вказане приміщення належало ТОВ "НИВА-СЛ" на підставі свідоцтва про власність №925 від 19.09.1997. Разом з цим судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що станом на день звернення Позивача до суду з даним позом та розгляду справи по суті вищезазначене нерухоме майно належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва №925, виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 01.07.2015 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 39939106 від 01.07.2015 (а.с. 100, 101). При цьому земельна ділянка, на якій було здійснено самочинне будівництво, перебуває у власності Криворізької міської ради Дніпропетровської області, що встановлено судом та не заперечується учасниками процесу. Натомість, жодну з вищезазначених Сторін Позивач не зазначив в якості Відповідача у справі, хоча саме їх права могли бути порушені в разі задоволення позовних вимог.

З огляду на суб'єктний склад сторін у справі, суд дійшов висновку, що позивач звертаючись за захистом порушеного права у спосіб, визначений ст.376 Цивільного кодексу України, звертається до неналежного Відповідача.

Як роз'яснено в п.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона. Заміна первісного відповідача належним відповідачем допускається лише за згодою позивача, яка має бути викладена в його письмовій заяві чи зафіксована в протоколі судового засідання. Якщо ж такої згоди не надано, то господарський суд у залежності від конкретних обставин справи вчиняє одну з таких дій: 1) розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і відмовляє в позові, оскільки відповідач не є належним; 2) залучає до участі у справі з власної ініціативи іншого відповідача згідно з частиною першою статті 24 ГПК України.

Стаття 24 ГПК не зобов'язує господарський суд задовольняти клопотання сторони про залучення до участі у справі іншого відповідача. Проте відхилення такого клопотання і задоволення позову за рахунок неналежного відповідача можуть бути підставою для скасування рішення згідно з пунктом 3 частини третьої статті 104 ГПК.

Натомість, клопотання щодо заміни неналежного відповідача на належних (власників нежитлового приміщення та земельної ділянки за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, будинок №57, приміщення №5 - ОСОБА_1 та Криворізьку міську раду Дніпропетровської області відповідно) впродовж розгляду справи від Позивача не надійшло.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність правових підстав визнання права власності ТОВ "НИВА-СЛ" на самовільно добудовану частину нежитлового приміщення, загальною площею 62,5 кв.м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, будинок №57, приміщення №5 , беручи до уваги звернення Позивача до неналежного Відповідача, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на Позивача.

Керуючись вищевикладеним, ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 20.01.2017.

Суддя ОСОБА_6