Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "16" січня 2017 р. Справа № 906/1206/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 № 2/12 від 02.12.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 - довір. від 06.01.2017 вих. № 8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БЦ "Орловський" (м. Київ)

до державного підприємства "Попільнянське лісове господарство" (Житомирська область, смт. Попільня)

про стягнення 153051,90 грн

Позивач подав до суду позов про стягнення з відповідача 153051,90 грн, з яких: 49879,67 грн основного боргу (повернення передоплати), 95440,50 грн пені, 390,15 грн 3% річних та 7341,58 грн штрафу.

До початку розгляду справи до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками, відповідно до якого відповідач повідомив по повне погашення суми основного боргу в розмірі 49879,67 грн (а. с. 53 - 95).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в частині стягнення з відповідача 95440,50 грн пені, 390,15 грн 3% річних та 7341,58 грн штрафу, підтвердив здійснену відповідачем оплату на суму 49879,67 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні, згідно з відзивом на позовну заяву від 13.01.2017, проти позову заперечив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За результатами проведення аукціону із продажу необробленої деревини заготівлі другого кварталу 2016 року, який відбувся 24.03.2016 на товарній біржі "Всеукраїнська лісова біржа" та зареєстрований за № 353/24-03-2016, між товариством з обмеженою відповідальністю "БЦ "Орловський" (продавець/позивач) та державним підприємством "Попільнянське лісове господарство" (покупець/відповідач) було укладено договір № 353/24-03-2016 купівлі-продажу необробленої деревини від 24.03.2016 (далі - договір, а.с. 11 - 16), за умовами якого продавець зобов'язався передати, а покупець - прийняти та оплатити товар (необроблену деревину, стандартизовану в лоти № 138, № 140, № 142, № 147 та реалізовану під час аукціону) на умовах та способом, вказаним у цьому договорі.

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що загальна вартість товару, що є предметом цього договору, складає 510792,00 грн.

Асортимент, ціну та вартість, придбаного за результатами аукціону товару, було визначено в специфікації до договору № 353/24-03-2016 купівлі-продажу необробленої деревини від 24.03.2016 (а. с. 17), відповідно до умов якої продавець передає товар у власність покупця за умовами франко-склад продавця (франко-нижній, франко-верхній, EXW-нижній) (п. 3.2 договору).

Приписами пунктів 2.2, 2.8 договору передбачено, що за 3 (три) дні до початку відвантаження товару, продавець надає покупцеві та біржі повідомлення про готовність відвантаження та лист - запрошення на відбір товару, які виконуються продавцем шляхом направлення покупцю телефонограми, факсу, електронного листа, поштового листа тощо.

Відповідно до п. п. 3.3, 3.4 договору, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар після отримання 100% передплати за партію товару на протязі 5-ти робочих днів. Під час передачі товару продавець надає покупцеві наступні документи: товаро-транспортну (залізничну) накладну, рахунок-фактуру. Про відвантаження партії товару продавцем повідомляється біржа. Датою передачі товару продавцем та прийому його покупцем, тобто датою поставки вважається дата товарно-транспортної накладної.

За п. 2.4 договору, при відвантаженні товару залізничним транспортом, покупець додатково сплачує продавцю вартість послуг по перевезенню товару залізничним транспортом, вартість пакувальних реквізитів, карантинних та радіологічних сертифікатів.

Також, п. 2.6 договору передбачено, що сума гарантійного внеску, перерахована покупцем на рахунок біржі для участі в аукціоні із продажу ресурсів необробленої деревини, перераховується продавцю в якості частини оплати за проданий товар.

Матеріалами справи підтверджено, що сума гарантійного внеску, яку було 27.04.2016 зараховано продавцю в якості авансу за переданий товар склала 21947,10 грн (а. с. 20).

В той же час, як вбачається з платіжного доручення № 730 (а. с. 22), на виконання умов договору купівлі-продажу від 24.03.2016, 16.05.2016 покупцем було перераховано на рахунок продавця 130000,00 грн передоплати, у зв'язку з чим станом на вказану дату на рахунку продавця вже обліковувалося 151947,10 грн (21947,10 + 130000,00).

03.06.2016 постачальник залізничним транспортом відвантажив покупцю товару на суму 156564,50 грн (73498,20 + 83066,30), до яких було додано вартість послуг по перевезенню вантажу у розмірі 8419,99 грн (4129,69 + 4290,30). Загальна сума поставки склала 164984,49 грн (156564,50 + 8419,99), доказом чого є видаткові та товаро-транспортні накладі (а. с. 83 - 85, 89 - 91).

