ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017р. Справа № 914/3307/16

За позовом:Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів;
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Лєрой Груп», м. Львів;
про:стягнення 8324,24 грн. боргу, 772,03 грн. пені, 832,42 грн. штрафу та 564,36 грн. неустойки
Суддя Крупник Р.В. Секретар Цяпка О.І.
Представники сторін:
від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність від 03.01.2017р. №18-11-00003);
від відповідача: не зявився.

Представнику позивача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

28.12.2016р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (надалі Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лєрой Груп» (надалі Відповідач) про стягнення 8324,24 грн. боргу, 772,03 грн. пені, 832,42 грн. штрафу та 564,36 грн. неустойки.

Ухвалою суду від 29.12.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 16.01.2017р.

Представник позивача в судове засідання зявився, через канцелярію суду подав пояснення по справі з додатками, просив позов задоволити повністю. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 02.03.2012р. між позивачем та відповідачем укладено договір оренди державного майна №41, на виконання якого позивачем було передано, а відповідачем прийнято в строкове, платне користування вбудоване нежитлового приміщення №33 загальною площею 76,4 кв.м., яке розташоване на другому поверсі 2-поверхової будівлі за адресою: Львівська обл., м. Городок, м-н Гайдамаків, 25-26. Рішенням господарського суду Львівської області від 07.09.2016р. у справі №914/1813/16 вказаний договір було розірвано. За умовами договору відповідач зобовязувався не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним перераховувати орендну плату за користування приміщення, однак своїх зобовязань незважаючи на припинення договірних відносин відповідач не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 8324,24 грн. Крім цього, у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з відповідача 772,03 грн. пені, 832,42 грн. штрафу та 564,36 грн. неустойки.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. 13.01.2017р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ТОВ «Лєрой Груп» зазначає, що заперечує проти позову, оскільки додані до позовної заяви документи не підтверджують викладених в ній обставин щодо розміру боргу, як і не підтверджують наведеного позивачем розрахунку заборгованості.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На переконання суду, неявка належним чином повідомленого відповідача про час, дату та місце судового розгляду не перешкоджає вирішенню спору, оскільки, дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, щоб розглянути спір за цими матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ :

02.03.2012р. між позивачем (Орендодавцем) та відповідачем (Орендарем) укладено Договір оренди державного нерухомого майна №41 (надалі Договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове, платне користування державне нерухоме майно вбудоване нежитлове приміщення №33 загальною площею 76,4 кв.м., що знаходиться на другому поверсі 2-поверхової будівлі (реєстровий номер 02361400.1.АААДЕЖ045), за адресою: Львівська обл., м. Городок, м-н Гайдамаків, 25-26 та перебуває на балансі Головного управління статистики у Львівській області.

На виконання Договору, позивачем було передано, а відповідачем, в свою чергу, прийнято в строкове, платне користування вказане в п. 1.1. Договору приміщення, що підтверджується відповідним Актом приймання-передачі державного нерухомого майна від 02.12.2012р.

За умовами п. 3.1.-3.3., 3.6. Договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затв. постановою КМУ від 04.10.1995р. №786, становить без ПДВ за базовий місяць оренди листопад 2011 року 1824,32 грн. без ПДВ. Орендна плата за перший (повний) місяць оренди березень 2012 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди листопад 2011 року на індекс інфляції за грудень 2011, січень, лютий березень 2012 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж, у наступному співвідношенні: 50% до державного бюджету на рахунок визначений ДКСУ, а саме: одержувач коштів Держбюджет м. Львова, код ЄДРПОУ одержувача 38008294, банк одержувача - ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014, № рахунку -2002 (код 22080300); - 50% на рахунок балансоутримувача.

Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, предметом стягнення у даній справі являється заборгованість з орендної плати, пені та штрафу, які підлягає сплаті до державного бюджету України (50%).

У відповідності до п. 5.3. Договору, орендар зобовязувався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Як встановлено судом, на підставі рішення господарського суду Львівської області від 07.09.2016р. у справі №914/1813/16 Договір було розірвано. Зазначене рішення суду сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили 23.09.2016р. Згідно акту приймання-передавання від 30.09.2016р., обєкт оренди за Договором було повернуто ТОВ «Лєрой Груп» його балансоутримувачу.

