номер провадження справи 4/120/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017 Справа № 908/2915/16

м. Запоріжжя

За позовом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Укр-Агро-Продукт» (69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 137)

про стягнення 3664306,49 грн

Суддя Зінченко Н.Г.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2, довіреність № 120 від 30.12.2016;

від відповідача ОСОБА_3, довіреність № 7 від 04.01.2017.

СУТЬ СПОРУ:

02.11.2016 до Господарського суду Запорізької області звернулось Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», м. Київ з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Укр-Агро-Продукт», м. Запоріжжя про стягнення 1325254,12 грн пені, 1001672,10 грн 7% штрафу, 1231768,59 грн інфляційних втрат та 105611,68 грн 3% річних, всього 3664306,49 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 02.11.2016 справу № 908/2915/16 призначено до розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.11.2016 порушено провадження у справі № 908/2915/16, справі присвоєно номер провадження 4/120/16, судове засідання призначено на 07.12.2016, у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні 07.12.2016 оголошувалась перерва до 20.12.2016.

Ухвалою від 20.12.2016 за заявою представника відповідача строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів до 17.01.2017, судове засідання призначено на 12.01.2017.

В судовому засіданні 12.01.2017 оголошувалась перерва до 17.01.2017.

За письмовими клопотаннями представників сторін розгляд справи 17.01.2017 здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 17.01.2017 справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на ч. 2 ст. 124 Конституції України, ст. ст. 1, 12, ч. 2 ст. 15, 22, ст. ст. 54-57 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 11, 16, ч. 1 ст. 212, 546, 549, 629, 693 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України і полягають в тому, що на виконання Договору про дистрибюцію (купівлі-продажу оптової партії товарів) № 263 від 02.09.2014 філією ПАТ «ДПЗКУ» «Новоукраїнський КХП» на підставі видаткових накладних було передано ТОВ «Укр-Агро-Продукт» товар та виставлено відповідні рахунки-фактури. Останнє порушило умови договору, а саме: допустило прострочення оплати наданих послуг, у звязку з чим йому було нараховано до сплати 1325254,12 грн пені, 1001672,10 грн 7% штрафу, 1231768,59 грн інфляційних втрат та 105611,68 грн 3% річних, всього 3664306,49 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, зазначивши про відсутність будь-якої заборгованості по Договору № 263 від 02.09.2014. Зазначає, що умовами договору оплата поставленого товару здійснюється на підставі виставлених рахунків. Враховуючи те, що рахунки позивачем не виставлялися, прострочення платежів за поставлений товар з боку відповідача відсутнє. Крім того, звертає увагу суду на здійснення нарахування позивачем штрафних санкцій за період, більший ніж один рік та зазначає на право суду зменшити розмір штрафних санкцій, якщо він значно перевищує розмір збитків. Представник відповідача в судових засіданнях підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, просив застосувати позовну давність до нарахованих позивачем штрафних санкцій, а також зменшити розмір останніх.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, суд

ВСТАНОВИВ:

02.09.2012 Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» в особі Філії «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» (Виробник, позивач у справі) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Укр-Агро-Продукт» (Дистрибютор, відповідач у справі) укладено Договір про дистрибюцію № 263 (купівлі-продажу оптової партії товарів) (далі Договір), згідно п. 2.1 якого Виробник передає у власність Дистрибютору Товар (борошно, пластівці, мюслі, крупи в асортименті), а Дистрибютор зобовязується прийняти Товар, з метою подальшої його реалізації на території дистрибюторських повноважень і сплачує за Товар обумовлену ціну. Асортимент та ціна Товару зазначається у Специфікації (Додатку № 1 до цього Договору, який є його невідємною частиною).

Згідно з п. 2.2 Договору Товар в межах щомісячних обємів поставок постачається окремими партіями згідно узгоджених Сторонами підписаних письмових Заявок Дистрибютора, які переглядаються Виробником з внесенням змін згідно наявності Товару на складі виробника та згідно з встановленими нормами відвантаження, протягом періоду вказаного в узгодженій та підписаній уповноваженими представниками обох Сторін Заявці, яка є невідємною частиною цього Договору (далі Заявка).

Відповідно до п. 2.8 Договору факт поставки партії Товару оформляється видатковими документами (видаткова накладна, податкова накладна) та/або товарно-транспортними накладними, відповідно на кожному документі підпис уповноважених осіб та печатки Сторін.

Пунктом 3.2 Договору сторони погодили, що загальна вартість цього Договору становить загальну суму вартості всіх поставлених партій Товару згідно видаткових накладних протягом строку дії цього Договору.