В подальшому, 07.06.2016 згідно з платіжного доручення № 853 (а. с. 21) покупець перерахував на рахунок продавця другий транш передоплати у розмірі 278342,39 грн, в результаті чого продавцем залізничним транспортом було відвантажено йому ще дві партії товару, а саме: 14.06.2016 на суму 77448,95 грн (вартість послуг по перевезенню вантажу склала 4571,12 грн) та 24.06.2016 на суму 73865,80 грн (вартість послуг по перевезенню вантажу склала 4539,46 грн). Загальна сума поставки склала 160425,33 грн (151314,75 + 9110,58), доказом чого є видаткові та товаро-транспортні накладі (а. с. 80 - 82, 86 - 88).

Таким чином за період з моменту укладення договору по 24.06.2016 включно продавцем було поставлено покупцю деревини на суму 325409,82 грн (164984,49 + 160425,33), проти оплачених покупцем 430289,49 грн (151947,10 + 278342,39). Недопоставлена продавцем сума товару склала 104879,67 грн.

Протягом вересня місяця 2016 року (13-15, 19-22, 29 числа) та 04.10.2016 продавець здійснив поетапне перерахування на рахунок покупця повернення коштів у загальній сумі 55000,00 грн. Такі дії відповідача суд розцінює як односторонню відмову від подальшого виконання умов договору від 24.03.2016 в частині поставки товару.

Як вбачається з підписаного та скріпленого печатками сторін акту звіряння взаємних розрахунків за 2016 рік (а. с. 66), сторони погодили, що станом на 31.12.2016 заборгованість продавця перед покупцем згідно з даних обліку становила 49879,67 грн (104879,67 - 55000,00).

У зв'язку з відсутністю відвантажень товару по договору № 353/24-03-2016 купівлі-продажу необробленої деревини від 24.03.2016, покупець звернувся до продавця листом від 21.11.2016 вих. № 0232 з проханням повернути попередню оплату у сумі 49879,67 грн (а. с. 65).

У відповідь на лист-вимогу, продавець згідно з платіжним дорученням № 4237 від 14.12.2016 повернув покупцю вище вказану суму боргу (а. с. 71).

Зважаючи, що вказана оплата була проведене вже після порушення провадження у даній справі, суд дійшов висновку, що провадження в частині стягнення на користь позивача 49879,67 грн основного боргу слід припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Водночас, за неналежне виконання продавцем своїх договірних зобов'язань покупець заявив до стягнення з продавця штрафні санкції у вигляді пені на суму 95440,50 грн, штрафу на суму 7341,58 грн та 3% річних у розмірі 390,15 грн.

Статтями 610 та 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, що включає у себе його виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Приписами п. 5.3 договору сторони погодили, що за несвоєчасне або не в повному обсязі надання товару, продавець сплачує покупцеві пеню в розмірі 1% від вартості ненаданого своєчасно товару за кожен день такого ненадання. В разі, коли прострочення термінів надання товару триває більш ніж 10 (десять) банківських днів, продавець повертає покупцеві всі сплачені ним за товар кошти, що не звільняє продавця від сплати пені та обов'язку надання товару.

Вказаним пунктом договору сторони передбачили відповідальність у вигляді сплати пені, яка настає за неналежне виконання продавцем негрошового зобов'язання (несвоєчасне або не в повному обсязі надання товару), а також обумовили строк протягом якого негрошове зобов'язання трансформується в грошове (після 10 (десяти) банківських днів прострочення термінів надання товару).

З розрахунку позивача (а. с. 4) вбачається, що пеня нарахована ним у розмірі 1% на суму боргу 104879,67 грн за період з 15.06.2016 по 13.09.2016.

Здійснивши перерахунок пені за визначений позивачем період, суд вважає, що обґрунтовано заявленою є пеня в сумі 16780,75 грн, а в частині стягнення 78659,75 грн пені слід відмовити, з огляду на таке.

Пунктом 3.3 договору визначено обов'язок продавця передати покупцеві товар на протязі 5-ти робочих днів після отримання передоплати за партію товару.

Судом встановлено, що остання передоплата була здійснена покупцем 07.06.2016, звідси товар на перераховану суму мав бути переданий покупцю не пізніше 14.06.2016. З 15.06.2016 виникло прострочення термінів надання товару, а оскільки воно тривало більш ніж 10 (десять) банківських днів, то у відповідності до п. 5.3 договору, з 01.07.2016 у продавця вже виникло грошове зобов'язання щодо повернення всієї передоплати на суму недопоставленого товару у розмірі 104879,67 грн.

