РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"06" січня 2017 р. Справа № 906/1599/13

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Бучинська Г.Б. ,

суддя Василишин А.Р.

розглянувши апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

на ухвалу господарського суду Житомирської області від 13.12.2016р.

за скаргою стягувача (позивача) Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" №31/13-4114 від 02.11.2016

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

у справі №906/1599/13 (суддя Маріщенко Л.О.)

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Малинтеплоенерго"

про стягнення 824951,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 13.12.2016р. у справі № 906/1599/13 задоволено скаргу ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України на дії Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області.

Визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.10.2016 у виконавчому провадженні № 42417585 з примусового виконання наказу господарського суду Житомирської області №906/1599/13 від 08.01.2014; скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.10.2016 у виконавчому провадженні № 42417585 з примусового виконання наказу господарського суду Житомирської області №906/1599/13 від 08.01.2014.

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищезазначену ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області дійшла висновку про її повернення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.95 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у сторони відсутні.

Згідно п. 2 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам).

У поданих апелянтом до Рівненського апеляційного господарського суду матеріалах апеляційної скарги в якості доказу надіслання її копії стороні у справі, а саме, позивачу - Дочірній компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" додано фіскальний чек №5279 від 22.12.2016 року, з якого не вбачається, що зазначена скарга надіслана саме на ім'я та адресу позивача, оскільки в графі "кому" вказано "ДК НАФТОГАЗ".

З огляду на вищенаведене, вказаний фіскальний чек не може бути прийнятий колегією суддів у якості належного доказу надіслання копії апеляційної скарги позивачу.

Інших доказів які б доводили надіслання копії апеляційної скарги позивачу - Дочірній компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", зокрема, опису вкладення, не додано, що є підставою для повернення апеляційної скарги на підставі пункту 2 частини 1 статті 97 ГПК України.

Колегією суддів також встановлено, що до матеріалів апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору, водночас апелянт просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Обгрунтовуючи клопотання про відстрочення сплати судового збору апелянт, зазначає, що Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування, відповідно до норм Бюджетного кодексу України, здійснюється Державною казначейською службою України та лише у межах відкритих асигнувань. У зв'язку із стислими строками передбаченими ГПК України для подачі апеляційних скарг та з урахуванням обставин зазначених вище, просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Розглянувши клопотання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про відстрочення сплати судового збору колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати враховуючи майновий стан сторони.

Згідно п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Прикінцевими положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 №484-VIII на Кабінет Міністрів України було покладено обов'язок забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору, отже обмежене фінансування бюджетної установи або відсутність фінансування щодо витрат зі сплати судового збору не є підставою для відстрочки від його сплати, у тому числі зважаючи на приписи статті 129 Конституції України, якою визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Слід зазначити, що дії суду при розгляді клопотання про відстрочення сплати судового збору повинні здійснюватись з дотриманням принципів рівності та збалансованості інтересів сторін. Відстрочення сплати судового збору є правом суду, тобто на суд не покладено обов'язку у будь-якому випадку задовольняти клопотання учасників судового процесу про відстрочення сплати ними судового збору. Отже, прийняття рішення про відстрочення сплати судового збору належить до дискреційних повноважень суду та застосовується лише у випадку, коли заявник надасть дійсно переконливі докази скрутного матеріального становища, яке перешкоджає йому вчинити необхідні дії по сплаті судового збору, а також докази того, що судовий збір дійсно може бути сплачений до ухвалення судового рішення по справі.

Розглянувши вказане клопотання та враховуючи обставини даної справи, зокрема, суму судового збору, яка підлягає сплаті за оскарження в апеляційному порядку ухвали суду та відсутність доказів на підтвердження обставин наведених скаржником в обґрунтування вказаного клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні клопотання про відстрочення оплати судового збору слід відмовити.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи вищезазначене, апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на ухвалу господарського суду Житомирської області від 13.12.2016р. у справі №906/1599/13 не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом.

Колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що після усунення обставин, які зазначені у п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 97 ГПК та стали причиною повернення скарги, скаржник має право повторно подати апеляційну скаргу в порядку, визначеному ст. 93 ГПК України.

Керуючись ст. 86, п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Житомирської області від 13.12.2016р. у справі №906/1599/13 Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

2. Матеріали справи №906/1599/13 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.