ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" січня 2017 р.Справа № 924/1203/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Олійник Ю.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Гаражного кооперативу "Автолюбитель" м. Хмельницький

до Хмельницької міської ради м. Хмельницький

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 1.0295 га, який укладений між Хмельницькою міською Радою та гаражним кооперативом "Автолюбитель" 28.05.2003 року та зареєстрований в центрі державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах №43 від 08.09.2004р.

Представники сторін:

Від позивача - Войтюк Р.М. - голова правління згідно статуту,

Від відповідача - Демчук Л.Г. - за дов. від 27.11.2015р.

У судовому засіданні згідно з ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач у позовні заяві та його представник у судовому засіданні просять визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1.0295 га, який укладений між Хмельницькою міською Радою та гаражним кооперативом "Автолюбитель" 28.05.03 та зареєстрований в центрі державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах №43 від 08.09.04. Позовні вимоги огрунтовуються тим, що 19.06.02 Хмельницькою міською Радою було прийнято рішення про надання земельних ділянок в постійне користування та оренду юридичним та фізичним особам, відповідно до якого позивачу надано земельна ділянка під будівництво 180 гаражів для легкових автомобілів. На підставі рішення Хмельницької міської ради укладено договір оренди земельної ділянки від 28.05.03. Для отримання земельної ділянки під будівництво 180 гаражів для легкових автомобілів був виданий дозвіл на видачу архітектурно-планувальних завдань та технічних умов та виділено земельну ділянку площею 2 га по вул.Купріна, 64 м.Хмельницький. Зазначають, що в ході проведення перевірки правоохоронними органами були проведені експертизи щодо наявності (відсутності) ознак технічної підробки додатку № 1 до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 14.10.99 № 740, якими встановлено, що у первісному варіанті земельна ділянка мала бути виділена на 340 легкових автомобілів з виправленням на 180, площа земельної ділянка у первісному вигляді була вказана 2га з виправленням на 1га. У зв'язку з цим вважають, що договір оренди земельної ділянки від 08.09.04 є недійсним, укладеним з порушенням чинного законодавства, а саме ст. 203 ЦК України, з посиланням на ст. 229 ЦК України, зокрема, на те, що особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення.

Відповідач у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні проти позову заперечують, посилаються на те, що всупереч ст. 1 ГПК України позивачем не надано доказів, які б свідчили, що Хмельницькою міською радою порушуються або оспорються права позивача. Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави та наслідки недійсності правочинів встановлені ст.ст.215, 216 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207, 208 Господарського кодексу України. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України. Статтею 124 Земельного кодексу України регулюється порядок передачі земельних ділянок в оренду, передбачено, що особа, яка бажає одержати земельну ділянку в оренду із земель державної чи комунальної власності, подає у відповідний орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування заяву (клопотання) у порядку, визначеному ст. 118, 123 цього Кодексу. Тобто волевиявлення сторін майбутнього орендаря щодо укладення договору оренди реалізується шляхом подання відповідної заяви. При цьому частиною першою вказаної норми встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Тому волевиявлення Хмельницької міської ради як орендодавця в даному випадку здійснюється у формі рішення і лише реалізується шляхом укладення договору оренди. Відповідно сторонами були дотримані вимоги ч. 1 та 3 ст.203 ЦК України. Частиною 2 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. При укладенні оспорюваного договору оренди землі і орендодавець -Хмельницька міська рада, і орендар -гаражний кооператив "Автолюбитель" були наділені необхідним обсягом прав та обов'язків відносно укладення договору. Частиною 5 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. На підставі укладеного договору оренди землі в оренду передано земельну ділянку по вул. Купріна, 64 під будівництво 180 гаражів для легкових автомобілів на умовах благоустрою прилеглої території та її освітлення. При укладенні оспорюваного договору сторонами були дотримані всі вимоги, які є необхідними для дійсності правочину. Згідно із ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України. Позивачем не надано доказів, які свідчать про наявність обставин, з якими закон пов'язує підстави для визнання договору оренди землі недійсним.

