РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2017Справа №910/20956/16
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна", м. Київ,
доПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова", м. Київ,
провідшкодування матеріальної шкоди 36 249,99 грн.
за участю представників сторін:

від позивача:Храмов М.М. (довіреність №25 від 01.01.2017р.)
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія" "Інго Україна" (надалі - ПрАТ "АСК "Інго Україна", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова", (надалі - ПрАТ "СК "Нова", відповідач) про відшкодування шкоди у порядку регресу в сумі 36 249,99 грн.

Позивач зазначає, що виконавши умови договору страхування майнових інтересів власника транспортного засобу і сплативши, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу при дорожньо-транспортній пригоді суму страхового відшкодування, отримав право вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки, якими є відповідач, як страховик, що застрахував цивільну відповідальність винної у пригоді особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2016р. порушено провадження у справі №910/20956/16 та призначено її до розгляду на 30.11.2016р.

24.11.2016р. до господарського суду міста Києва від позивача надійшли витребувані ухвалою суду документи.

28.11.2016р. через відділ діловодства та документообігу (канцелярія) суду надійшла запитувана інформація від Моторного (транспортного) страхового бюро на вимогу ухвали суду від 17.11.2016р.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.11.2016р., у зв`язку із неявкою уповноваженого представника відповідача до зали судового засідання, розгляд справи відкладено на 14.12.2016р.

14.12.2016р. Господарський суд міста Києва відклав розгляд справи на 11.01.2017р., у зв'язку із повторною неявкою представника відповідача та відсутністю підтверджень про відповідне вручення ухвал господарського суду міста Києва останньому.

Уповноважений представник позивача у судовому засіданні, що відбулось 11.01.2017р., позовні вимоги підтримав, просив прийняти рішення за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач вимоги ухвал суду про: порушення провадження від 17.11.2016р., відкладення розгляду справи від 30.11.2016р. та 14.12.2016р. не виконав, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач також не скористався наданим Господарським процесуальним кодексом України правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву у порядку, передбаченому ст. 59 ГПК України, з нормативно обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог.

При цьому, необхідно зазначити, що ухвали суду про: порушення провадження у справі від 17.11.2016р., відкладення розгляду справи від 30.11.2016р та 14.12.2016р. відправлені на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 02660, місто Київ, вулиця М. Раскової, будинок 11, та повернуті підприємством поштового зв'язку із зазначенням про закінчення терміну зберігання поштового відправлення.

Пунктом 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р. визначено, що в разі якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України від сторін до Господарського суду міста Києва не надходило.

Враховуючи те, що неявка належним чином повідомленого відповідача не перешкоджає всебічному і повному з'ясуванню фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивному оцінюванню доказів, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/20956/16.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.02.2015р. між ПрАТ "АСК "Інго Україна" (надалі - страховик), як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша лізингова компанія" (надалі - страхувальник, вигодонабувач), як страхувальником, укладено договір №250505388.15 добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія, згідно якого страховик взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу марки/моделі Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок настання страхового випадку.

Відповідно до відомостей №83610973 сформованих АІПС ДТП станом на 15.01.2016р. про дорожньо-транспортну пригоду, 15.12.2015р. по бульвару І. Лепсе, Соломенського району міста Києва відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки/моделі Nissan Pathfinder, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом марки/моделі Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, в наслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження задньої лівої частини.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, якого постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 05.02.2016р. у справі №760/959/16-п визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, 16.12.2015р. страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за договором №250505388.15 від 25.02.2015р.

Згідно п. 2 страхового акту №136908 від 02.02.2016р.. підставою для визначення розміру вартості матеріального збитку, спричиненому транспортному засобу страхувальника є рахунок-фактура складений ФОП ОСОБА_4 на суму 43 499,99 грн., р. 2 названого страхового акту виключено суму у розмірі 7 250,00 грн., з підстав того, що вона не відноситься до страхового випадку (нарахування ПДВ).

Позивач, на виконання умов договору №250505388.15 від 25.02.2015р. перерахував на рахунок вигодо набувача, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша лізингова компанія" суму страхового відшкодування у розмірі 36 249,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1198 від 18.02.2016р.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до наявного у матеріалах справи полісу №АЕ2745302 з централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Nissan Pathfinder, державний номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння ДТП застрахована ПрАТ "СК "Нова" - відповідачем у справі.