Згідно з п. 4.1 Договору Дистрибютор здійснює оплату за кожну окремо поставлену партію Товару відповідно до узгоджених Специфікацій, але не пізніше 60 календарних днів з моменту отримання конкретної партії Товару на підставі виставлених Постачальником рахунків-фактур, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Платіжний інструмент платіжне доручення.

Відповідно до п. 5.2 Договору датою поставки Товару вважається дата підписання видаткової накладної на отримання Товару та/або товарно-транспортної накладної на Товар уповноваженими представниками обох Сторін.

Пунктом 8.3 Договору сторони погодили відповідальність Дистрибютора за даним Договором.

Згідно з підпунктом 8.3.1 Договору в разі прострочення оплати Товару, Дистрибютор сплачує Виробнику пеню у розмірі 0,1% загальної вартості неоплаченого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості Товару, за даним Договором.

Відповідно до п. 13.1 Договору Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами, та діє до 02 вересня 2017 р., але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобовязань.

На виконання умов Договору про дистрибюцію № 263 (купівлі-продажу оптової партії товарів) від 02.09.2012 Виробником Дистрибютору було поставлено Товар за видатковими накладними № РП-0000447 від 15.12.2014 на суму 391527,81 грн, № РП-0000469 від 16.12.2014 на суму 15670,80 грн, № РП-0000448 від 17.12.2014 на суму 280990,08 грн, № РП-0000464 від 17.12.2014 на суму 2205,00 грн, № РП-0000470 від 17.12.2014 на суму 15523,20 грн, № РП-0000449 від 18.12.2014 на суму 104171,36 грн, № РП-0000471 від 18.12.2014 на суму 48003,68 грн, № РП-0000458 від 22.12.2014 на суму 31941,60 грн, № РП-0000472 від 22.12.2014 на суму 1164,24 грн, № РП-0000459 від 23.12.2014 на суму 230791,68 грн, № РП-0000473 від 23.12.2014 на суму 18627,84 грн, № РП-0000460 від 24.12.2014 на суму 249751,20 грн, № РП-0000474 від 24.12.2014 на суму 24449,04 грн, № РП-0000461 від 25.12.2014 на суму 194596,56 грн, № РП-0000475 від 25.12.2014 на суму 8426,16 грн, № РП-0000462 від 26.12.2014 на суму 363089,94 грн, № РП-0000476 від 26.12.2014 на суму 32598,72 грн, № РП-0000463 від 27.12.2014 на суму 305590,14 грн, № РП-0000011 від 10.01.2015 на суму 150200,00 грн, № РП-0000012 від 11.01.2015 на суму 231800,00 грн, № РП-0000013 від 12.01.2015 на суму 290400,00 грн, № РП-0000014 від 12.01.2015 на суму 746,64 грн, № РП-0000015 від 13.01.2015 на суму 248400,00 грн, № РП-0000016 від 13.01.2015 на суму 417,60 грн, № РП-0000017 від 14.01.2015 на суму 298200,00 грн, № РП-0000018 від 15.01.2015 на суму 203625,89 грн, № РП-0000019 від 19.01.2015 на суму 43796,11 грн, № РП-0000020 від 19.01.2015 на суму 19108,08 грн, № РП-0000035 від 20.01.2015 на суму 48678,00 грн, № РП-0000036 від 20.01.2015 на суму 7761,60 грн, № РП-0000037 від 20.01.2015 на суму 27165,60 грн, № РП-0000038 від 20.01.2015 на суму 2328,48 грн, № РП-0000039 від 20.01.2015 на суму 21,56 грн, № РП-0000040 від 21.01.2015 на суму 133967,14 грн, № РП-0000041 від 21.01.2015 на суму 208,80 грн, № РП-0000050 від 22.01.2015 на суму 321619,80 грн, № РП-0000051 від 22.01.2015 на суму 2984,40 грн, № РП-0000052 від 23.01.2015 на суму 328403,50 грн, № РП-0000053 від 24.01.2015 на суму 257890,80 грн, № РП-0000054 від 25.01.2015 на суму 338000,00 грн, № РП-0000055 від 26.01.2015 на