ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.01.2017 Справа № 904/10168/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКВІВЕС", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "МАРГАНЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Марганець

про стягнення заборгованості у розмірі 44 126,03 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еквівес" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення основної заборгованості у розмірі 31 600,00 грн., пені у розмірі 12 324,00 грн., трьох відсотків річних у розмірі 202,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки № 258 від 04.05.2016 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Відповідач проти позову заперечує, надав відзив на позовну заяву, за змістом якого зазначив про здійснення оплати вартості поставленого Позивачем товару на суму 31 600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 12589 від 18.11.2016 року. Крім того, Відповідач вказує на безпідставність нарахування заявленої до стягнення пені, оскільки умовами договору сторони не передбачили відповідальність покупця за порушення строків розрахунків за поставлений товар. Щодо заявленої до стягнення суми трьох процентів річних, Відповідачем надано контррозрахунок, згідно якого, за визначений Позивачем період, розмір відповідних нарахувань становить 199,44 грн.

Позивач явку представника в судові засідання не забезпечив, письмових пояснень з урахуванням відзиву на позов суду не представив, подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із участю основного представника в іншому судовому процесі.

Суд не убачає підстав для задоволення клопотання Позивача про відкладення розгляду справи, оскільки неможливість участі одного з представників в засіданні, не позбавляє сторону судового процесу обовязку забезпечити явку в засідання господарського суду іншого представника відповідно до вимог ст. 28 ГПК України.

Згідно приписів ст. 75 ГПК України, суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 10.01.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, який був присутній в попередньому судовому засіданні, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю Еквівес (далі позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат (далі відповідач, покупець) було укладено договір поставки № 258.

Відповідно до п. 1.1 договору, з метою здійснення господарської діяльності постачальник зобовязується передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент). Марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД за державним класифікатором продукції та послуг вказуються в специфікаціях (додатках) до договору (далі - товар), які є його невідємною частиною, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар та оплати його в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару містяться в специфікаціях (додатках) до цього договору (п. 2.1 договору).

Згідно з п. 3.9 договору, зобовязання постачальника щодо поставки товару вважаються повністю виконаними в момент підписання сторонами договору акту приймання-передачі товару щодо кількості та якості поставленого товару.

Пунктом 4.6 договору сторони погодили, що порядок оплати та форма розрахунків вказуються сторонами у специфікаціях (додатках) до цього договору.

04.05.2016 Сторонами підписано специфікацію № 1 до договору поставки №258 від 04.05.16, згідно якої сторонами погоджено поставку товару (ротор в зборі Д 1250/125 кр. Н03.649.00.0106 без поломуфти кількість 1 шт. на загальну суму 31 600,00 грн. з ПДВ.

Згідно з вказаною специфікацією визначено порядок оплати та форма розрахунків: покупець здійснює оплату товару протягом 60 календарних днів на рахунок постачальника після дати виконання постачальником своїх зобовязань з поставки товару згідно п. 3.9 договору і, за фактично поставлений товар на склад покупця, за умови виконання п. 3.3 договору та підписання акта прийому-передачі продукції за якістю та кількістю, підписаний представниками сторін, уповноваженими відповідно до умов договору.

На виконання умов договору та специфікації № 1 до нього, позивач 10.06.2016 поставив, а відповідач, прийняв товар на загальну суму 31 600,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №Е-709 від 10.06.16 та довіреністю №349 від 09.06.16 на отримання товару, а також не заперечується відповідачем.

Строк оплати товару, з урахуванням положень п. 5 специфікації № 1 від 04.05.2016 до договору, є таким, що настав 12.08.2016.

Відповідачем порушено строки оплати поставленого товару, передбачені специфікацією №1 від 04.05.16.

В зв'язку із допущеними порушенням, Позивач звернувся з даним позовом до суду, та вимагає стягнення суми основного боргу у розмірі 31 600,00 грн., а також просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 12 324,00 грн., три відсотки річних у розмірі 202,03 грн.

Як убачається з матеріалів справи, в процесі вирішення спору (після подачі позову до суду), Відповідачем здійснено оплату суми основного боргу в розмірі 31 600,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №12589 від 18.11.16 на суму 31 600,00 грн. (а.с.42).

З огляду на викладені вище обставини, керуючись приписами п. 1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, суд убачає підстави для припинення провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 31 600,00 грн., в зв'язку з відсутністю предмету спору.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (пункт 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обовязку сплатити неустойку.

У зв'язку з несвоєчасним виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати поставленого товару, позивач нарахував пеню у розмірі 12 324,00 грн. за період з 13.08.2016 по 28.10.2016, посилаючись на п. 11.10 договору.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оскільки законом у даному випадку не передбачено розмір пені, то застосуванню підлягають санкції, передбачені договором.

Як убачається зі змісту договору поставки № 258 від 04.05.2016 року, пункт 11.10., та інші умови даного правочину, не передбачають відповідальність покупця за несвоєчасну оплату поставленого товару у вигляді обов'язку сплатити пеню.

Таким чином, зважаючи на те, що умовами укладеного між сторонами договору не передбачено відповідальності за порушення строків розрахунків за поставлений товар, заявлена позивачем до стягнення сума пені, задоволенню не підлягає.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно вимог зазначеної норми матеріального права, Позивачем розраховані три відсотки річних за загальний період прострочення виконання грошового зобов'язання із 13.08.16 по 28.10.16, розмір яких, за підрахунками Позивача склав 202,03 грн.

Суд здійснив перевірку наданого розрахунку, та дійшов висновку, що підрахунок трьох відсотків річних проведений позивачем арифметично невірно.

В матеріалах справи наявний наданий відповідачем контррозрахунок відсотків річних за визначений позивачем період. За вказаними розрахунком, правильність якого перевірена судом, розмір трьох відсотків річних становить 199,44 грн.

З урахуванням встановлених обставин, вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення трьох відсотків річних у розмірі 199,44 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, п. 1-1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Радянська, 62, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Еквівес (02094, м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 8, оф. 199, ) три відсотки річних у розмірі 199,44 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 993,05 грн., видати наказ.

В частині стягнення заборгованості у розмірі 31 600,00 грн. провадження у справі припинити.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 16.01.2017

Суддя ОСОБА_1