УХВАЛА

11 січня 2017 року Справа № 913/1249/16

Провадження №34/913/1249/16

Господарський суд Луганської області у складі:

судді Іванова А.В.

при секретарі судового засідання - Богуслівській Л.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОР-СТРОЙ", смт. Новоархангельськ Кіровоградської області

до Публічного акціонерного товариства "УКРІНКОМ", м. Сєвєродонецьк Луганської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство "Національні інформаційні системи"

про усунення перешкод у користуванні майном і визнання недійсним договору застави.

У судовому засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув;

від третьої особи - Заяц Наталя Миколаївна, довіреність №78/08.2-06 від 10.01.2017.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОР-СТРОЙ" - позивач у справі звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "УКРІНКОМ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про визнання недійсним договору застави від 10.04.2013, укладеного між ТОВ "ДОР-СТРОЙ" та ПАТ "Український інноваційний банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УКРІНКОМ", посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 746; виключення запису 2 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зареєстрованого 25.04.2013 за № 13655315.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на невідповідність договору застави вимогам чинного законодавства в частині відсутності опису предмета обтяження, яке виникло на підставі зазначеного договору, з урахуванням чого та враховуючи приписи ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», просить суд визнати недійсним Договір застави від 10.04.2013, укладений між ТОВ "ДОР-СТРОЙ" та ПАТ "Український інноваційний банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УКРІНКОМ", посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 746; виключити запис 2 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зареєстрованого 25.04.2013 за № 13655315. Крім того, до стягнення з відповідача заявлені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2756 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України 15.11.2016 здійснено автоматичний розподіл в автоматизованій системі документообігу суду та справу передано на розгляд судді Іванову А.В.

Пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначено одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК).

Ухвалою господарського суду Луганської області від 15.11.2016 було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 06.12.2016 о 14 год. 50 хв.

Під час порушення провадження у справі, ухвалою від 15.11.2016 суд зобов'язав позивача надати: докази підтвердження повноваження тимчасово виконуючого обов'язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОР-СТРОЙ" ОСОБА_2, яким видано довіреність для здійснення представництва вказаної юридичної особи на ім'я ОСОБА_3, яким підписано позовну заяву; статут, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, довідку про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (оригінали до огляду у судовому засіданні, належним чином посвідчені копії до справи); витяг з Державного реєстру обтяження рухомого майна № 49793240 від 16.06.2016, виданий приватним нотаріусом Цариченко Н.В.; акт приймання і готовності установки до експлуатації № AZ-70231 від 11.10.2012 (зазначений у п.2.1 договору застави від 10.04.2013); заперечення на відзив відповідача, документальне підтвердження і нормативне обґрунтування заперечень; оригінали документів, які додані до позову в копіях - для огляду в засіданні. Відповідача було зобов'язано надати: відзив на позовну заяву з доказами надіслання позивачу, документальне підтвердження та нормативне обґрунтування викладених у відзиві доводів; докази підтвердження правонаступництва юридичної особи, статут, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, довідку про включення до єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (оригінали до огляду у судовому засіданні, належним чином посвідчені копії до справи); договір застави від 10.04.2013 та додатки до нього, акт приймання і готовності установки до експлуатації № AZ-70231 від 11.10.2012 (оригінали для огляду в судовому засіданні, належним чином посвідчені копії до матеріалів справи).

Крім того вказаною ухвалою суду було визнано участь повноважних представників сторін у судовому засіданні обов'язковою.

Втім, ні представник позивача, ні представник відповідача у призначене судове засідання 06.12.2015 року не з'явились. Представник позивача надіслав до суду клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату без доказів поважності причин не прибуття, яке надійшло до суду 12.12.2016. Суд відклав розгляд справи на 13.12.2016 у зв'язку з неявкою представників сторін та невиконанням вимог ухвали господарського суду щодо надання доказів у справі. Вдруге визнано явку повноважних представників у наступне судове засідання обов'язковою.

13.12.2016 розгляд справи було відкладено на 26.12.2016 за тих самих обставин.

Клопотання представника позивача про перенесення судового засідання, призначеного на 13.12.2016 на іншу дату надійшло до суду лише після судового засідання - 16.12.2016. Також позивач не надав доказів неможливості прибуття представника у судове засідання, на які посилався у цьому клопотанні, а саме процесуальний документ про підтвердження наявності іншого судового засідання цієї ж дати.

Ухвалою від 13.12.2016 було зобов'язано сторін виконати вимоги ухвали суду від 15.11.2016 та надати витребувані судом документи.

Представник позивача в призначене судове засідання 26.12.2017 вкотре не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчить поштове повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав. Тому суд відклав розгляд справи на 11.01.2017. Цією ухвалою вдруге було зобов'язано виконати вимоги попередніх ухвал суду.

Крім того вказаною ухвалою суду було визнано участь повноважних представників сторін у судовому засіданні обов'язковою.

05.01.2017 через канцелярію суду надійшло клопотання від позивача про перенесення розгляду справи, вкотре не надавши доказів поважності неможливості прибуття представника у судове засідання.

