ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2017 р. Справа № 911/4222/16

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Баядера Логістик, м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Київська обл., м. Ірпінь

про стягнення 5 579,15 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 14.12.2016)

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23.12.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (далі ТОВ «Баядера Логістик»/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1С./відповідач) про стягнення з відповідача 4 103,22 грн основного боргу, 671,58 грн пені, 517,12 грн 20% річних та 287,23 грн штрафу за порушення зобовязання згідно договору поставки №382-14/1 від 14.07.2014.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.12.2016 порушено провадження у справі №911/4222/16, розгляд справи призначено на 16.01.2017.

У судове засідання 16.01.2017 представник відповідача не прибув, витребувані судом документи не надав, про причини неприбуття та неподання документів суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду даної справи ФОП ОСОБА_1 була повідомлена належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №778.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

14.07.2014 між ТОВ «Баядера Логістик» (далі-постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (далі-покупець) було укладено договір поставки №382-14/1 (далі-договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобовязався передати у власність покупця алкогольні напої (надалі-товар), а покупець зобовязався прийняти і оплатити товар у порядку, визначеному умовами цього договору.

У відповідності до пп. 3.1., 4.1., 5.2. та 9.7. договору постачання товару здійснюється силами та за рахунок постачальника, на умовах DDP відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» (у редакції 2010 року).

Підпис уповноваженого представника покупця в накладній на товар засвідчує, що товар прийнятий покупцем від постачальника за кількістю та за якістю.

Найменування, кількість, асортимент товару визначається покупцем у замовленні та зазначається постачальником у видатковій накладній на товар. Ціна на товар зазначається постачальником у видатковій накладній на товар.

Даний договір чинний (строк дії): протягом 2 років з дати укладення. У випадку якщо кожна із сторін не заявила про свої наміри розірвати або змінити договір за один місяць до його закінчення, даний договір вважається автоматично пролонгованим на той же термін та на тих же умовах.

Оскільки сторонами до 14.06.2016 не було заявлено про намір змінити або розірвати договір, останній був пролонгований на наступні 2017, 2018 роки відповідно.

Так, 20.04.2016 позивач на підставі договору поставив відповідачу товар загальною вартістю 4 103,22 грн, що підтверджується підписами уповноважених представників сторін на видатковій накладній №87416/85384 від 20.04.2016, копія якої наявна в матеріалах справи.

Втім, як зауважив позивач, свої зобовязання за договором відповідач належним чином не виконав, кошти за отриманий товар не сплатив, а тому за ФОП ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 4 103,22 грн.

В підтвердження відповідних обставин позивач надав суду копію підписаного сторонами акту звірки взаємних розрахунків станом на 18.10.2016, а також гарантійний лист-повідомлення від 19.09.2016, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 гарантувала позивачу сплатити заборгованість за поставлений товар у строк до 10.10.2016.

Посилаючись на те, що відповідач розрахунки за поставлену продукцію за договором не провів, позивач просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_1, зокрема, 4 103,22 грн основного боргу.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 75 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 2 ст. 712 та ч. 1 ст. 692, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 6.1. договору розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 14 календарних днів з дня отримання товару, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або в іншому узгодженому сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю сторін шляхом попередньої оплати.

З огляду вищезазначеного, підписання покупцем 20.04.2016 видаткової накладної №87416/85384 без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленої продукції за договором свідчить про прийняття відповідачем цього товару та, відповідно, породжує для останнього обовязок по його оплаті у повному обсязі до 05.05.2016.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки станом на день прийняття рішення відповідач вартість поставленої позивачем продукції за договором не оплатив, враховуючи арифметичну відповідність заявленої суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 4 103,22 грн основного боргу підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором, позивач просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_1, зокрема, 517,12 грн 20% річних, нарахованих з підстав ст. 625 ЦК України на 4 103,22 грн заборгованості за період з 05.05.2016 по 20.12.2016.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 9.2. договору передбачено, що у випадку порушення покупцем строків оплати отриманого від постачальника товару, покупець зобовязаний сплатити постачальнику 20% річних від суми боргу за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до наданих позивачем письмових пояснень, сторони у відповідності до вищезазначеного пункту договору погодили інший розмір процентів річних, відмінний від передбаченого ст. 625 ЦК України.

Оскільки розмір заявлених до стягнення 20% річних, обрахований судом за вказаний позивачем період, є арифметично вірним, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача 517,12 грн 20% річних та, відповідно, задоволення означеної вимоги.

У зв'язку з неналежним виконанням покупцем своїх грошових зобовязань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 671,58 грн пені, нарахованої на 4 103,22 грн заборгованості за період з 05.05.2016 по 03.11.2016, а також 287,23 грн 7% штрафу, нарахованого на суму основного боргу у розмірі 4 103,22 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити уразі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 7.1. договору сторони передбачили, що у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару, покупець зобовязаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день порушення строків оплати, у випадку порушення покупцем строків оплати вартості одержаного від постачальника товару більше ніж на 30 календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі сім відсотків від суми боргу.

Оскільки арифметично вірний розмір заявленої до стягнення суми пені, обрахованої судом за вказаний позивачем період, становить 669,74 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 671,58 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 669,74 грн.

Водночас, оскільки вартість отриманого товару позивач зобовязаний був оплатити до 05.05.2016, відтак станом на момент звернення позивача до суду строки виконання відповідного зобовязання порушені ФОП ОСОБА_1 більше ніж на 30 календарних днів, що є підставою для нарахування штрафу в порядку п. 7.1. договору, а також арифметично вірний обрахунок відповідної штрафної санкції, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 287,23 грн 7% штрафу.

При винесенні даного рішення судом також враховано, що норми чинного законодавства України не містять прямої заборони законодавця щодо одночасного застосування такого виду забезпечення виконання зобов'язання, як пеня та штраф.

Витрати по сплаті судового збору за подання позову у даній справі, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230, 265 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08290, Київська обл., м. Ірпінь, смт Гостомель, вул. Леніна, буд 131-А, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Баядера Логістик (02088, м. Київ, вул. Харченка Євгенія, 42, ідентифікаційний код 35871504) 4 103 (чотири тисячі сто три) грн 22 коп. основного боргу, 517 (пятсот сімнадцять) грн 12 коп. 20% річних, 669 (шістсот шістдесят девять) грн 74 коп. пені, 287 (двісті вісімдесят сім) грн 23 коп. штрафу та 1 377 (одну тисячу триста сімдесят сім) грн 55 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 17.01.2017.

Суддя В.А. Ярема