суму 383957,52 грн, № РП-0000063 від 27.01.2015 на суму 342669,50 грн, № РП-0000064 від 28.01.2015 на суму 292652,48 грн, № РП-0000065 від 28.01.2015 на суму 26180,64 грн, № РП-0000065 від 28.01.2015 на суму 26180,64 грн, № РП-0000066 від 29.01.2015 на суму 359773,50 грн, № РП-0000072 від 29.01.2015 на суму 18979,52 грн, № РП-0000073 від 30.01.2015 на суму 320000,00 грн, № РП-0000074 від 30.01.2015 на суму 208,80 грн, № РП-0000087 від 01.02.2015 на суму 28307,52 грн, № РП-0000092 від 02.02.2015 на суму 51137,52 грн, № РП-0000093 від 03.02.2015 на суму 56331,44 грн, № РП-0000094 від 04.02.2015 на суму 13400,00 грн, № РП-0000095 від 05.02.2015 на суму 3880,80 грн, № РП-0000100 від 06.02.2015 на суму 102974,80 грн, № РП-0000101 від 07.02.2015 на суму 120830,80 грн, № РП-0000102 від 08.02.2015 на суму 225501,04 грн, № РП-0000103 від 09.02.2015 на суму 279683,04 грн, № РП-0000105 від 10.02.2015 на суму 36790,32 грн, № РП-0000106 від 11.02.2015 на суму 40217,22 грн, № РП-0000125 від 12.02.2015 на суму 185051,76 грн, № РП-0000126 від 12.02.2015 на суму 15993,52 грн, № РП-0000127 від 13.02.2015 на суму 61382,69 грн, № РП-0000128 від 16.02.2015 на суму 43646,64 грн, № РП-0000129 від 17.02.2015 на суму 121520,50 грн, № РП-0000157 від 18.02.2015 на суму 37740,72 грн, № РП-0000158 від 18.02.2015 на суму 22240,80 грн, № РП-0000159 від 18.02.2015 на суму 8510,40 грн, № РП-0000160 від 18.02.2015 на суму 19404,00 грн, № РП-0000161 від 18.02.2015 на суму 40128,48 грн, № РП-0000162 від 19.02.2015 на суму 28386,96 грн, № РП-0000163 від 20.02.2015 на суму 46116,00 грн, № РП-0000164 від 21.02.2015 на суму 40748,40 грн, № РП-0000165 від 23.02.2015 на суму 13219,92 грн, № РП-0000217 від 24.02.2015 на суму 388,08 грн, № РП-0000213 від 24.02.2015 на суму 5300,00 грн, № РП-0000214 від 24.02.2015 на суму 32422,10 грн, № РП-0000215 від 24.02.2015 на суму 315213,92 грн, № РП-0000216 від 24.02.2015 на суму 4304,16 грн, № РП-0000218 від 25.02.2015 на суму 543200,00 грн, № РП-0000224 від 25.02.2015 на суму 155100,00 грн, № РП-0000219 від 26.02.2015 на суму 19051,20 грн, № РП-0000225 від 27.02.2015 на суму 11642,40 грн, № РП-0000265 від 02.03.2015 на суму 4979,04 грн, № РП-0000266 від 02.03.2015 на суму 13603,68 грн, № РП-0000267 від 02.03.2015 на суму 53570,40 грн, № РП-0000268 від 02.03.2015 на суму 129985,63 грн, № РП-0000269 від 02.03.2015 на суму 6932,52 грн, № РП-0000270 від 03.03.2015 на суму 21843,61 грн, № РП-0000271 від 03.03.2015 на суму 1212,00 грн, № РП-0000272 від 04.03.2015 на суму 16033,00 грн, № РП-0000273 від 04.03.2015 на суму 252948,00 грн, № РП-0000274 від 04.03.2015 на суму 46216,80 грн, № РП-0000275 від 05.03.2015 на суму 6652,42 грн, № РП-0000276 від 05.03.2015 на суму 340581,00 грн, № РП-0000277 від 06.03.2015 на суму 39598,27 грн, № РП-0000278 від 06.03.2015 на суму 229836,00 грн, № РП-0000279 від 07.03.2015 на суму 28945,48 грн, № РП-0000280 від 07.03.2015 на суму 106679,00 грн, № РП-0000281 від 09.03.2015 на суму 87349,75 грн, № РП-0000282 від 10.03.2015 на суму 161249,00 грн, № РП-0000283 від 10.03.2015 на суму 17744,40 грн, № РП-0000284 від 10.03.2015 на суму 27977,04 грн, № РП-0000285 від 10.03.2015 на суму 5793,79 грн, № РП-0000286 від 11.03.2015 на суму 19520,00 грн, № РП-0000287 від 11.03.2015 на суму 200839,00 грн, № РП-0000288 від 11.03.2015 