Тобто період з якого тривало прострочення продавцем негрошового зобов'язання та протягом якого покупець має право на нарахування 1% пені за умовами договору складає з 15.06.2016 по 30.06.2016 включно, тому нарахування пені у заявленому відсотку від суми боргу за більший проміжок часу є безпідставним, таким, що суперечить Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", яким визначено максимальний розмір пені, який обчислюється від суми простроченого платежу, що не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та умовам укладеного між сторонами договору, за яким відповідальність (розмір та порядок обчислення пені) за неналежне виконання стороною грошового зобов'язання сторони взагалі не обумовили.

Що стосується нарахованих до стягнення з продавця 7341,58 грн штрафу, що складає 7% від суми простроченого виконання зобов'язання за не поставку товару у розмірі 104879,67 грн, то останній заявлено до стягнення покупцем з посиланням на ч. 2 ст. 231 ГК України, яка поширює свою дію на правовідносини із спеціальним суб'єктом та на окремі види зобов'язань.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом чи договором, за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 06.12.2010 у справі № 3-4гс10, від 20.12.2010 у справі № 3-41гс10, від 28.02.2011 у справі № 3-11гс11, від 04.02.2014 у справі № 3-1гс14.

Проаналізувавши умови укладеного договору від 24.03.2016, а саме п. 5.3, суд дійшов висновку, що сторони передбачили інший, відмінний від зазначеного в ч. 2 ст. 231 ГК України, порядок застосування та розмір штрафних санкцій, належних до стягнення зі сторони у зв'язку з порушенням виконання негрошового зобов'язання, а також після спливу 10 банківських днів прострочення термінів надання товару трансформацію негрошового зобов'язання в грошове.

Ураховуючи викладене, суд зазначає про відсутність підстав для стягнення з продавця 7341,58 грн штрафу, з огляду на що у заявленій вимозі відмовляє у повному обсязі.

Розглядаючи питання про обґрунтованість вимог покупця щодо нарахування і стягнення на свою користь з продавця 3% річних, нарахованих за період прострочення ним грошового зобов'язання (з 13.09.2016 - по 02.02.2016 включно), господарський суд враховує, що за ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку (а. с. 5), покупець просить стягнути на свою користь 390,15 грн 3% річних.

Перевіривши проведені покупцем нарахування річних за визначений у розрахунку період, враховуючи суми повернутих продавцем коштів, господарський суд встановив, що сума річних у розмірі 390,15 грн заявлена до стягнення правомірно.

У відповідності до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що поставка товару здійснювалась частинами; що відповідачем не надано доказів в підтвердження належного виконання ним як продавцем пунктів 2.2, 2.8 договору щодо надіслання позивачу повідомлення про готовність до відвантаження товару та листа-запрошення на відбір товару, що було б підставою для вчинення позивачем дій для забору товару на всю суму передоплати; а навпаки, матеріли справи свідчать про волевиявлення саме відповідача щодо подальшого невиконання умов договору № 353/24-03-2016 купівлі-продажу необробленої деревини від 24.03.2016, в межах дії якого відбулося повернення відповідачем сум, отриманих як передоплата за непоставлений позивачу товар; суд прийшов до висновку, що позивач належними та допустимими доказами у справі підтвердив заявлені позовні вимоги, в той час як доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву щодо неналежного виконання позивачем умов договору в частині отримання товару за наявності на те можливості, не підтверджені документально.

З огляду на викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають частковому задоволенню на суму 17170,90 грн, з яких: 16780,75 грн пені та 390,15 грн 3 % річних. У стягненні 78659,75 грн пені та 7341,58 грн штрафу суд відмовляє. У частині стягнення 49879,67 грн основного боргу провадження у справі суд припиняє на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства "Попільнянське лісове господарство" (13500, Житомирська обл., Попільнянський район, смт. Попільня, вул. Богдана Хмельницького, буд. 61, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БЦ "Орловський" (04060, м. Київ, Шевченківський район, вул. Орловська, буд. 8/1, ): 16780,75 грн пені, 390,15 грн 3 % річних, 1005,76 грн судового збору.

3. У частині стягнення 49879,67 грн основного боргу провадження у справі припинити.

4. В іншій частині в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 20.01.17

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати: 1 - в справу 2, 3 - сторонам - рек. з повід.