ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2017 року Справа № 923/1275/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго", м. Херсон

до Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона", м. Херсон

про стягнення 720722,64 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - представник ОСОБА_1, довіреність №2835-15 від 14.12.2016р.;

від відповідача - представник ОСОБА_2М, довіреність №02/04-08/444 від 18.04.2016р.

Суть спору: Міське комунальне підприємство "Херсонтеплоенерго" звернулось до суду з позовом про стягнення з Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона" 720722,64 грн. Судові витрати по справі позивач просить покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на положення ст.ст. 509, 526,625 ЦК України та положення ст. 175 ГК України.

03 січня 2017 року відповідач у справі подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки у відповідача відсутні зобов'язання по сплаті заявленої до стягнення суми. Дані пояснення суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 03.01.2017р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.01.2017р. позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення, які містяться у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 12 грудня 2012 року між Міським комунальним підприємством "Херсонтеплоенерго" (надалі - позивач або виконавець) і Міським комунальним підприємством "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" м. Херсона (надалі - відповідач або замовник) був укладений договір № 1 на відшкодування вартості робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищених установок, розташованих на об'єктах МКП "Херсонтеплоенерго" (надалі - договір).

Предметом договору є виконання робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищувальних установок, розташованих на об'єктах виконавця, з метою підвищення тиску холодної води для постачання водою верхніх поверхів будинків у разі недостатнього тиску в мережі централізованого водопостачання та відшкодування замовником вартості цих робіт згідно із калькуляцією ( п.1. договору).

Відповідно до умов п. 3.1 Договору Замовник зобов'язується оплатити роботи до 20 числа місяця, наступного за звітним, по факту виконаних робіт на підставі калькуляції та платіжних документів наданих у строки, передбачені п. 4.1.9.

Відповідно до умов пункту 8.1. договору він діє з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору за місяць до закінчення строку дії договору він вважається продовженим на наступний календарний рік.

31 грудня 2015 року сторонами було укладено додаткову угоду № 8 до договору № 1 від 12.12.2012р. відповідно до умов якої сторони прийшли до згоди продовжити дію договору № 1 від 12.12.2012 року до укладення договору про закупівлю за результатами застосування процедури закупівлі (оброблення та розподілення води трубопроводами), та повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що 14.04.2016р. було проведено процедуру закупівлі вищезазначених послуг за результатами якої було укладено договір про закупівлю послуг з обробляння та розподіляння води трубопроводами, який укладений 14.04.2016р. між МКП "ВУВКГ м. Херсона" та Приватним спеціалізованим монтажно-налагоджувальним підприємством "Газкотлоспецмонтажналадка". 26.04.2016 року між МКП "Херсонтеплоенерго" та МКП "ВУВКГ м. Херсона" було складено акт звіряння взаєморозрахунків, відповідно до якого у відповідача відсутня заборгованість за договором № 1 від 12.12.2012 року.

Позивач також зазначає, що послуга з підкачування холодної води є суспільно важливою та життєве необхідною, а тому МКП "Херсонтеплоенерго" надавало відповідну послугу у період з квітня 2016 року по жовтень 2016 року, тобто після припинення дії договору.

Позивачем були складені калькуляції фактичної вартості послуг із транспортування теплової енергії, а також надіслані на адресу відповідача акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та рахунки за квітень-жовтень 2016 року на загальну суму 720722,64 грн.

За твердженням позивача, відповідач залишив без розгляду вказані акти здачі-приймання робіт (надання послуг) та рахунки за квітень-жовтень 2016 року на загальну суму 720722,64 грн., посилаючись на ті обставини, що у позивача відсутні договірні відносини з відповідачем.

Позивач вказує, що він поніс витрати, пов'язані з виконання робіт по експлуатації та технічному обслуговування підвищених установок, розташованих на його об'єктах в сумі 720722,64 грн., які не відшкодовуються відповідачем.

Отже, у зв'язку з несплатою відповідачем понесених позивачем витрати, пов'язані з виконання робіт по експлуатації та технічному обслуговування підвищених установок, розташованих на його об'єктах, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд на підставі ст.ст. 509, 526, 625 ЦК України та положення ст. 175 ГК України стягнути з відповідача 720722,64 грн.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, у якості доказів виконання робіт з експлуатації та технічного обслуговування підвищувальних установок, розташованих на об'єктах МКП "Херсонтеплоенерго", з квітня 2016 року по жовтень 2016 року, позивачем додані до позовної заяви акти здачі-приймання робіт за відповідний період (а. с. 13,17). Разом з тим, надані позивачем акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1437 від 30.09.2016 та № 1824 від 01.11.2016 не містять відомостей щодо підстав виконання позивачем зазначених в них робіт (послуг), а також не затверджені та не підписані відповідачем.

Отже, вказані акти здачі-приймання робіт (надання послуг) не мають ознак належного доказу щодо виконання робіт, які замовлялись відповідачем.

Суд також звертає увагу, що додатковою угодою № 8 від 31.12.2015р. до договору до №1 від 12.12.2012, сторони визначили термін (укладення договору про закупівлю за результатами застосування процедури закупівлі) з настанням якого пов'язане закінчення строку дії договору № 1 від 12.12.2012 року.

Надалі, 14.04.2016р. було проведено процедуру закупівлі вищезазначених послуг, за результатами якої 14.04.2016р. між МКП "ВУВКГ м. Херсона" і Приватним спеціалізованим монтажно-налагоджувальним підприємством "Газкотлоспецмонтажналадка" був укладений договір про закупівлю послуг з обробляння та розподіляння води трубопроводами.

Таким чином, згідно умов додаткової угоди №8 до договору №1 від 12.12.2012р., 14.04.2016р. припинив дію договір №1 від 12.12.2012р., а тому відсутні правові підстави для оплати послуг за таким договором.

З викладеного також слідує, що позивач на власний розсуд прийняв рішення експлуатувати обладнання на підставі договору строк дії якого закінчився ще у квітні 2016 року.

Також 26 квітня 2016 року між позивачем і відповідачем був складений акт звіряння взаєморозрахунків, відповідно до якого, у відповідача за договором № 1 від 12.12.2012р. відсутня заборгованість перед позивачем.

Вказана позиція суду також підтверджується рішенням Господарського суду Херсонської області від 22.09.2016р. у справі №923/798/16, яке набрало законної сили 07.10.2016р.

Відповідно до приписів ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України, визначаються підстави виникнення зобов'язань, а саме:

- безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність;

- з акту управління господарською діяльністю;

- з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

- внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

- у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Проаналізувавши надані позивачем в обґрунтування позовних вимог докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено жодної з вищеперелічених підстав виникнення у відповідача зобов'язань по сплаті позивачу 720722,64 грн.

Отже, проаналізувавши позовні вимоги з документальними доказами наданими в їх обґрунтування, суд дійшов висновку, що позов за обраним способом захисту та заявленим предметом задоволенню не підлягає. У позові відмовлено за ознакою не доведення позивачем зазначених ним підстав вимог, змісту позову.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представників сторін про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 12.01.2017р.

Суддя С.В. Нікітенко