Відповідачем також подана заява про застосування позовної давності, у якій зазначено, що згідно з ст.ст. 256-257 ЦК України передбачено позовну давність у три роки щодо позовів про визнання недійсними договорів, а спірний договір укладено у 2003 році.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

14.10.1999 Виконавчим комітетом Хмельницької міської ради прийнято рішення № 740 про надання дозволу на видачу забудовнику гаражному кооперативу "Автолюбитель" архітектурно-планувального завдання на будівництво 180 гаражів для легкових автомобілів по вул. Купріна, 64 та технічних умов на проектування ( додаток №1 до рішення „Список забудовників, яким надається дозвіл на видачу архітектурно-планувальних завдань та технічних умов на проектування будинків і споруд та благоустрій територій на землях міського фонду), площа- 1 га.

18.10.1999 Головним архітектором міста Хмельницького затверджено архітектурно-планувальне завдання №128 від 18.10.1999 на складання проекту забудови земельної ділянки, відведеної рішенням Хмельницької міської ради народних депутатів №740 від 14.10.99, під будівництво 180 гаражів для легкових автомобілів (забудовник кооператив "Автолюбитель") по вул. Купріна, 64 площею 1,0га. (термін дії до 18.10.2000р.).

Хмельницькою міською радою прийнято рішення третьої сесії № 22 від 19.06.2002р., яким фізичним та юридичним особам згідно додатків 1 та 2 надано земельні ділянки. При цьому згідно додатку 1 гаражному кооперативу "Автолюбитель" надана земельна ділянка по вул. Купріна, 64, м. Хмельницький під будівництво 180 гаражів для легкових автомобілів (рішення міськвиконкому №740 від 14.10.99) на умовах благоустрою прилеглої території та її освітлення, плаща - 1,0295 га.

08.09.2004 між Хмельницькою міською радою (орендодавець) та гаражним кооперативом "Автолюбитель" (орендар) укладено спірний договір оренди земельної ділянки №43, за умовами якого орендодавець на підставі рішення №22 третьої сесії міської ради від 19.06.02 надає орендареві у платне володіння і користування земельну ділянку по вул.Купріна, 64, площею 1,0295га строком на 50 років до 19.06.2052р. під будівництво 180 гаражів для легкових автомобілів на умовах її благоустрою та освітлення.

До договору додано план землекористування, нормативно-грошову оцінку земельної ділянки - 909273,00грн. від 21.02.03, розрахунок орендної плати - 272,78грн. та акт вибору земельної ділянки площею 1га для будівництва гаражів на 180 легкових автомобілів.

Позивачем в матеріали справи надано копію його заяви до начальника слідчого відділу Хмельницького ВП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 21.11.16 про вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення , передбаченого ст.358 КК України, а також висновки спеціаліста-експерта сектору техніко-криміналістичного забезпечення роботи ОВС обласного центру НДЕКЦ про УМВС України у Хмельницькій області від 09.02.11 №109 та від 31.01.12 №69, згідно яких на першій сторінці архітектурно-планового завдання на будівництво 180 гаражів для легкових автомобілів по вул.. Купріна, 64, в 21 рядку - рукописний текст «... гаражів на 340 легкових автомобілів» змінено на текст «гаражів на 180 легкових автомобілів» шляхом замальовування цифр 340 і подальшою допискою « 180»; в 25 рядку - рукописний текст 2,5 змінено на текст 1,0 шляхом замальовування цифр 2.5 і подальшою допискою « 1,0», в 58 рядку - рукописний текст «... гаражів на 340 легкових автомобілів» змінено на текст «... гаражів на 180 легкових автомобілів» шляхом замолювання цифр 340 з подальшою допискою на « 180»; «на 97 сторінці справа № 36/02-07 в спискузабудовників, яким надається дозвіл на видачу архітектурно-планувальних завдань та технічних умов на проектування будинків і споруд та благоустрій територій на землях міського Фонду, представленому на дослідження, в третій колонці, в графі «Гаражному кооперативу «Автолюбитель» були внесені зміни до первісного змісту тексту документу з подальшим нанесенням друкованого тексту « 1», первісний текст був « 2».

Досліджуючи надані по справі докази, оцінюючи їх у сукупності, до уваги приймається таке.

