ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2017 р. Справа № 911/3635/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рем Транс»

про стягнення 2 155 350,00 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_2 (дов. б/н від 22.08.2016);

від відповідача не зявились.

Обставини справи:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рем Транс» (далі відповідач) про стягнення 2 155 350,00 грн боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати наданих на підставі договору на виконання вантажно-розвантажувальних робіт №0107/2-ВР від 01.07.2015 послуг.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.11.2016 порушено провадження у справі № 911/3635/16, розгляд справи призначено на 15.12.2016.

15.12.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання (вх. №26031/16) з доданими до нього документами.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.12.2016 продовжено строк вирішення спору у справі №911/3635/16 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 19.01.2017.

11.01.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява від 11.01.2017 (вх. №392/17), згідно якої просив долучити до матеріалів справи розрахунок заборгованості та копії банківських виписок.

11.01.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшла заява №1 від 10.01.2016 (вх. №360/17) про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності відповідача. Відповідно до зазначеної заяви відповідач визнав позовні вимоги у розмірі 2 155 350,00 грн, зазначив, що заборгованість у розмірі 2 155 350,00 грн виникла за договором №0107/2-ВР від 01.07.2015.

19.01.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору (вх. №1103/17 від 19.01.2017).

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

В судовому засіданні 19.01.2017 представник позивача підтримав позов повністю.

Представник відповідача у судове засідання 19.01.2017 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011р. передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності за заслухавши пояснення позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2015 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рем Транс» (замовник) укладено договір на виконання вантажно-розвантажувальних робіт №0107/2-ВР, згідно якого виконавець зобовязався за замовленням замовника протягом установленого в договорі строку виконувати вантажно-розвантажувальні роботи, які включають в себе роботи із завантаження, розвантаження, переміщення, пакування, сортування, комплектування, етикування товару, нанесення маркування, а замовник зобовязався оплачувати такі роботи.

Відповідно до п. 1.2 договору роботи, які є предметом цього договору, виконуються на підставі заявки-завдання, форма якої наведена в додатку №2, в приміщеннях, які перебувають у власності або користуванні замовника.

Згідно п. 2.1, 2.4, 2.5 договору вартість робіт визначена у тарифах до даного договору (додаток №1). Тарифи до даного договору переглядаються за згодою сторін, шляхом укладення додаткової угоди до договору.

По факту виконання робіт відповідальними особами сторін протягом місяця ведеться відомість виконання робіт, на підставі якої складається акт приймання-передачі виконаних робіт. Акт приймання-передачі виконаних робіт вважається прийнятим та не підлягає оскарженню, якщо він не був опротестований протягом 3-х банківських днів з моменту його отримання.

Рахунки виконавця підлягають оплаті замовником протягом 20 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до п. 9.1, 9.2 договору договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 29.02.2016, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

За домовленістю сторін строк дії договору може бути продовжений на новий термін, що оформлюється у формі додаткової угоди до цього договору.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач за період дії договору надав відповідачу послуги на загальну суму 4 340 350,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-приймання робіт (наданих послуг) №24 від 31.07.2015, №30 від 31.08.2015, №36 від 30.09.2015, №42 від 30.10.2015, №48 від 30.11.2015, №57 від 31.12.2015, №2 від 29.01.2016, №5 від 09.02.2016, підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору та рахунками на оплату наданих послуг.

Всупереч вимогам договору, відповідач лише частково розрахувався за надані послуги, сплативши при цьому 2 185 000,00 грн, в зв'язку з чим у відповідача, станом на дату розгляду справи, виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 2 155 350,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписок по рахунку позивача та не заперечується відповідачем.

18.04.2016 позивач звернувся до відповідача з претензією №1804/1 від 18.04.2016, згідно якої просив сплатити заборгованість у розмірі 2 155 350,00 грн.

Відповідач на зазначену претензію надав позивачу відповідь №1305/1 від 13.05.2016, згідно якої визнав наявну заборгованість у розмірі 2 155 350,00 грн та зобовязався перерахувати зазначену заборгованість до 13.06.2016.

Предметом позову є вимоги про стягнення 2 155 350,00 грн боргу за надані послуги.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини з надання послуг.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи та визнано відповідачем в повному обсязі, вимога позивача про стягнення з відповідача 2 155 350,00 грн боргу за надані послуги згідно договору №0107/2-ВР від 01.07.2015 є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Крім того, позивач просив повернути надмірно сплачений судовий збір на підставі п. 1. ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Частиною 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Розмір судового збору, який сплатив позивач за подачу позовної заяви відповідно до наявного в матеріалах справи платіжного доручення №115 від 18.08.2016 становить 52 577,28 грн, в той час як судовий збір, що підлягав сплаті становив 32 330,25 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, підставою для повернення сплаченого судового збору є сплата судового збору в більшому розмірі, а тому судовий збір у розмірі 20 247,03 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМ ТРАНС» (08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Будьонного, буд. 33; ідентифікаційний код 33003031) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08700, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) 2 155 350 (два мільйони сто пятдесят пять тисяч триста пятдесят гривень) 00 коп. боргу за надані згідно договору №0107/2-ВР від 01.07.2015 послуги та 32 330 (тридцять дві тисячі триста тридцять гривень) 25 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (08700, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) з Державного бюджету України 20 247 (двадцять тисяч двісті сорок сім гривень) 03 коп. надмірно сплаченого судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 20.01.2017.

Суддя В.М. Антонова