ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2017р. Справа№ 914/3156/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В.П.,

при секретарі судового засідання Корчинському О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сад», м. Львів,
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», м. Городок, Львівська обл.,
про: стягнення 600.000,00 грн.
Представники:
позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність від 05.12.2016 р.),
відповідача:ОСОБА_2 представник (довіреність від 17.03.2016 р.).
Присутнім представникам учасників судового процесу права і обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), розяснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сад» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» про стягнення 600.000,00 грн. Ухвалою суду від 16.12.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.01.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов Договору купівлі-продажу №07/SR/2014 від 02.06.2014 р. здійснив часткову оплату за переданий товар. Відтак у відповідача виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 600.000,00 грн.

10 січня 2017 року позивачем подано до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 16.12.2016 р., зокрема, витяги з ЄДРЮО, копію Статуту позивача, копію акту звіряння взаєморозрахунків.

11 січня 2017 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги визнано в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві.

В судове засідання представник відповідача зявився, позовні вимоги визнав повністю, що підтверджується поданим відзивом на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

Між сторонами у справі укладено Договір купівлі-продажу №07/SR/2014 від 02.06.2014 р. (надалі - Договір). В порядку та на умовах, визначених даним Договором, Продавець (позивач у справі) зобовязується передати у власність Покупця (відповідач у справі) сільськогосподарську плодоовочеву продукцію, а саме яблука (надалі ОСОБА_3), у кількості погодженій сторонами, а Покупець прийняти та оплатити її ( п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору асортимент, якість, кількість, ціна та вартість кожної партії товару визначається Сторонами в товарній накладній на кожну партію товару.

Оплата за отриманий ОСОБА_3 здійснюється після поставки товару, або передоплатою на підставі рахунку виставленого Постачальником (п. 4.1. Договору).

30 грудня 2014 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору купівлі-продажу №07/SR/2014 від 02.06.2014 р., зокрема, якою викладено пункт 8.1. Договору в такій редакції: «Цей Договір продовжує свою дію з моменту підписання даного доповнення і діє до 31.12.2016 року. Проте у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами прийнятих на себе за даним Договором зобовязань».

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу ОСОБА_3 на загальну суму 2.603.537,58 грн. Факт поставки ОСОБА_3 та його отримання підтверджується видатковою накладною підписаною та скріпленою печатками підприємств обох сторін, а саме:

- видаткова накладна №607 від 31.10.2014 р. на суму 2.603.537,58 грн.

31 жовтня 2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою №31/10 про оплату заборгованості в розмірі 600.000,00 грн.

07 листопада 2016 року листом №639/1 відповідач повідомив позивача, що визнає вимоги в повному обсязі, однак у звязку з складним фінансовим становищем на даний час неможе здійснити оплати наявної заборгованості.

Актом звіряння взаємних розрахунків станом на 05.01.2017 р. сторони підтвердили наявність заборгованості відповідача перед позивачем на суму 2.251.037,65 грн.

Відповідач у поданому до суду відзиві позовні вимоги визнав повністю. Доказів сплати боргу в сумі 600.000,00 грн. суду не представив.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Між сторонами у справі виникли зобовязання з приводу поставки товару в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу статті 610, частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п. 4.1. Договору оплата за отриманий ОСОБА_3 здійснюється після поставки товару, або передоплатою на підставі рахунку виставленого Постачальником.

Судом встановлено, що позивачем виконано зобовязання за умовами договору, а відповідачем їх прийнято. Кореспондуючий обов'язок з оплати переданого товару відповідач виконав частково, оплатив вартість отриманого товару не в повному розмірі. Таким чином, вимоги позивача про стягнення 600.000,00 грн. боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.

Відповідно до статей 32, 33, 38 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар» (адреса: вулиця Львівська, будинок 274-А, місто Городок, Львівська область, 81500; ідентифікаційний код 32475074) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сад» (адреса: вулиця Ак. Єфремова, будинок 32А, місто Львів, 79013; ідентифікаційний код 37122702) 600.000,00 грн. боргу та 9.000,00 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.01.2017 року.

Суддя Трускавецький В.П.