на суму 174489,60 грн, № РП-0000289 від 11.03.2015 на суму 1398,85 грн, № РП-0000290 від 12.03.2015 на суму 130649,09 грн, № РП-0000291 від 12.03.2015 на суму 14937,12 грн, № РП-0000292 від 12.03.2015 на суму 18934,40 грн, № РП-0000293 від 12.03.2015 на суму 157290,00 грн, № РП-0000294 від 12.03.2015 на суму 629,64 грн, № РП-0000295 від 12.03.2015 на суму 4409,64 грн, № РП-0000315 від 13.03.2015 на суму 221597,00 грн, № РП-0000316 від 13.03.2015 на суму 54409,34 грн, № РП-0000324 від 13.03.2015 на суму 21520,80 грн, № РП-0000325 від 14.03.2015 на суму 25662,60 грн, № РП-0000326 від 14.03.2015 на суму 34254,53 грн, № РП-0000327 від 14.03.2015 на суму 22155,20 грн, № РП-0000328 від 14.03.2015 на суму 1177,00 грн, № РП-0000329 від 2690,10 грн, № РП-0000317 від 16.03.2015 на суму 150335,00 грн, № РП-0000330 від 16.03.2015 на суму 14119,20 грн, № РП-0000331 від 16.03.2015 на суму 21628,40 грн, № РП-0000332 від 16.03.2015 на суму 64279,44 грн, № РП-0000333 від 16.03.2015 на суму 9243,36 грн, № РП-0000334 від 16.03.2015 на суму 17629,92 грн, № РП-0000335 від 16.03.2015 на суму 77491,87 грн, № РП-0000336 від 17.03.2015 на суму 304629,00 грн, № РП-0000337 від 17.03.2015 на суму 1398,85 грн, № РП-0000338 від 17.03.2015 на суму 18739,20 грн, № РП-0000339 від 18.03.2015 на суму 19103,04 грн, № РП-0000340 від 18.03.2015 на суму 23698,75 грн, № РП-0000341 від 18.03.2015 на суму 21090,38 грн, № РП-0000342 від 18.03.2015 на суму 254754,82 грн, № РП-0000343 від 18.03.2015 на суму 82283,00 грн, № РП-0000347 від 19.03.2015 на суму 116035,58 грн, № РП-0000348 від 19.03.2015 на суму 16786,22 грн, № РП-0000349 від 19.03.2015 на суму 246100,00 грн, № РП-0000350 від 19.03.2015 на суму 13865,04 грн, № РП-0000351 від 20.03.2015 на суму 176550,00 грн, № РП-0000354 від 23.03.2015 на суму 12583,39 грн, № РП-0000355 від 23.03.2015 на суму 45946,91 грн, № РП-0000356 від 23.03.2015 на суму 134178,00 грн, № РП-0000357 від 23.03.2015 на суму 44368,13 грн, № РП-0000359 від 24.03.2015 на суму 44440,45 грн, № РП-0000360 від 24.03.2015 на суму 191881,60 грн, № РП-0000361 від 24.03.2015 на суму 5564,00 грн, № РП-0000362 від 24.03.2015 на суму 38822,11 грн, № РП-0000366 від 25.03.2015 на суму 31635,58 грн, № РП-0000367 від 25.03.2015 на суму 107164,80 грн, № РП-0000368 від 25.03.2015 на суму 118235,00 грн, № РП-0000369 від 26.03.2015 на суму 10700,00 грн, № РП-0000370 від 26.03.2015 на суму 175471,10 грн, № РП-0000371 від 26.03.2015 на суму 5595,84 грн, № РП-0000372 від 26.03.2015 на суму 21843,61 грн, № РП-0000378 від 27.03.2015 на суму 1391,00 грн, № РП-0000379 від 27.03.2015 на суму 26255,38 грн, № РП-0000380 від 27.03.2015 на суму 33008,40 грн, № РП-0000382 від 30.03.2015 на суму 39781,80 грн, № РП-0000383 від 30.03.2015 на суму 79501,82 грн, № РП-0000491 від 03.04.2015 на суму 222600,00 грн, № РП-0000483 від 15.04.2015 на суму 9243,36 грн, № РП-0000480 від 15.04.2015 на суму 7345,80 грн, № РП-0000481 від 15.04.2015 на суму 4288,90 грн, № РП-0000482 від 15.04.2015 на суму 1049,40 грн, № РП-0000484 від 15.04.2015 на суму 2310,84 грн, № РП-0000485 від 15.04.2015 на суму 5298,05 грн, № РП-0000486 від 20.04.2015 на суму 128,38 грн, № РП-0000498 від 23.04.2015 на суму 5456,88 грн, № РП-0000487 від 27.04.2015 на суму 419,76 грн, № РП-0000499 від 29.04.2015 на суму 419,76 грн.

