ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.01.2017 Справа № 39/5005/9711/2012

За скаргою: Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, м. Дніпро

У справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 568 632 грн. 03 коп.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 дов. № 52-16/125 від 29.12.16

від відповідача: не з`явився;

від ВДВС: не з'явився

вільний слухач: ОСОБА_2

СУТЬ СПОРУ:

Суть спору викладено в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2012 року, яким задоволено вимоги ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до КПТМ «Криворіжтепломережа», шляхом стягнення з останнього 568 632 грн. 03 коп. основного боргу, та 11 372 грн. 64 коп. витрат зі сплати судового збору.

24.12.2012 року, на виконання вищезазначеного рішення видано наказ.

31.10.2016 року Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до суду зі скаргою в порядку ст. 121-2 ГПК України, за змістом якої, з урахуванням поданих уточнень (том 3, а.с. 1-8), просить суд визнати неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та старшого державного виконавця Куліковської Альони Олександрівни щодо примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 39/5005/9711/2012 від 06.12.2012, яка полягає:

- у несвоєчасній перевірці майнового стану боржника;

- несвоєчасному накладення арешту на рахунки боржника відкриті в ПАТ «А-Банк»;

- не направленні матеріалів до правоохоронних органів про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за відкриття нових рахунків;

- не складанні акту та не направленні подання до правоохоронних органів про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за незбереження арештованого та описаного майна;

- не оголошенні у розшук з подальшим затриманням належних боржнику 63 одиниць технологічних транспортних засобів;

- не направленні до суду подання для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника до виконання зобов'язань за рішенням.

Крім того, скаржник просить суд зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з метою забезпечення своєчасного та повного виконання рішення Господарського суду дніпропетровської області № 39/5005/9711/2012 від 06.12.2012 року:

- скласти акт та надіслати до органів національної Поліції подання про притягнення директора «Криворіжтепломережа», ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за незбереження майна, на яке накладено арешт та описано;

- накласти арешт на усе рухоме та нерухоме майно на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням та внести відповідний запис до реєстру обтяжень і оголосити заборону на вчинення дій щодо відчуження;

- здійснити вихід за адресою боржника для проведення опису належного боржнику майна;

- винести постанову про оголошення розшуку з подальшим затриманням та постановкою на штрафмайданчик технологічних транспортних засобів «Криворіжтепломережа», зазначених у листі Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № 25/31 від 26.11.2015 у кількості 63 одиниці техніки та направити дану постанову до органів Національної Поліції для проведення розшукових дій та затримання транспортних засобів;

- звернутися до суду з поданням за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника юридичної особи за межі України ОСОБА_3 до виконання зобов'язань за рішенням.

Ухвалою суду від 01.11.2016 року, скаргу прийнято до розгляду в судовому засіданні.

Відповідач надав письмові пояснення по суті поданої скарги, за змістом яких заперечував проти її задоволення.

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області проти задоволення вимог скаржника заперечував, посилаючись на необґрунтованість поданої скарги, та хибність викладених в ній доводів.

22.12.2016 року державною виконавчою службою подано клопотання про розгляд скарги без участі її представника.

В судовому засіданні з розгляду скарги оголошувалася перерва з 22.12.2016 по 03.01.2017, згідно ст. 77 ГПК України.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення представника позивача (скаржника), а також представника відповідача (боржника) та представника органу державної виконавчої служби, які були присутній в попередніх судових засіданнях, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 36241472 щодо виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.12.2012 року.

05.02.2013 року винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 36241472 до зведеного виконавчого провадження № 14682118.

Згідно положень статті 1 чинної на час відкриття виконавчого провадження редакції Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів, це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На виконання вимог ухвали суду щодо надання письмових пояснень стосовно того, які дії вчинялися Державною виконавчою службою для забезпечення виконання судового рішення у даній справі, та надання копій відповідних процесуальних та інших документів, 22.12.2016 року до суду подано довідку про вчинення виконавчих дій по ЗВП № 14682118 відносно боржника КПТМ «Криворіжтепломережа» та представлено ряд процесуальних документів (том 2, а.с. 135-248).

Зі змісту наданих документів убачається, що в процесі виконання рішення суду у даній справі, в межах зведеного виконавчого провадження № 14682118, виконавчою службою не вжито всіх необхідних, передбачених законом заходів примусового виконання рішення, що свідчить про наявність факту неправомірної бездіяльності державної виконавчої служби під час примусового виконання рішення, та як наслідок є підставою для часткового задоволення скарги ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат».

Частково задовольняючи скаргу Позивача, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

В силу приписів ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Згідно вимог ч. 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

У складі наданих до справи копій документів зведеного виконавчого провадження, відсутні докази в підтвердження дотримання державним виконавцем вимог ч. 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», в частині здійснення перевірки майнового стану боржника з періодичністю у кожні два тижні щодо виявлення рахунків, та кожні три місяці щодо виявлення нерухомості та рухомого майна відповідно.

