ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" січня 2017 р.Справа № 916/2872/16

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач 1: Приватне акціонерне товариство „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС"

Відповідач 2: Товариство з обмеженою відповідальністю „ЕФ ЕС АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ"

Про: визнання договору недійсним

Суддя Демешин О.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - паспорт, ОСОБА_3 - довіреність, ОСОБА_4 - довіреність

від відповідача 1): Нікітіна Г.Е.-довіреність

від відповідача 2): Нестерова О.К. - довіреність

Суть спору: ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" (далі - відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю „ЕФ ЕС АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" (далі - відповідач 2), яким просить суд: визнати недійсним, укладений між ПрАТ „Ті Ел Сі Сервіс" та ТОВ „Еф Ес Ассет Менеджмент" договір купівлі-продажу від 20.07.2015 p., зареєстрований в реєстрі № 882 зі змінами до нього від 20.08.2015 p., зареєстрованого в реєстрі 954.

30.12.2016р. позивачем до канцелярії суду надано уточнену позовну заяву в якій, крім вищевказаних позовних вимог, просить визнати незаконним недійсним протокол загальних зборів ПАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" від 27.06.2015р. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, що в уточненій позовній заяві мова йде про протокол ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" від 27.06.2015р. за № 1.

Таким чином, позивачем змінено предмет позову шляхом додавання ще однієї позовної вимоги.

Вищевказана додаткова вимога не є збільшенням розміру позовних вимог в розумінні частини четвертої статті 22 ГПК України, оскільки вона є окремою позовною вимогою немайнового характеру.

Частиною четвертою статті 22 ГПК України передбачено, що до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

В судовому засіданні 17.11.2016р. суд перейшов до розгляду справи по суті.

За таких обставин, судом при вирішенні спору не приймається до уваги „Уточнена позовна заява" і справа розглядається тільки щодо позовних вимог, заявлених у позовній заяві (вх.№3079/16 від 27.10.2016р.).

Відповідач-1 позов не визнав, з підстав, викладених у відзиві на позов від 17.11.2016 року.

Відповідач-2 просить суд провадження по справі припинити, з підстав викладених у відзиві на позов від 17.11.2016 року.

В С Т А Н О В ИВ :

На підставі спірного договору купівлі-продажу від 20.07.2015 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Труш М.A. у реєстрі № 882 від 20.07.2015 р. зі змінами до нього від 20.08.2015 p., зареєстрованого в реєстрі № 954, ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" продало Товариству з обмеженою відповідальністю „ЕФ ЕС АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" 419/1000 частин будівель, які складаються з 4-х нежитлових будівель: літер „Ж" загальною площею 164,6 кв.м, літер „Н" загальною площею 2 972,7 кв.м, літер „Р" загальною площею 86,1 кв.м, літер „Р1" загальною площею 540,0 кв.м, що розташовані за адресою: 65085, АДРЕСА_1

На думку позивача, вказаний договір купівлі-продажу від 20.07.2015 p., зі змінами до нього від 20.08.2015 p., було укладено з порушенням закону, оскільки сума спірного Договору перевищувала 50% вартості активів товариства, а тому, для укладення цього договору потрібна була згода Загальних зборів акціонерів ПАТ „Ті Ел Сі Сервіс".

Крім того, позивач стверджує, що у вчиненні спірного правочину існувала заінтересованість і вищевказаний договір також мав бути укладений за погодженням Загальних зборів акціонерів товариства.

Відповідач-1 просить суд провадження по справі припинити, з огляду на не підсудність спору господарському суду.

На думку суду, така позиція є хибною, оскільки підсудність корпоративних спорів господарським судам України прямо передбачена п.4. ч. 1, ст. 12 ГПК України.

Відповідач-2 заперечуючи проти позову, зазначає, що сума спірного договору складала лише 6,65% активів підприємства, а договір укладено з дотриманням вимог Закону України „Про акціонерні товариства".

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного:

Як вбачається з листа ТОВ „Регіональний реєстротримач" за № 160203 від 03.02.2016р. у реєстрі власників іменних цінних паперів ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" станом на 12.10.2013р. на особовому рахунку позивача - ОСОБА_1 обліковувалось 5000 простих іменних акцій приватного акціонерного товариства „Ті Ел Сі Сервіс" загальною номінальною вартістю 1250грн.

20.07.2015 року, Відповідач-1, за Договором купівлі-продажу, продав Відповідачу-2: 419/1000 частин будівель ПрАТ, які складаються з 4-х нежитлових будівель: літер „Ж" загальною площею 164,6 кв.м, літер „Н" загальною площею 2 972,7 кв.м, літер „Р" загальною площею 86,1 кв.м, літер „Р1" загальною площею 540,0 кв.м, що розташовані за адресою: 65085, АДРЕСА_1

Ціна договору - 439573 грн.

Відповідно п. 4. ст. 2 Закону України „Про акціонерні товариства" значний правочин - правочин (крім правочину з розміщення товариством власних акцій), учинений акціонерним товариством, якщо ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності.

Абзацем четвертим частини 2 статті 70 вказаного Закону встановлено, що рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, становить 50 і більше відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається більш як 50 відсотками голосів акціонерів від їх загальної кількості.

Частинами 1, 2 статті 71 вищевказаного Закону передбачено, що правочин рішення про надання згоди на вчинення правочину, щодо вчинення якого є заінтересованість (далі - правочин із заінтересованістю), приймається відповідним органом акціонерного

товариства згідно із цією статтею, якщо ринкова вартість майна або послуг чи сума коштів, що є предметом правочину із заінтересованістю, перевищує сто мінімальних заробітних плат виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на 1 січня поточного року. Статутом акціонерного товариства може бути встановлене нижче граничне значення, а також можуть встановлюватися додаткові випадки віднесення правочину до правочину із заінтересованістю. Таке рішення може містити перелік умов проекту правочину, які можуть змінюватися за рішенням виконавчого органу акціонерного товариства під час вчинення правочину із заінтересованістю. У разі відсутності такого переліку умови правочину не можуть відрізнятися від умов проекту, наданого відповідно до частини четвертої цієї статті.

Особою, заінтересованою у вчиненні акціонерним товариством правочину, може бути будь-яка з таких осіб:

1) посадова особа органу акціонерного товариства або її афілійовані особи;

2) акціонер, який одноосібно або спільно з афілійованими особами володіє принаймні 25 відсотками акцій товариства, та його афілійовані особи (крім випадків, коли акціонер прямо або опосередковано володіє 100 відсотками акцій такого акціонерного

товариства);

3) юридична особа, в якій будь-яка з осіб, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини, є посадовою особою;

4) інші особи, визначені статутом акціонерного товариства.

Згідно ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Спірний договір купівлі-продажу від 20.07.2015р. від імені ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" було укладено виконуючою функції комісії з припинення товариства ОСОБА_10, а від імені ТОВ "ЕФ ЕС АССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" - уповноваженим представником ОСОБА_11.

Виходячи з вищевказаних норм чинного законодавства позивач, стверджуючи про те, що спірний правочин був значним і правочином із заінтересованістю та для його укладення необхідно було отримати згоду загальних зборів акціонерів ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС", - повинен був довести, що сума спірного Договору перевищувала 50% вартості активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності та вказати, яка особа і за якими ознаками, передбаченими Законом, була заінтересованою у цьому правочині з наданням відповідних доказів такої заінтересованості.

Таких доказів позивачем не надано. Суд витребував докази вартості активів ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" у відповідача 1, однак, останній їх також не надав.

Статтею 38 ГПК України встановлено, що сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, що перешкоджають його наданню;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація;

4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Господарський суд може витребувати докази також до подання позову як запобіжний захід у порядку, встановленому статтями 431-4310 цього Кодексу. Господарський суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону.

Крім того, в якості доказів того, що позивач був акціонером ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" до матеріалів справи листа ТОВ „Регіональний реєстротримач" за № 160203 від 03.02.2016р. про те, що у реєстрі власників іменних цінних паперів ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" станом на 12.10.2013р. на особовому рахунку позивача - ОСОБА_1 обліковувалось 5000 простих іменних акцій приватного акціонерного товариства „Ті Ел Сі Сервіс" загальною номінальною вартістю 1250грн.

Між тим, позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 був акціонером ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС" станом саме на момент укладення спірного правочину (20.07.2015р.).

Будь-яких клопотань про витребування доказів у зв'язку неможливістю їх надання та з дотриманням порядку, встановленому статтею 38 ГПК України - позивачем не надавалось.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з його недоведеності позивачем.

Крім того, статтею 25 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що:

1. Кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на:

1) участь в управлінні акціонерним товариством;

2) отримання дивідендів;

3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства;

4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства.

Одна проста акція товариства надає акціонеру один голос для вирішення кожного питання на загальних зборах, крім випадків проведення кумулятивного голосування.

Акціонери - власники простих акцій товариства можуть мати й інші права, передбачені актами законодавства та статутом акціонерного товариства.

Аналогічні права акціонерів передбачені і Розділом 5 Статуту ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС".

Позивачем не надано доказів та взагалі не зазначено, у чому саме полягало порушення його корпоративних прав і які саме його корпоративні права були порушені у зв'язку з укладенням спірного правочину.

Пунктом 53 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 року № 13 „Про практику розгляду судами корпоративних спорів" зазначено, що законом не передбачено право акціонера (учасника) господарського товариства звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів товариства поза відносинами представництва. На цій підставі господарським судам належить відмовляти акціонерам (учасникам) господарського товариства в задоволенні позову про укладення, зміну, розірвання чи визнання недійсними договорів та інших правочинів, вчинених господарським товариством. Спори цієї категорії є підвідомчими (підсудними) господарським судам незалежно від їх суб'єктного складу на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК, якщо акціонер (учасник) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

Як зазначалось вище, свій позов позивач обгрунтував порушенням своїх корпоративних прав, оскільки посилається на те, що він є акціонером ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС". При цьому позивач не зазначив які саме його корпоративні права були порушені і в чому це порушення корпоративних прав полягало.

Також, суд зазначає, що відповідачем 1 до матеріалів справи надано копію Протоколу № 1 від 27.06.2015р. річних (чергових) загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС". З вказаного протоколу (п.6 порядку денного), що загальними зборами акціонерів товариства було надано згоду на продаж не житлових будівель (літ."Ж", „Н", „Р" та „Р1"), розташованих за адресою: м.Одеса, вул.Моторна, 6, які були предметом спірного договору купівлі-продажу від 20.07.2015р.

Вказане рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ „ТІ ЕЛ СІ СЕРВІС", у будь-якому випадку та незалежно від всього вищевикладеного, спростовує посилання позивача на відсутність згоди акціонерів на відчуження майна вищезазначеного майна товариства.

На момент вирішення спору по цій справі зазначене рішення загальних зборів акціонерів є чинним і в судовому порядку незаконним та недійсним - не визнавалось.

На підставі викладеного, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає чинності в порядку ст. 85 ГПК України .

Повне рішення складено 12 січня 2017 р.

Суддя О.А. Демешин