ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.01.2017 Справа № 920/1157/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Сумської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Суми,

до відповідача: Управління соціального захисту населення Роменської районної державної адміністрації Сумської області, м. Ромни, Сумська область,

про стягнення 22 135 грн. 25 коп.

Суддя КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача: Безрук О.О., довіреність №884 від 12.12.2016 р.;

Від відповідача: не з'явився;

При секретарі судового засідання Саленко Н.М.

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 22 135 грн. 25 коп., з яких: 20 204 грн. 98 коп. заборгованості по витратах, понесених відповідачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, 405 грн. 76 коп. - 3% річних, 1 524 грн. 51 коп. інфляційних збитків, а також судовий збір

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, письмового відзиву на позов не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами. Від відповідача надійшло клопотання №05/4879 від 27.12.2016 про припинення провадження у справі у зв'язку зі сплатою заборгованості та відсутністю предмету спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, дослідивши наявні докази, суд встановив:

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» є оператором телекомунікацій, предметом діяльності якого є надання телекомунікаційних послуг фіксованого місцевого, міжміського, міжнародного та рухомого (мобільного) зв'язку, комп'ютерного зв'язку, радіозв'язку (з використанням радіочастот), послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг.

Відповідно до п. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295 визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Нормами ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Судом встановлено, що в грудні 2015 року позивачем були надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам Роменського району Сумської області, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювалась дія пункту 19 частини першої статті 12, пункту 10 частини першої статті 13, пункту 18 частини першої статті 14, пункту 20 частини першої статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», пункту 16 статті 64 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», пункту 11 статті 20, статті 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пункту 6 частини першої статті 6, частини третьої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», частини п'ятої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 4 частини третьої статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» на загальну суму 9 995 грн. 38 коп.

Статтею 87 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України.

Згідно з підпунктом «б» пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті 97 Бюджетного кодексу України визначено, що порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року за № 256 (далі за текстом - «Постанова № 256») затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі за текстом - «Порядок № 256»), якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Зокрема, пунктом 2 Постанови № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг Роменського району Сумської області є Управління соціального захисту населення Роменської районної державної адміністрації Сумської області, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови та Порядку № 256, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до частини першої пункту 8 Порядку № 256, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (частина друга пункту 8 Порядку № 256).

В той же час, всупереч положенням чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг в грудні 2015 р. відшкодовані частково, внаслідок чого станом на 01.01.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 20 204 грн. 98 коп. (з урахуванням вхідного сальдо станом на 01.12.2015 року у сумі 25 709 грн. 60 коп., нарахувань за грудень 2015 року у сумі 9 995 грн. 38 коп., та оплат у грудні 2015 року на загальну суму 15 500 грн. 00 коп.).

Розмір наданих послуг на пільгових умовах та розмір заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 20 204 грн. 98 коп. станом на 01.01.2016 року підтверджується розрахунком позовних вимог, розрахунком видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг у грудні 2015.

На виконання пункту 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року за № 117, позивач подавав на паперових та електронних носіях відповідачеві розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці.

Поіменні списки абонентів за формою « 2-пільга» щомісячно надсилались позивачем на електронну адресу відповідача.

Відповідно до пункту 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року за № 256, відповідач повинен був щомісяця звіряти інформацію, що міститься в Реєстрі з отриманою від позивача інформацією, та здійснювати розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги, однак відповідач порушив свої зобов'язання та своєчасно не розрахувався з позивачем.

Листом від 29.01.2016 року № 591200/293-41 позивач звернувся до відповідача з вимогою погашення існуючої заборгованості за 2015 рік. Відповідач листом від 29.02.2016 року № 03/741 повідомив позивача про те, що відшкодування витрат, які фінансуються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим, можливо лише за умови виділення відповідних коштів на відшкодування витрат підприємствам за надані населенню пільги на оплату послуг зв'язку, при надходженні кошторисних призначень зобов'язувався сплатити заборгованість в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 11 цього ж Кодексу, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною другою статті 193 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини першої, третьої статті 63 Закону України «Про телекомунікації», телекомунікаційні послуги мають надаватися відповідно до законодавства. Телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 19 частини першої статті 12, пунктом 10 частини першої статті 13, пунктом 18 частини першої статті 14, пунктом 20 частини першої статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», пунктом 16 статті 64 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», пунктом 11 статті 20, статті 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пунктом 6 частини першої статті 6, частини третьої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», частини п'ятої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пунктом 4 частини третьої статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Посилання відповідача на неналежне бюджетне фінансування суд вважає безпідставним.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

Відповідно до частини першої статті 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина друга статті 218 Господарського кодексу України та статті 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з пункту 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 року, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 року зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі № 11/446, від 15.05.2012 року у справі № 3-28гс12 та постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 року у справі № 15/5027/715/2011.

За таких обставин, відповідач відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно з частиною шостою статті 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із Законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частини першої - четвертої статті 48 Бюджетного кодексу України.

У листі від 30.06.2011 року за № 31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що "...деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку , компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем після порушення провадження у справі було сплачено позивачу в рахунок погашення заборгованості 20 204 грн. 98 коп., про що свідчать копії платіжних доручень від 16.12.2016 р. №1 на суму 15 511 грн. 43 коп., №2 на суму 682 грн. 82 коп., №3 на суму 689 грн. 31 коп., №4 на суму 1 664 грн. 79 коп., №5 на суму 1 656 грн. 63 коп.

Враховуючи те, що письмовими матеріалами справи підтверджується факт сплати відповідачем суми основного боргу в розмірі 20 204 грн. 98 коп. після порушення провадження у справі, провадження в цій частині підлягає припиненню відповідно до вимог п. 1.1. ст. 80 ГПК України.

Крім цього, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних в сумі 405 грн. 76 коп. та інфляційні збитки в сумі 1 524 грн. 51 коп.

Згідно вимог статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку позовних вимог вбачається, що штрафні санкції нараховані позивачем за період з січня 2016 р. по 31.10.2016 р.

В той же час, в листі від 29.01.2016 року № 591200/293-41 позивач звернувся до відповідача з вимогою погашення існуючої заборгованості за 2015 рік в місячний термін, тобто до 29.02.2016 р. В свою чергу, відповідач листом від 29.02.2016 року № 03/741 повідомив позивача про неможливість виконати його вимоги, тобто право позивача було порушене з 01.03.2016 р., а отже і штрафні санкції підлягають нарахуванню саме за період з 01.03.2016 р. по 31.10.2016 р. (заявлений в позові), а їх розмір повинен складати 1 788 грн. 11 коп. - інфляційні збитки та 406 грн. 87 коп. - 3% річних, проте із врахуванням вимог п.2 ч.1 ст. 83 ГПК України та відсутності відповідного клопотання позивача суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 405 грн. 76 коп. та інфляційних збитків в сумі 1 524 грн. 51 коп.

Згідно вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. ст. 44, 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Роменської районної державної адміністрації Сумської області (42001, Сумська область, м. Ромни, вул. Коржівська, 5, код 03198008) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Сумської філії ПАТ «Укртелеком» (40030, м. Суми, вул. Іллінська, 2, код 23825401) 405 грн. 76 коп. - 3% річних, 1 524 грн. 51 коп. інфляційних збитків, 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

3. Провадження в частині стягнення з Управління соціального захисту населення Роменської районної державної адміністрації Сумської області на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Сумської філії ПАТ «Укртелеком» 20 204 грн. 98 коп. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, - припинити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 18.01.2017 року.

Суддя О.В. Коваленко