12 січня 2017 року Справа № 913/1311/16
Провадження № 24/913/1311/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Харківської філії, м. Харків
до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне Луганської області
про стягнення 21 320 грн. 44 коп.
Суддя господарського суду Луганської області Рябцева О.В.
Секретар судового засідання-помічник судді Гудей Н.Ф.
у засіданні брали участь:
від позивача ОСОБА_1 старший юрисконсульт відділу правового забезпечення Харківської філії, довіреність від 12.12.2016 № 743;
від відповідача представник не прибув.
Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" 29.11.2016 звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою в особі Харківської філії до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради про стягнення залишку невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення за договором від 21.01.2015 № 18-25/4, в сумі 19 907 грн. 59 коп., 3% річних в сумі 353 грн. 78 коп. та інфляційних втрат в сумі 1 274 грн. 09 коп., всього 21 535 грн. 46 коп.
На обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що за договором від 21.01.2015 № 18-25/4 про відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги громадянам, що мають право на пільги відповідно до чинного законодавства надав у листопаді та грудні 2015 року послуги звязку на пільгових умовах населенню м. Рубіжне, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дії пунктів 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту", п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 6 ч. 1 ст. 6, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ч. 5 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п. 4 ч. 3 ст. 13 Закону України "Про охорону дитинства". Відповідач відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги не здійснив. Заборгованість станом на 01.01.2016 в сумі 19 907 грн. 59 коп. не відшкодована на момент подачі позову. У звязку з простроченням відшкодування витрат за надані послуги позивач відповідно до ст. 625 ЦК України позивач нарахував 3% річних в сумі 353 грн. 78 коп. та інфляційні втрати в сумі 1 274 грн. 09 коп.
Відповідач відзивом від 12.12.2016 № 2/5658 проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на те, що управління проводить компенсацію витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям населення лише після надходження субвенції з державного бюджету на зазначені цілі. Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг звязку не передбачена, тому управління не може здійснити відшкодування за послуги звязку, надані на пільгових умовах в грудні 2015 року. Справу просить розглянути без участі представника управління.
Заявою від 12.12.2012 № 2/5659, поданою відповідно до ст. 27 ГПК України, відповідач просить залучити до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кабінет Міністрів України та ОСОБА_2 України в особі Управління справами Верховної ОСОБА_2 України.
На обґрунтування зазначеного клопотання відповідач вказує, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не передбачено видатки у вигляді субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг звязку та відповідно відсутні кошторисні призначення на надання пільг з послуг звязку. Порядок здійснення відшкодування вартості послуг звязку, наданих пільговим категоріям громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету України, встановлений Бюджетним кодексом України, не змінено. Згідно ст. 92 Конституції України Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюються виключно законами України. Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна рада України. Відповідно до ст. 96 Конституції України Кабінет Міністрів України не пізніше 15 вересня кожного року подає до Верховної ОСОБА_2 України проект закону про Державний бюджет України на наступний рік. Зважаючи на норми Конституції України, якими встановлено порядок формування Державного бюджету України та бюджетної системи України, відповідач вважає, що необхідно залучити в якості третіх осіб Кабінет Міністрів України та ОСОБА_2 України, оскільки їх участь допоможе обєктивно дослідити всі обставини справи та внести правомірне рішення, та саме рішення по справі може сплинути на обовязок передбачення у Законі України "Про Державний бюджет України на відповідний рік" субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг звязку або до внесення змін до Бюджетного кодексу України, які передбачать інший порядок фінансування державних програм соціального захисту, зокрема, надання пільг з послуг звязку.
Відповідно до ст. 27 ГПК України якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обовязки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.
В пункті 1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що стосується наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має зясовувати, чи буде у звязку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обовязки, або змінено її наявні права та/або обовязки, або позбавлено певних прав та/або обовязків у майбутньому.
Дослідивши матеріали справи, суд відхиляє вказане клопотання, як необґрунтоване, оскільки рішення господарського суду у даному спорі між позивачем і відповідачем, ні яким чином не вплине та права та обовязки Кабінету Міністрів України та Верховної ОСОБА_2 України в особі Управління справами Верховної ОСОБА_2 України.