Однак, як вбачається з долучених до позовної заяви розрахунків, незважаючи на припинення договірних відносин, орендар зобовязань за Договором (в частині внесення орендної плати) належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 8324,24 грн. (з врахуванням індексації), яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Згідно положень ст. 759 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 286 ГК України передбачено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

В силу положень ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

В розділі 3 Договору сторони погодили розмір орендної плати, порядок її нарахування та строки внесення.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Крім цього, такий же обов'язок покладається на орендаря в п. 5.3. Договору.

Законодавцем в ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання умов Договору в частині сплати орендної плати, відповідач заборгував позивачу 8324,24 грн. за період: червень вересень (28 дні) 2016 року. Так як орендна плата відповідачем у встановлений Договором строк сплачена у повному обсязі не була, така підлягає стягненню з відповідача в заявленому розмірі.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Положеннями ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 3.7., 3.8. Договору сторонами було погоджено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6. співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені (772,03 грн. за період: 01.06.2016р. 28.09.2016р.), суд прийшов до висновку, що така підлягає стягненню з відповідача частково за період: 11.07.2016р. 28.09.2016р. Зокрема, за зобовязаннями за червень 2016р. на суму 2116,33 грн. з 11.07.2016р. 10.08.2016р. в розмірі 57,65 грн., за липень 2016р. на суму 4323,66 грн. з 11.08.2016р. 10.09.2016р. в розмірі 113,53 грн. та за серпень 2016р. на суму 6348,99 грн. з 11.09.2016р. 28.09.2016р. в розмірі 94,54 грн., всього 265,72 грн. В решті цих вимог суд відмовляє, оскільки нарахування пені проводилося позивачем не лише від сум, які є предметом спору 8324,24 грн., але й від сум заборгованості за попередні періоди, які не є предметом спору у даному випадку та відповідно судом дослідженню не підлягають. Аналогічна позиція викладена у постанові Львівського апеляційного господарського суду від 11.07.2016р. у справі №914/425/16.

З приводу стягнення 832,42 грн. штрафу, що становить 10% суми боргу 8324,24 грн., то такий на думку суду, підлягає стягненню з відповідача повністю, так як всупереч умовам Договору ним було допущено прострочення виконання зобовязання більше, ніж на три місяці.

Разом з тим, суд зазначає, що чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.04.2012р. та постанові ВГС України від 12.06.2012р. у справі № 06/5026/1052/2011.

Так, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Матеріалами справи, зокрема, рішенням господарського суду Львівської області від 07.09.2016р. у справі №914/1813/16 підтверджено, що Договір на підставі якого відповідачеві було передане в оренду приміщення було розірвано в судовому порядку, рішення суду набрало законної сили 23.09.2016р.

У відповідності до положень 5.9. Договору, орендар зобовязується у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати орендодавцю збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, акту приймання-передавання від 30.09.2016р., обєкт оренди був повернутий відповідачем балансоутримувачу 30.09.2016р.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 5.4. постанові від 29.05.2013р. №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення. Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

Враховуючи те, що рішення суду у справі №914/1813/16 набрало законної сили 23.09.2016р., позивач був вправі нарахувати відповідачу неустойку за період з 24.09.2016р. до 29.09.2016р. включно. Як вбачається з розрахунку неустойки, така нарахована позивачем за період: 29.09.2016р. 30.09.2016р. на суму 564,36 грн. Здійснивши перерахунок неустойки, суд приходить до висновку, що така підлягає стягненню з відповідача частково, у розмірі 141,09 грн., виходячи з формули: подвійний розмір орендної плати (4232,66 грн.) : кількість днів місяця (30 днів) х кількість днів прострочення (1 день, 29.09.2016р., оскільки 30.09.2016р. обєкт оренди вже був повернутий) = 141,09 грн., решта нарахованої неустойки є безпідставною та стягненню не підлягає.

Твердження відповідача про те, що долучені до позову документи не підтверджують викладених в ній обставин та розрахунку боргу судом відхиляються, оскільки факт використання відповідачем приміщень до 30.09.2016р. за Договором підтверджується документально, зокрема, актом приймання-передавання від 30.09.2016р., підписаного між відповідачем та балансоутримувачем. Розрахунки орендної плати базуються виключно на положеннях Договору та відповідають його умовах.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 2, 4-3, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лєрой Груп» (79024, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 176; ) на користь Регіонального відділення фонду державного майна України по Львівській області (79000, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 3, ) 8324,24 грн. боргу, 265,72 грн. пені, 832,42 грн. штрафу, 141,09 грн. неустойки та 1255,91 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 20.01.2017 р.

Суддя Крупник Р.В.