Щодо неправомірності бездіяльності виконавчої служби, яка на думку скаржника полягає в несвоєчасному накладення арешту на рахунки боржника відкриті в ПАТ «А-Банк», слід зауважити, що законодавством не передбачено можливість накладення арешту на рахунки боржника, державним виконавцем може бути накладено арешт лише на грошові кошті, які обліковуються на відповідних рахунках.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень ч. 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», арешт, накладений на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках та інших фінансових установах, поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що 14.07.2014 року в рамках зведеного виконавчого провадження № 14682118 виконавчою службою було накладено арешт на грошові кошти боржника, у межах загальної суми стягнення, дія такого арешту поширюється на всі кошти, в тому числі ті, які розміщені на рахунках в ПАТ «А-Банк», що відкриті боржником після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно вимог ч. 6 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо після накладення державним виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судове рішення і відкриває нові рахунки у банках чи інших фінансових установах, державний виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

При цьому, за наявністю підтвердженого матеріалами виконавчого провадження факту невиконання боржником вимог виконавчих документів, які об'єднані у зведеному виконавчому провадженні № 14682118, та підтвердження факту відкриття боржником нових рахунків у банківській установі ПАТ «А-банк» після винесення постанови про накладення арешту від 14.07.2014 року, якою боржника повідомлено про заборону відкриття нових рахунків, державний виконавець належним чином не відреагував на відповідні порушення з боку боржника, та не звернувся з даного приводу до правоохоронних органів, як то передбачено ст. 65 Закону.

З урахуванням наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що скарга ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» є частково обґрунтованою й такою що підлягає задоволенню шляхом визнання неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 39/5005/9711/2012 від 06.12.2012.

Суд не убачає підстав для задоволення скарги шляхом визнання неправомірною бездіяльність безпосередньо старшого державного виконавця Куліковської Альони Олександрівни, адже на відміну від цивільного процесу, в якому оскаржуються дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, ст. 121-2 ГПК України передбачає оскарження дій чи бездіяльності саме органу державної виконавчої служби.

Доводи Скаржника, щодо неправомірної бездіяльності виконавчої служби, яка полягає у не направленні матеріалів до правоохоронних органів про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за незбереження арештованого та описаного майна, а також у не оголошенні в розшук з подальшим затриманням належних боржнику 63 одиниць технологічних транспортних засобів, та у не направленні до суду подання для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника до виконання зобов'язань за рішенням, суд вважає безпідставними виходячи з наступного.

Як убачається зі змісту поданої скарги, в обґрунтування своїх доводів щодо необхідності звернення до правоохоронних органів з приводу притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності на незбереження арештованого та описаного майна, Скаржник посилається на те, що 28.03.2013 року виконавчою службою було накладено арешт на нерухоме майно боржника, але в процесі виконання було встановлено, що таке майно ліквідовано, що на думку скаржника свідчить про незаконні дії відносно майна, на яке накладено арешт.

Як убачається з матеріалів справи 28.03.2013 року державним виконавцем було складено акти опису й арешту майна боржника, згідно яких накладено арешт на належні боржнику об'єкта нерухомості. На описане та арештоване майно встановлено обмеження шляхом заборони відчуження, передачі будь-яким третім особам на будь-яких майнових правах, та заборони руйнування й розукомплектування.

Постановою державного виконавця від 12.06.2015 року, чинність арешту нерухомого майна боржника - припинено (скасовано), в зв'язку із встановленням значного ступеню зносу, внаслідок чого витрати, пов'язані із зверненням на таке майно перевищать суму, за яку воно може бути реалізовано.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів в підтвердження того, що погіршення технічного стану майна сталося саме внаслідок неправомірних дій боржника, а ні в результаті нормального зносу, який властивий речам даного виду, у суду відсутні підстави вважати, що в діях органу державної виконавчої служби наявні ознаки неправомірної бездіяльності що полягає у не направленні матеріалів до правоохоронних органів про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за незбереження арештованого та описаного майна.

Щодо доводів Скаржника відносно не вчинення виконавчою службою дій з оголошення в розшук з подальшим затриманням належних боржнику 63 одиниць технологічних транспортних засобів, та не направлення до суду подання для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника, суд зазначає наступне.

За змістом положень ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», вирішення питання щодо необхідності оголошення розшуку майна боржника, як і звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника юридичної особи за межі України, віднесено до повноважень державного виконавця, який самостійно вирішує черговість та необхідність вжиття відповідних заходів виконавчого провадження.

Таким чином, на відміну від обов'язку здійснити оцінку правомірності вжиття (невжиття) державним виконавцем заходів примусового виконання (ст. 32 Закону), суд позбавлений права визначення необхідності вчинення тих чи інших заходів виконавчого провадження, які наведені в ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з чим, доводи в зазначеній частині скарги, судом до уваги не приймаються.

З огляду на викладені вище обставини, суд не убачає підстав для задоволення скарги шляхом зобов'язання відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області здійснити перелічені у скарзі заходи виконавчого провадження, адже за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд може зобов'язати орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, тобто заходи примусового виконання рішення, до яких згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» віднесено: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити частково

Визнати неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 39/5005/9711/2012 від 06.12.2012.

В решті скарги відмовити.

Суддя ОСОБА_5