ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2017 року Справа № 904/6147/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Чимбар Л.О.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №14-127 від 13.05.2014 року;

від відповідача: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2016 року у справі №904/6147/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 5 006 173 грн. 48 коп.,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (надалі КП ТП "Криворіжтепломережа") на свою користь 244 143 грн. 12 коп. основного боргу, 2 795 931 грн. 95 коп. пені, 142 858 грн. 10 коп. 3% річних, 1 823 240 грн. 31 коп. інфляційних втрат та 75 092 грн. 61 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2016 року у справі №904/6147/16 (суддя Назаренко Н.Г.) позов задоволено частково; з КП ТМ "Криворіжтепломережа" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто 244 143 грн. 12 коп. основного боргу, 1 397 965 грн. 98 коп. пені, 1 786 083 грн. 61 коп. інфляційних втрат, 142 858 грн. 10 коп. 3% річних, 74 535 грн. 25 коп. судового збору; в решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд в частині, якою зменшено пеню на 50% та відмовлено у стягненні інфляційних втрат у розмірі 37 156 грн. 70 коп., його скасувати, прийняти в цих частинах нове рішення, яким стягнути пеню та інфляційні втрати у повному обсязі, решту судового рішення залишити без змін.

Апелянт вказує, що вирішивши питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, місцевий господарський суд виходив з інтересів не обох сторін, а лише КП ТП "Криворіжтепломережа", а також звертає увагу суду на ті обставини, що інфляційні збитки розраховані позивачем вірно та мають бути стягнуті з відповідача у заявленому розмірі.

Відповідач на виклик суду не зявився, звернувся з клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Між ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець, позивач) та КП ТМ "Криворіжтепломережа" (покупець, відповідач) укладений договір №1213/15-ТЕ-5/ПТ купівлі-продажу природного газу від 15.12.2014 року (надалі - договір) , за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупцеві у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець, в свою чергу, зобовязується його прийняти та сплатити.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (п. 1.2. договору).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 25 300,0 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб м):

місяцьобсягмісяцьОбсягМісяць ОбсягМісяцьОбсяг
січень4300,0квітень1500,0Липень500,0Жовтень2000,0
лютий4100,0травень900,0Серпень500,0Листопад3000,0
березень3100,0червень600,0Вересень800,0Грудень4000,0
І кв.11500,0ІІ кв.3000,0ІІІ кв.1800,0IV кв.9000,0
Згідно п. 3.1 договору продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання передачі.

Відповідно до п. 3.3. договору приймання-передачі газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 3.4 договору сторонами узгоджено, що не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8 числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставною для остаточного розрахунку між сторонами.

Відповідно до п. 5.2. договору ціна за 1000 куб.м природного газу становить 1 091 грн. з урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженя тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 1 091 грн., крім того ПДВ 20% - 218 грн. 20 коп., всього з ПДВ 1 309 грн. 20 коп.

Додатковою угодою №1 від 23.03.2015 року до договору сторонами узгоджено, що з 01.04.2015 року ціна за 1000 куб.м газу становить 2 495 грн. 25 коп. з урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 2 495 грн. 25 коп., крім того ПДВ 20% - 499 грн. 05 коп., всього з ПДВ 2 994 грн. 30 коп.

Відповідно до додаткової угоди №2 від 21.10.2015 року до договору ціна за 1000 куб.м газу становить 1 843 грн. 28 коп. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. Тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами для споживачів, власні газопроводи яких безпосередньо підключені до магістральних газопроводів 615 грн. 10 коп., крім того ПДВ 20% - 123 грн. 02 коп., всього з ПДВ 738 грн. 12 коп. До сплати за 1000 куб.м природного газу 2 495 грн. 25 коп., крім того ПДВ 20% - 499 грн. 05 коп., всього з ПДВ 2 994 грн. 30 коп.

Згідно п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору позивач протягом січня-грудня 2015 року здійснив поставку природного газу відповідачу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 36-42) на загальну суму 30 594 546 грн. 12 коп.

Позивач посилається на часткову оплату відповідачем отриманого газу, до стягнення ним предявлений борг в розмірі 244 143 грн. 12 коп.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Доказів погашення заборгованості за поставку природного газу в розмірі 244 143 грн. 12 коп. відповідач не надав, доводи позивача не спростував, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 Цивільного кодексу України).

У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 договору покупець зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікованої облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2 договору).

Позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 2 795 931 грн. 95 коп. за період з 15.02.2015 року по 17.05.2016 року, 3 % річних 142 858 грн. 10 коп. за період з 15.02.2015 року по 17.05.2016 року, інфляційні втрати 1 823 240 грн. 31 коп. за період з 15.02.2015 року по 31.03.2016 року.

Перевіривши розрахунок, наданий позивачем, колегією суддів встановлено, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені є обґрунтованою.

Відповідач надав місцевому господарському суду клопотання про зменшення розміру пені.

Відповідно до ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Окрім того, вищезазначена процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою ст. 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Частиною першою ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішивши питання про можливість зменшення розміру пені, місцевий господарський суд враховував ті обставини, що відповідач є підприємством комунальної форми власності, основним напрямком діяльності якого є виробництво та постачання споживачам (населенню) теплової енергії; діяльність відповідача є збитковою з огляду на несвоєчасну оплату населенням заборгованості за теплопостачання, що підтверджено звітом про фінансові результати КП ТМ "Криворіжтепломережа" станом на 01.07.2016 року; відповідач намагається збільшити грошові надходження шляхом проведення претензійно-позовної роботи; відповідачем було оплачено значну суму боргу.

Суд першої інстанції також оцінив спірні обставини у справі з урахуванням вимог чинного законодавства щодо порядку і основних засад як встановлення так і виконання господарсько-правових зобов'язань.

Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За частиною третьою ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

За частиною третьою ст. 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Таким чином, вимога щодо врахування принципів розумності та справедливості є прямою вимогою закону до договору та до реалізації законних прав за наслідками порушення однією із сторін умов договору. Зокрема, сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається в договорі, має бути розумною, адекватною, співрозмірною у порівнянні з характером допущеного порушення і виконувати своє основне призначення за правовою природою - забезпечення виконання договірних зобов'язань.

Разом з тим, місцевий господарський суд прийняв до уваги й інтереси позивача, який так само як і відповідач є економічно важливим підприємством за сучасних умов, перебуває у скрутному фінансовому становищі, пов'язаному з неплатежами з боку контрагентів, потребує фінансового оздоровлення та має передбачене договором право на стягнення неустойки.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

З урахуванням викладеного законним і справедливим є зменшення пені на 50% (2 795 931 грн. 95 коп. * 50% = 1 397 965 грн. 98 коп.).

Разом з тим є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню позовна вимога щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 142 858 грн. 10 коп.

Стосовно предявлених до стягнення інфляційних збитків слід зазначити, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня

цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Місцевий господарський суд зазначив, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З урахуванням викладеного вказав, що:

- на суму 3 730 669 грн. 89 коп. в період з березня 2015 року по травень 2015 року інфляційні втрати складають 1 085 284 грн. 10 коп.;

- на суму 4 070 568 грн. 58 коп. в період з квітня 2015 року по травень 2015 року 671 969 грн. 46 коп.;

- на суму 3 451 709 грн. 74 коп. в період з травня 2015 року по липень 2015 року 54 630 грн. 62 коп.;

- на суму 2 562 351 грн. 26 коп. в період з червня 2015 року по серпень 2015 року - 35 851 грн. 60 коп.;

- на суму 244 143 грн. 12 коп. в період з лютого 2016 року по квітень 2016 року 10 051 грн. 03 коп.;

- загальна сума інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача становить 1 786 083 грн. 61 коп.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.

Вказану позицію висловив Верховний Суд України у листі від 01.07.2014 "Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві" та у листі від 03.04.1997 №62-97р.

Місцевий господарський суд, здійснивши перерахунок пред'явлених до стягнення інфляційних збитків, вищезазначені рекомендації Верховного суду України до уваги не прийняв і помилково дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову в частині стягнення 37 156 грн. 70 коп. інфляційних втрат, з огляду на що оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст.99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2016 року у справі №904/6147/16 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 37 156 грн. 70 коп. інфляційних збитків скасувати та прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позову.

Решту судового рішення залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1 515 грн. 80 коп. судового збору за перегляд судового рішення апеляційною інстанцією.

Припинити стягнення за наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2016 року у справі №904/6147/16.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області у відповідності до ст. 116, ст. 117 Господарського процесуального кодексу України видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя Л.О. Чимбар

(Повний текст постанови складено 05.01.2017 року).