ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.01.2017р. Справа №905/2628/16

за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат

імені Ілліча», м.Маріуполь

до відповідача 1. Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк

до відповідача 2. Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ

про стягнення вартості недостачі вантажу 3590,04 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача 1: не зявився

від відповідача 2: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк, про стягнення вартості недостачі вантажу в розмірі 3590,04 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на залізничну накладну №52528916 від 06.03.2016р., комерційний акт БН 724792/191 від 14.03.2016р.

Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно позовної заяви та спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Державне підприємство "Донецька залізниця" зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014р. №01-06/1290/14 учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду, зокрема, якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо). За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Як встановлено, інформація про час і місце судового засідання була розміщена на сторінці суду.

Отже, відповідача 1 було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Проте, відповідач 1 в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду Донецької області до участі у справі залучено відповідача 2, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ.

Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (повідомлення про вручення поштового відправлення від 24.11.2016р.).

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно зі ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

30.12.2013р. між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЄК Трейдинг» (постачальник) підписаний договір №Упр14/28/162.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію на умовах, передбачених цим договором.

Обсяги та строки (періоди) поставок ресурсів узгоджуються сторонами шляхом підписання відповідних специфікацій до договору.

За умовами п.3.1 договору, постачальник зобовязується поставити ресурси на умовах поставки, вказаних у специфікаціях згідно з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс у редакції 2010 року.

Датою поставки вважається дата, вказані у залізничній накладній, яка свідчить про приймання/здачу вантажу перевізником та узгоджена у специфікації (п.3.2 договору).

Згідно з п.3.5 договору право власності на ресурси та ризик випадкового знищення або пошкодження ресурсів переходить від постачальника до покупця від дати поставки ресурсів.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

06.03.2016р. на підставі договору про організацію перевезень №1970/ДВ/10017 від 25.03.2015р., укладеного з ПАТ «Українська залізниця», за залізничною накладною №52528916, ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» (вантажовідправник) зі станції відправлення Должанська на станцію Маріуполь Сортувальний ДОН відвантажено на адресу Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (вантажоотримувач), зокрема, у вагоні №56541832 вантаж антрацит.

При прибутті вантажу на станцію Маріуполь Сортувальний ДОН 14.03.2016р. на підставі ст.24 Статуту залізниць України (далі Статут), було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу.

При контрольному переважуванні було виявлено, що відповідно до накладної №52528916 у вагоні №56541832 вказана маса вантажу складає 66700 кг, тоді як фактично було встановлено, що маса вантажу складає 69000 кг, що менше ваги, вказаної у документі на 2300 кг.

За результатами перезважування було складено комерційний акт БН №724792/191 від 14.03.2016р.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Зазначений вище комерційний акт підписаний належними особами відповідно до п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р.

За змістом ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно з ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Приписами ст.113 Статуту залізниць України встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 924 Цивільного кодексу України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Згідно з ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до ст.920 ЦК України у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 26 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

За приписами ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом МТУ від 21.11.2000р. №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах для антрациту.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст.115 Статуту Залізниць України).

Виходячи зі змісту накладної №52528916, 1% від 69000 кг складає 690 кг.

Вартість однієї тони вантажу, що був зданий до перевезення у вагоні №56541832, становить 2229,84 грн., що підтверджено матеріалами справи та сторонами не оспорюється.

В матеріалах справи міститься рахунок фактура ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» №219 від 06.03.2016р. щодо вартості вантажу.

Відтак, вартість недостачі, виявленої у вагоні №56541832, з урахуванням норми природної втрати, складає 3590,04 грн. (1610 кг (нестача з урахуванням норми природної втрати 1%) х 2229,84 грн. (вартість 1т вугілля з ПДВ)).

Отже наявні у справі докази, підтверджують повну вину у нестачі вантажу саме перевізника цього вантажу.

Таким чином, за висновками суду, своїх зобовязань за договором перевезення №1970/ДВ/10017 від 25.03.2015р. відповідач 2 не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження вантажу, внаслідок чого вимоги про стягнення з відповідача 2 на користь позивача вартості недостачі вантажу в сумі 3590,04 грн. підлягають задоволенню.

Одночасно, враховуючи вищевикладене, виходячи з того, що правовідносини за договором №1970/ДВ/10017 від 25.03.2015р. виникли саме між позивачем та відповідачем 2, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення вартості недостачі вантажу у розмірі 3590,04 грн. з відповідача 1, внаслідок чого позов в цій частині підлягає залишенню без задоволення.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача 2.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь до Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк про стягнення вартості недостачі вантажу в розмірі 3590,04 грн.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ про стягнення вартості недостачі вантажу в розмірі 3590,04 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5а, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504 м.Маріуполь, вул.Левченка, буд.1, ) вартість недостачі вантажу у сумі 3590 грн. 04 коп., судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 11.01.2017р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина