ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2017р. Справа № 904/12351/16

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс», м. Запоріжжя

До: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» , м. Дніпро

Про: стягнення 6 515, 45 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1 ( дов.№19/101 від 15.11.16р.);

Від відповідача: ОСОБА_2 (дов. від 25.10.16р.)

СУТЬ СПОРУ :

ПрАТ «Запоріжкокс» (позивач) звернувся з позовом до ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (відповідач) про стягнення 6 515, 45 грн. - збитків, завданих нестачею товару (вугілля низько-летючого коксівного).

ПАТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (відповідач) відзиву на позов не надав, однак представник відповідача під час судового засідання 19.01.16 р. проти задоволення позовних вимог заперечував , зазначаючи, що позивачем належними доказами не підтверджено вартість нестачі вантажу, яка підлягає відшкодуванню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд ,-

ВСТАНОВИВ :

На виконання умов договору № 0103/11436 від 15.09.2014р., укладеного між ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» та ПАТ «Запорожкокс» (правонаступник - ПрАТ «Запорожкокс») та специфікації № 125 від 06.07.2016р. до цього договору на адресу позивача 07.07.2016р. направлена партія низько-летючого коксівного вугілля POCAHONTAS.

У залізничній накладній № 42092338 вказано , що вантажовідправником є ДП «Морський торгівельний порт «Південний». Відповідно до вищезазначеної накладної маса вантажу в вагоні №61298451 є 69 500 кг, тара 23 300 кг, маса брутто вагону №61298451 складає 92 800 кг. (а.с.13)

На ст. «Запоріжжя-Ліве» Придніпровської залізниці 10.07.16р. було складено комерційний акт РА №014005/889 про порушення маркування та наявності виїмки. Так у комерційному акті зафіксовано , що вагон №61298451 вантажопідйомністю 70 т. прибув поїздом №2471. Вагон у технічному стані справний, двері цільнометалеві , люка закриті, течі вантажу нема. Вантаж марковано вапном. По документу значиться: вантаж «Вугілля камяне», навал , вага: тара 23 300 кг, нетто 69 500 кг . У розділі «Д» комерційного акту зазначено: «На підставі акту загальної форми №34269 від 09.07.2016р. станції «Запоріжжя-Ліве» здійснена комісійна видачу вантажу вантажоодержувачу, прибулого груповим відправленням, зазначеним на лицьовій стороні цього акту, з перевантаженням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача №085, повірка 08.07.2016р., приймальником поїздів ОСОБА_3, прийомо-здавальником ОСОБА_4 , слідчим Заводського ОП. ОСОБА_5 , у присутності заст.начальника станції ОСОБА_6 Згідно документу в вагоні №61298451 значиться тара 23 300 кг, нетто 69 500 кг. Фактично, у вагоні виявилась вага брутто 90 050 кг., тара по документу 23 300 кг, нетто 66 750 кг; що менше ваги вказаній в документі на 2 750 кг. У комерційному відношенні навантаження в вагоні нижче рівня бортів 20 см., розрівняна, ущільнена. На поверхню вантажу нанесено маркування вапном, що відповідає перевізному документу. Над 1-м люком посередині порушено маркування, мається виїмка довжиною 120 см шириною 100 см глибиною 20 см. У технічному відношенні вагон справний. Двері цільнометелеві, люка закриті, течі вантажу нема. При повторному переважуванні комісією у тому ж складі, результат не змінився». (а.с.14).

Згідно з п.27 Правил видачі вантажів ( затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644) з урахуванням норми нестачі 1% маси, зазначеної в перевізних документах, нестача у вагоні № 61298451 складає: 2 750 кг (виявлена нестача) 695 кг (норма нестачі) = 2 055 кг.

Загальна вартість недостачі у вагоні №61298451, згідно розрахунку позивача, складає 6 515, 45 грн. (а.с.4)

Позивач вважає, що недостача вантажу у спірному вагоні виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить стягнути вартість недостачі вантажу у заявленому розмірі, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України,положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (стаття 924 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (надалі - Статут) обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як встановлено судом, в комерційному акті РА №014005/889 від 10.07.2016р. зафіксовано факт несхоронного перевезення вугілля. Складання комерційного акту та приймання продукції здійснено відповідно до складання актів, затверджених наказом Мінтрансу України від 28.05.2002р. № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за номером 567/6855.

Згідно п .п. 110, 113 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу; за незбереження прийнятого до перевезення вантажу вона несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди. Розмір такої шкоди в даному випадку складається із вартості вантажу, який оплачений позивачем, але фактично ним не отриманий.

Відповідно до статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (статті 115 Статуту).

Правила оформлення перевізних документів ( затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5082 ) визначають порядок оформлення перевізних документів, форми бланків перевізних документів та їх зміст. Відповідно до п.1.1. цих Правил оформлення перевізних документів на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну (комплект перевізних документів). Накладна є складовою частиною комплекту перевізних документів, до якого, крім неї, входять: дорожня відомість, корінець дорожньої відомості та квитанція про приймання вантажу.

За приписами п.1.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються; у разі зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни й доповнення, які вносяться у перевізні документи залізницею, засвідчуються підписом відповідального працівника і штемпелем станції.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно п. 27 Правил видачі вантажів ( затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 ) вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, заперечення відповідача відносно того, що позивачем належними доказами не підтверджений розмір вартості нестачі вантажу, суд оцінює критично з урахуванням наступного. Згідно специфікації до договору поставки № 125 від 15.09.14р. ціна товару станом на 06.07.16р. за 1 т. становить 2 642, 11 грн., без урахування ПДВ (а.с.23) Рахунки на оплату сплачені позивачем в повному обсязі. Таким чином, позивач правомірно визначив у своєму розрахунку вартість 1 т вантажу за ціною постачальника товару (а.с.4, 16).

Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись вимогами ст. ст. 308, 314 Господарського Кодексу України, ст. ст. 307, Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49602, м. Дніпро, пр-кт. ОСОБА_7, 108; ) на користь позивача Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» ( 69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 4; ) : 6 515, 45 грн. - вартість виявленої нестачі товару; 1 378, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Суддя Васильєв О.Ю.

23.01.17р.