Позивач заявою від 04.01.2017 № 26-15/9, поданою відповідно до ст. 22 ГПК України, зменшив розмір первісно заявлених позовних вимог та просить стягнути з відповідача залишок невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення, в сумі 19 804 грн. 58 коп., 3% річних в сумі 347 грн. 39 коп. та інфляційних втрат в сумі 1 168 грн. 47 коп., всього 21 320 грн. 44 коп. Дана заява надіслана відповідачу поштою, зменшення розміру позовних вимог не порушує прав відповідача, оскільки є зменшенням ступеню його відповідальності, тому приймається судом до розгляду. Спір вирішується судом з ціною позову в сумі 21 320 грн. 44 коп.
Оцінивши надані докази і доводи учасників судового процесу, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що 21.01.2015 між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Харківської філії і Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради укладено договір про відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги громадянам, що мають право на пільги відповідно до чинного законодавства № 18-25/4.
Згідно п. 1.1 договору предметом договору є відшкодування Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради відповідачем у справі, за договором розпорядником коштів, Публічному акціонерному товариству "Укртелеком" в особі Харківської філії позивачу у справі, за договором підприємству звязку, витрат за надання в 2015 році телекомунікаційних послуг громадянам, які мають право на пільги відповідно до чинного законодавства України та внесені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги по м. Рубіжне, за рахунок субвенції державного бюджету, в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисом на 2015 рік, по мірі надходження фінансування з обовязковим урахуванням можливих змін у затверджених лімітах.
Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2015, а також відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України. Умови договору застосовуються до відносин, які виникли у розпорядника коштів та підприємства звязку з 31.12.2014, а в частині оплати наданих послуг до повного виконання зобовязань.
Права та обовязки сторін врегульовані розділом 2 договору.
Відповідно до п. 2.1 договору підприємство звязку зобовязалось надавати телекомунікаційні послуги громадянам, що мають право на пільги, на підставі тарифів, затверджених уповноваженими органами.
В п. 2.2 договору визначено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2006 № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" підприємство звязку зобовязалось щомісяця:
- до 10 числа наступного за звітним місяцем надавати розпоряднику коштів на електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці згідно з формою "2-пільга";
- до 15 числа наступного за звітним надавати акти звіряння за формою "3-пільга" за фактично надані послуги звязку громадянам, що мають право на пільги;
- до 10 числа наступного за звітним місяцем надавати розпоряднику коштів на паперових носіях: розрахунки вартості наданих послуг за формою "2-пільга" по кожній категорії пільговиків окремо згідно тарифів, затверджених уповноваженими органами.
У відповідності до п. 2.13 договору при порушенні підприємством звязку термінів, передбачених п. 2.2 договору розпорядник коштів здійснює оплату за надані пільгові послуги на місяць пізніше, а не в місяці, наступному за звітним.
За змістом п. 3.2 договору розпорядник коштів відшкодовує підприємству звязку витрати, повязані з наданням телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", що підтверджується розрахунками та реєстрами.
Розпорядник коштів після проведення звірки пільгових категорій громадян, підписує акт звірки і проводе оплату послуг на підставі наданих підприємством звязку розрахунків і актів звірки (п. 3.4 договору).
Розрахунок за надання послуги проводиться розпорядником коштів по безготівковому розрахунку шляхом перерахування оплати на розрахунковий рахунок підприємства звязку згідно розрахунків вартості наданих послуг за формою "2-пільга" (п. 3.5 договору).
Відповідні терміни зазначених дій врегульовані вищезазначеним Порядком (пункти 5-8).
На виконання умов договору позивач за період з листопада по грудень 2015 року надав послуги звязку на пільгових умовах населенню м. Рубіжне, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дії пунктів 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту", п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 6 ч. 1 ст. 6, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ч. 5 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п. 4 ч. 3 ст. 13 Закону України "Про охорону дитинства".
Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України від 18.11.2003 № 1280-IV "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги (послуги звязку) споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.
Згідно з п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг звязку надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.
У відповідності до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг звязку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.
Статтею 87 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України.
Порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).
Згідно з п.п. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.
В пункті 2 зазначеної постанови визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.
Відповідно до п. 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.
Отже, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг м. Рубіжне Луганської області є Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради (відповідач), а отже відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян м. Рубіжне, повинен здійснювати відповідач за рахунок державних субвенцій.
Факт неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань щодо відшкодування позивачу наданій пільговій категорії населення послуг звязку підтверджується оформленим сторонами актом звіряння розрахунків за надані пільги станом на 01.01.2016, розрахунками видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг, за формою "2-пільга", затвердженою наказом Мінпраці України від 04.10.2007 № 535 (аркуші справи 11-99).
Відповідач за надані телекомунікаційні послуги громадянам, що мають право на пільги, здійснив частково, у звязку з чим утворився борг в сумі 19 804 грн. 58 коп.
Доказів сплати боргу на час прийняття рішення відповідачем не надано.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 ГК України.
У відповідності з п. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Згідно ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії або звернення до суду.
Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України, п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).
Відповідач, який є розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг населення м. Рубіжне, зобовязаний був здійснювати відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення, які проживають на вищезазначеній території, за рахунок державних субвенцій.
При цьому, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем, та не може бути підставою для звільнення відповідальності за порушення такого зобовязання шляхом примусового стягнення.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).
Факт неналежного виконання відповідачем зобовязань щодо відшкодування позивачу наданих пільговій категорії населення послуг звязку не спростовано відповідачем та факт надання позивачем послуг підтверджується актом звіряння розрахунків за надані послуги станом на 01.01.2016, підписаним сторонами та завіреним їх печатками, а також розрахунками видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобовязання.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12. Висновок Верховного Суду України відповідно до статті 111-28 ГПК України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Матеріалами справи підтверджується і не спростований відповідачем факт надання послуг звязку пільговим категоріям населення, тому позовні вимоги про стягнення залишку невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення, в сумі 19 804 грн. 58 коп. є обґрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.
У звязку з тим, що витрати, понесені позивачем внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення, в сумі 19 804 грн. 58 коп. не були добровільно відшкодовані відповідачем на момент подачі позову, позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму заборгованості нараховано 3% річних та інфляційних втрат.
Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем заявлені до стягнення 3% річних в сумі 347 грн. 39 коп. за період з 01.03.2016 по 30.09.2016, які підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вимога про стягнення інфляційних втрат в сумі 1 168 грн. 47 коп. за період з березня по вересень 2016 року включно підлягає частковому задоволенню в сумі 1 165 грн. 52 коп., оскільки позивачем при здійсненні розрахунки було застосовано сукупний індекс інфляції 105,9%, а слід було застосувати 105,88507946%.
У задоволенні решти позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 2 грн. 95 коп. слід відмовити.
Всього підлягає стягненню 21 317 грн. 49 коп., у тому числі: невідшкодована заборгованість по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення, в сумі 19 804 грн. 58 коп., 3% річних в сумі 347 грн. 39 коп., інфляційні втрати в сумі 1 165 грн. 52 коп.
Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір за подання позову покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1 377 грн. 81 коп. Решта судового збору покладається на позивача.
У судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд
1.Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ в особі Харківської філії до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради про стягнення 21 320 грн. 44 коп. задоволити частково.
2.Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Руденко, 7, ідентифікаційний код 03196860 на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ, бульвар Шевченка, 18, ідентифікаційний код 21560766 в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Харків, вул. Іванова, 7/9, ідентифікаційний код 25660766 невідшкодовану заборгованість по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям, в сумі 19 804 грн. 58 коп., 3% річних в сумі 347 грн. 39 коп., інфляційні втрати в сумі 1 165 грн. 52 коп., судовий збір в сумі 1 377 грн. 81 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.
3.У задоволенні решти позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 2 грн. 95 коп. відмовити.
4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
5.Повне рішення складено і підписано - 17.01.2017.
Суддя О.В.Рябцева