Зважаючи на вищевикладене, позивачеві перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тому 21.06.2016р. ПрАТ "АСК "Інго Україна" звернулось до відповідача з претензією за №1950 на регресне відшкодування та, не отримавши відповіді - 16.11.2016р. позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до ПрАТ "СК "Нова" про відшкодування майнової шкоди.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. (ст. 1188 ЦК України)

Цивільним кодексом України встановлено, що цивільно-правова відповідальність виникає лише за наявності вини особи. Пунктом 5 статті 11 ЦК України закріплено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва у справі 760/959/16-п від 05.02.2016р. визнано винним ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди під час керування транспортним засобом марки/моделі Nissan Pathfinder, державний номерний знак НОМЕР_2, та в діях останнього передбачено склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до наявної у матеріалах справи роздруківки полісу №АЕ2745302 з централізованої бази даних МТСБУ, на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Nissan Pathfinder, державний номерний знак НОМЕР_2, застрахована відповідачем у справі - до ПрАТ "СК "Нова". (діючий поліс на дату скоєння ДТП) (а.с. 74)

Таким чином відповідач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова" є відповідальною особою за завдані збитки власнику транспортного засобу марки/моделі Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, до позивача - Приватного акціонерного товариства "АСК "Інго Україна" - як страховика, який виплатив страхове відшкодування по договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №250505388.15 від 25.02.2015р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до ОСОБА_2, як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття визначає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, позивач здійснив виплату суми страхового відшкодування у розмірі 36 249,99 грн. на рахунок вигодонабувача, що підтверджується платіжним дорученням №1198 від 18.02.2016р. В свою чергу, підставою визначення розміру збитку відповідно до страхового акту №136908 від 02.02.2016р. є рахунок НОМЕР_3 від 18.01.2016р., складений ФОП ОСОБА_4

Враховуючи те, що відповідно до пп. 3.2.3 п. 3.2 ст. 3 Закону України "Про податок на додану вартість" надання послуг із страхування не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, то при виплаті страхових платежів безпосередньо потерпілим податок на додану вартість не нараховується і окремим рядком не виділяється.

Отже, беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку про правомірне вирахування позивачем із суми страхового відшкодування податку на додану вартість у розмірі 7 250,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд міста Києва вважає рахунок НОМЕР_3 від 18.01.2016р. та платіжне доручення №1198 від 18.02.2016р. про сплату страхового відшкодування належним і допустимим доказом визначення розміру збитку транспортного засобу страхувальника та є фактичним підтвердженням факту такої сплати страховиком, в розумінні ст. 34 ГПК України.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи те, що у роздруківці полісу №АЕ2745302 з централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правової відповідальності власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Nissan Pathfinder, державний номерний знак НОМЕР_2, полісом № АЕ2745302 передбачено франшизу у розмірі 0 грн., у зв'язку із чим, стягувана сума страхового відшкодування не підлягає зменшенню, за правилами ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин тому проведення операцій, що не впливають на поновлення справності та роботоздатності автомобіля та не можуть здійснюватися шляхом відновлення чи заміни частин таких як мийка, полірування тощо, не повинне відшкодовуватись за обов'язковим страхуванням цивільної відповідальності власників транспортних засобів.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із страхового акту №136908 від 02.02.2016, розмір страхового відшкодування визначений на підставі рахунку НОМЕР_3 від 18.01.2016р., виставленого ФОП ОСОБА_4, до якого включено вартість технологічної мийки та прибирання салону після відновлювального ремонту транспортного засобу марки/моделі Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 84,00 грн. (без ПДВ).

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, про зменшення суми страхового відшкодування на вартість мийки та полірування, враховуючи що позивачем не надано доказів на підтвердження виключення даної складової із розміру страхового відшкодування, заявленого до стягнення у межах даного позову, а отже, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача має становити 36165,99 грн. (36249,99 грн. - 84,00 грн. = 36165,99 грн.).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України укладення договору передбачає відповідність останнього встановленим законодавством вимогам, і його умови не суперечать положенням нормативно-правових актів. Отже, належним чином укладений договір є обов'язковим для сторін і повинен добросовісно виконуватись.

Положеннями статті 509 ЦК України, визначено, що зобов'язання за своєю правовою природою є правовідношенням, зміст якого розкривається, як через активну поведінку боржника - здійснення ним певної дії (передачі майна, виконання роботи, надання послуги, сплати грошей тощо), так і пасивну - утримання від певної дії. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України встановлено загальне правило виконання зобов'язання, а саме - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Саме належне виконання зобов'язання означає досягнення тієї мети, яку сторони ставили перед собою, вступаючи у зобов'язання. Належне виконання тягне за собою припинення зобов'язання (ст. 599 ЦК).

Зазначені вище норми ЦК України кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

Суд приходить до висновку, що відповідачем - ПрАТ "СК "Нова" не доведено відсутності у нього зобов'язань перед позивачем по виплаті страхового відшкодування у порядку регресу.

За таких обставин, позовні вимоги ПрАТ "АСК "Інго Україна" до ПрАТ "СК "Нова" про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної вимоги є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, з урахуванням приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія" "Інго Україна" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" (02660, місто Київ, вулиця Марини Раскової, будинок 11, код за ) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія" "Інго Україна" (01054, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 33, код за ) сплачене страхове відшкодування у розмірі 36165 (тридцять шість тисяч сто шістдесят п'ять) грн. 99 коп. та судовий збір у розмірі 1374 (одна тисяча триста сімдесят чотири) грн. 80 коп.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 11.01.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 16.01.2017р.

Суддя В.В. Князьков