Згідно з ст.13 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент укладання спірного договору, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.124 Земельного Кодексу України в редакції, чинній на момент укладання спірного договору, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Як убачається з матеріалів справи 08.09.2004 між позивачем та відповідачем на підставі рішення №22 третьої сесії Хмельницької міської ради від 19.06.02 укладено договір оренди земельної ділянки №43, за умовами якого орендодавець надає орендареві у платне володіння і користування земельну ділянку по вул. Купріна, 64, площею 1,0295га строком на 50 років до 19.06.2052р. під будівництво 180 гаражів для легкових автомобілів на умовах її благоустрою та освітлення.

Згідно з ст. 648 Цивільного кодексу України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Невідповідності спірного договору оренди від 08.09.2004р. рішенню №22 третьої сесії Хмельницької міської ради від 19.06.02 позивачем не доведено, а судом в судовому засіданні не встановлено.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, яке не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади, визнано судом недійсним повністю або в частині.

Позивач посилається на те, що спірний договір укладений з порушенням чинного законодавства, ст. 229 ЦК України, зокрема, на те, що особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення.

Однак, згідно з ст. 229 ЦК України правочин може бути визнаний судом недійсним, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Судом враховується, що під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною правочину предмета чи інших істотних умов останнього, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що правочин не було б вчинено. Помилка повинна мати істотне значення, зачіпати природу правочину або такі якості його предмета, які значно знижують можливість його використання за призначенням. При цьому істотною вважається така помилка, наслідки якої неможливо усунути або їх усунення вимагає значних витрат від особи, що помилилася, - з урахуванням її майнового становища, характеру діяльності тощо. Обставини, з приводу яких помилилася особа, мають бути наявними на час вчинення правочину. Обов'язок доведення відповідних обставин покладається на позивача. Така ж правова позиція зазначена у п.3.9 постанови пленуму ВГСУ №11 від 29.05.2013р.

Всупереч ст.33 ГПК України позивачем зазначеного не доведено.

Посилання позивача на те, що в ході проведення перевірки правоохоронними органами були проведені експертизи щодо наявності (відсутності) ознак технічної підробки додатку № 1 до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 14.10.99 № 740, якими встановлено, що у первісному варіанті земельна ділянка мала бути виділена на 340 легкових автомобілів з виправленням на 180, площа земельної ділянка у первісному вигляді була вказана 2га з виправленням на 1га, судом до уваги не приймаються. При цьому враховується відсутність закінченого кримінального провадження, на яке посилається позивач. Враховується також те, що рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 14.10.99 № 740 не є безпосередньою підставою для укладення спірного договору, оскільки спірний договір укладений на підставі рішення №22 третьої сесії Хмельницької міської ради від 19.06.02, щодо підроблення якого або визнання його недійсним позивачем не надано жодного доказу.

Відповідач просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити в позові.

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тому, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Така ж правова позиція у п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р.

Судом враховується, що в даному випадку позовна давність сплила, оскільки згідно з ст. 92 ЦК України дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах з третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи, тому для юридичної особи як сторони правочину днем початку перебігу строку позовної давності необхідно вважати день вчинення правочину (укладення договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Така ж правова позиція у Постанові Верховного суду України від 13.01.2016р. по справі № 3-1157гс15.

За таких обставин, враховуючи безпідставність і недоведеність позовних вимог, у позові належить відмовити з підстав його необґрунтованості , а не у зв'язку зі спливом позовної давності.

Згідно з ст.ст.44, 49 ГПК України судові витрати по справі (судовий збір) підлягають покладенню на позивача у зв'язку з відмовою у позові.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 45, 12, 13, 33, 43, 49, 82-85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Гаражного кооперативу "Автолюбитель" м. Хмельницький до Хмельницької міської ради м. Хмельницький про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 1.0295 га, який укладений між Хмельницькою міською Радою та гаражним кооперативом "Автолюбитель" 28.05.03 та зареєстрований в центрі державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах №43 від 08.09.04 відмовити.

Повне рішення складено 17.01.2017р.

Суддя Ю.П. Олійник

Віддрук. 1 прим. :

1 - до справи.