У звязку з тим, що відповідач несвоєчасно оплатив вартість поставленого за зазначеними вище видатковими накладними товару, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, позивач просить суд стягнути з відповідача 1325254,12 грн пені , 1001672,10 грн 7% штрафу, 1231768,59 грн інфляційних втрат та 105611,68 грн 3% річних, всього 3664306,49 грн.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України), за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За положеннями ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначених Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Неналежне виконання відповідачем зобовязань щодо здійснення своєчасної оплати за поставлений товар по Договору про дистрибюцію (купівлі-продажу оптової партії товарів) № 263 від 02.09.2014 підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Вимоги щодо стягнення пені та штрафу позивач обґрунтовує п. 8.3.1 Договору, який передбачає, що в разі прострочення оплати Товару, Дистрибютор сплачує Виробнику пеню у розмірі 0,1% загальної вартості неоплаченого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості Товару, за даним Договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (п. 4 ст. 267 ЦК України).

Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що він не є вірним, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення, а також позивачем допущено помилки із визначенням останнього дня для здійснення відповідачем оплати, оскільки відповідно до ч. 5 ст.254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Крім того, судом прийнято до уваги заяву відповідача про застосування позовної давності до нарахованих штрафних санкцій. Таким чином, стягненню за прострочення оплати по зазначеним вище видатковим накладним підлягає пеня в загальній сумі 14061,85 грн за загальний період з 25.10.2015 по 17.11.2015. В іншій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягають.

Враховуючи прийняття судом заяви відповідача про застосування позовної давності до нарахованих штрафних санкцій позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1001672,10 грн задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 ст. 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Таким чином, зменшення розміру штрафних санкцій є правом, а не обовязком суду.

Клопотання ТОВ «Укр.-Агро-Продукт» про зменшення розміру штрафних санкцій обґрунтоване наданою фінансовою звітністю підприємства із зазначенням про те, що задоволення даного позову призведе до банкрутства відповідача.

Суд відхиляє клопотання відповідача про зменшення розмірі штрафних санкцій, виходячи з того, що сплата пені, передбачена договором, є засобом відповідальності, основною метою якого є стимулювання до вчасного виконання зобовязань по договору. Суд звертає увагу, що сторонами по Договору погоджено стягнення пені, а також розмір, у якому вона обчислюється. Разом з тим, сторони є вільними у визначенні умов договору, відповідно до положень ст. 627 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобовязання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобовязання.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат заявлено позивачем обґрунтовано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що він не є вірним, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення, а також позивачем допущено помилки із визначенням останнього дня для здійснення відповідачем оплати, оскільки відповідно до ч. 5 ст.254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Таким чином, стягненню за прострочення оплати товару по зазначеним вище видатковим накладним підлягають 3% річних в сумі 103495,19 грн за загальний період з 14.02.2015 по 17.11.2015. В іншій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у відповідності до встановлених вимог, суд дійшов висновку, що він не є вірним, оскільки позивачем при його здійсненні допущені помилки при визначенні сукупних індексів інфляції. Стягненню підлягають інфляційні втрати по зазначеним вище видатковим накладним у сумі 593848,35 грн за загальний період з квітня 2015 року по жовтень 2015 року. В іншій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції задоволенню не підлягають.

Таким чином, позовні вимоги задовольняються частково.

Суд відхилив заперечення відповідача про те, що умовами договору оплата поставленого товару здійснюється на підставі виставлених рахунків, та твердження, що оскільки рахунки позивачем не виставлялися, прострочення платежів за поставлений товар з боку відповідача відсутнє. Рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє сторону від обовязку сплатити за поставлений товар у межах строку, передбаченого п. 4.1 Договору, а саме: не пізніше 60 календарних днів з моменту отримання конкретної партії Товару.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 258, 267, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 629, 655, 712 ЦК України, ст. ст. 193, 230, 265 ГК України, ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», м. Київ до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Укр-Агро-Продукт», м. Запоріжжя про стягнення 1325254,12 грн пені, 1001672,10 грн 7% штрафу, 1231768,59 грн інфляційних втрат та 105611,68 грн 3% річних, всього 3664306,49 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Укр-Агро-Продукт» (69035, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 137, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ) 14061 (чотирнадцять тисяч шістдесят один) грн 85 коп. пені, 103495 (сто три тисячі чотириста девяносто пять) грн 19 коп. 3% річних, 593848 (пятсот девяносто три тисячі вісімсот сорок вісім) грн 35 коп. інфляційних втрат та 11059 (одинадцять тисяч пятдесят девять) грн 37 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 19 січня 2017 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.