Так, суд зазначає, що відповідно до абзацу першого п.п. 4.8. п.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

В п. 4.9. цієї ж постанови зазначено, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (ст.81 Господарського процесуального кодексу України) господарським судам слід мати на увазі, що застосування п.5 ч.1 цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (ст.65 Господарського процесуального кодексу України) або в порядку ст.38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами ст.43 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Позивачем не надано витребуваних доказів. Вказані докази мають істотне значення для вирішення спору по суті.

Так, судом витребувані докази підтвердження повноваження тимчасово виконуючого обов'язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОР-СТРОЙ" ОСОБА_2, яким видано довіреність для здійснення представництва вказаної юридичної особи на ім'я ОСОБА_3, яким підписано позовну заяву. Але позивач неодноразово ігнорував цю вимогу суду, чим поставив під сумнів наявність у ОСОБА_3 повноважень на підписання позовної заяви від імені підприємства та представництва інтересів останнього у господарському суді.

Також суд витребував Акт приймання і готовності установки до експлуатації №AZ-70231 від 11.10.2012, згідно з яким передане узаставу майно є власністю Заставодавця (п. 2.1. Договору застави).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про заставу» законом чи договором передбачається перебування заставленого майна у володінні заставодавця, заставодержателя або третьої особи.

Отже, інформація щодо підтвердження перебування предмета застави у власності Заставодавця є важливою для ухвалення рішення по суті спору. Відсутність достовірної інформації з цього приводу протягом часу вирішення спору в суді може призвести до ухвалення неправильного рішення у разі розгляду позовних вимог по суті.

Позивач також не надав витребуваний судом витяг з Державного реєстру обтяження рухомого майна №49793240 від 16.06.2016 15:44:27, виданий приватним нотаріусом Цариченко Н.В., що перешкоджає суду дізнатися про виникнення чи припинення обтяжень на майно, що є предметом застави.

Крім того, суд неодноразово витребував від позивача оригінали документів, доданих до позовної заяви для огляду, оскільки копії документів, а саме договору застави та кредитного договору №13/18 нечитаємі, що ускладнює прочитання тексту, оцінку доказів та встановлення дійсних обставин справи.

Всупереч вимогам ухвал суду відповідач так і не надав відзив на позовну заяву та інших документів, витребуваних судом, через що у суду відсутня можливість з'ясувати та оцінити позицію відповідача стосовно поданої позовної заяви. Повноважного представника він також жодного разу не направив у судове засідання.

Отже, усі витребувані судом документи є вкрай важливими для ухвалення рішення судом.

Доказів поважності неможливості надання витребуваних доказів суду не надано та в матеріалах справи вони відсутні, а також документально не доведено, які були вжиті позивачем заходи для усунення обставин, які перешкоджали виконанню ухвали.

Тобто, сторони неодноразово грубо порушували приписи ухвал суду щодо надання належних доказів по справі та забезпечення повноважних представників у судовому засіданні, що призводить до затягування процесу.

Відповідно до ст.ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ненадання позивачем витребуваних доказів унеможливлює всебічний, повний та об'єктивний розгляд всіх обставин судової справи та прийняття правильного, мотивованого рішення, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності підтверджених належними доказами.

При цьому, ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову через недоведеність обґрунтованості заявлених вимог теж буде передчасним.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. Цей строк спливає 15.01.2017. Тому суд не має можливості відкласти розгляд справи.

Представник Державного підприємства «Національні інформаційні системи» подав суду письмові пояснення на позовну заяву, за якими зазначає, що у відповідності до ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» припинення обтяження та виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна здійснюється лише за заявою обтяжувала, яка подається на адресу реєстратора.

У зв'язку з тим, що сторони не надали витребувані судом матеріали, необхідні для вирішення спору, не з'являлися у судові засідання для надання пояснень, порушували вимоги попередніх ухвал, та враховуючи, що строк розгляду справи у відповідності до ст. 69 ГПК України спливає, суд дійшов до висновку про залишення даного позову без розгляду на підставі п.5 ст.81 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.4.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у вирішенні питань розподілу судових витрат необхідно мати на увазі, що за змістом пунктів 4 і 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" припинення провадження у справі і залишення позову без розгляду тягнуть за собою повернення сплачених сум судового збору (за винятком випадку, коли позов залишено без розгляду в зв'язку з повторною неявкою представника позивача на виклик у засідання господарського суду, якщо таке нез'явлення перешкоджало вирішенню спору).

Відповідно до положень п.4. ч.1. ст. 7 Закону України "Про судовий збір", залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, судові витрати у даній справі, а саме сплачений позивачем (платіжним дорученням № 75 від 04.10.2016 року) судовий збір у розмірі 2756,00 грн., не повертається.

Враховуючи вищевикладене, та, керуючись Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 32, 33, 43, п. 4 ст. 65, п. 5 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, ст. 9 Закону України «Про заставу» суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ДОР-СТРОЙ" до Публічного акціонерного товариства «УКРІНКОМ» про визнання недійсним договору застави від 10.04.2013, укладеного між ТОВ "ДОР-СТРОЙ" та ПАТ "Український інноваційний банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УКРІНКОМ", посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 746; виключення запису 2 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зареєстрованого 25.04.2013 за № 13655315, - залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, він має право знову звернутися з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку.

Суддя А.В. Іванов