ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2017 р. Справа № 926/3396/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Марко Р.І.

суддів Желік М.Б.

ОСОБА_1

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2;

від відповідача: не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Чернівціобленерго, вих.№ 9/4273 від 09.12.2016р.(вх.№ 01-05/5936/16 від 19.12.16)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 28.11.2016р.

у справі № 926/3396/16, (суддя Батирський А.А.)

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, с. Годинівка Герцаївського району Чернівецької області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Чернівціобленерго, м. Чернівці

про: визнання недійсним та скасування рішення комісії

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 14.07.2016р. позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Чернівціобленерго про визнання недійсним та скасування рішення комісії - задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення комісії відповідача від 09.06.2016р. у частині суми 42 158,37 грн. та зараховано ці кошти в рахунок майбутніх розрахункових періодів.

Присуджено до стягнення з ПАТ "ЕК "Чернівціобленерго" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 1378,00 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Чернівецької області від 28.11.2016р. у справі № 926/3396/16, відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вих.№ 9/4273 від 09.12.2016р.(вх.№ 01-05/5936/16 від 19.12.16), в якій просить рішення Господарського суду Чернівецької області у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Зокрема, скаржник у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що місцевий господарський суд прийшов до помилкового висновку, оскільки при застосуванні формули 2.10 п. 2.7 Методики, зазначення часу (tвик.с.п) повинно братися згідно п. 2.6 Методики (tвик.с.п час використання самовільного підключення протягом доби (приймається 12 год./добу), а не п. 2.5 Методики де (tвик.с.п 8 год./на добу).

Згідно автоматичного розподілу справ КП Документообіг господарських судів, 19.12.2016р. справу за № 926/3396/16 розподілено до розгляду судді доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Костів Т.С. та Желіка М.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.2017р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Чернівціобленерго, вих. №9/4273 від 09.12.2016р. прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.01.2017р.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач ( вих. №01-04/113/17 від 10.01.2017р.) просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Чернівецької області від 28.11.2016р. у даній справі залишити без змін.

В судовому засіданні від 10.01.2017 р. представник позивача надала пояснення по суті спору, а також пояснення з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Відповідач участі свого уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що ухвалою суду про призначення справи до розгляду явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 10.01.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, яка підтримала свою позицію, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи судами встановлено, що 07.12.2006 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 253 про постачання електричної енергії, згідно якого відповідач зобовязувався постачати електричну енергію позивачеві для забезпечення потреб електроустановок, а останній брав на себе обовязок оплачувати спожиту електричну енергію.

Відповідно до п. 2.3.2 Договору, режим роботи позивача однозмінний.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2016 р. відповідачем складено акт про порушення ПКЕЕ № 123659, яким виявлено порушення правил користування електричною енергією шляхом самовільного підключення електроустановок струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковими засобами обліку електричної енергії. Також у даному акті вказано, що час роботи струмоприймачів протягом доби становить 8 годин (п. 5).

09.06.2016 р. комісія відповідача при розгляді Акту ПКЕЕ № 123659 від 19.05.2016 р. прийняла рішення, де вирішила, що обсяг недоврахованої електричної енергії становить 91526,36 грн. Позивач, який був присутній на даному засіданні, проти прийнятого рішення заперечував.

Визначаючи суму недоврахованої електричної енергії, відповідач виходив з того, що режим роботи позивача становить 12 годин на добу (t).

22.07.2016 р. позивач сплатив відповідачеві нараховану спірним рішенням суму.

Відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, державним наглядом за безпечним виконанням робіт на об'єктах електроенергетики незалежно від форм власності, безпечною експлуатацією енергетичного обладнання і державним наглядом за режимами споживання електричної і теплової енергії, а також з централізованим диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням врегульовані Господарським кодексом україни, Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії

Згідно частини 1 статті 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Приписами частини 1 статті 27 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 27 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; порушення правил користування енергією.

Відповідно до пункту 1.3 Правил користування електричною енергією (затверджених Постановою НКРЕ від 31 липня 1996 року № 28), постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Пунктом 3.3 Правил користування електричною енергією, передбачено, що відповідальність за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені.

В силу пункту 5.1 Правил користування електричною енергією, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Згідно пункту 7.6 Правил користування електричною енергією, у разі самовільного підключення споживачем струмоприймачів або збільшення величини приєднаної потужності понад величину, визначену умовами договору та/або проектними рішеннями, приєднання струмоприймачів поза розрахунковими засобами обліку, зниження показників якості електричної енергії з вини споживача до величин, які порушують нормальне функціонування електроустановок електропередавальної організації та інших споживачів, невиконання припису уповноваженого представника відповідного органу виконавчої влади, який стосується вищенаведених порушень, постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) має право без попередження повністю припинити споживачу електропостачання (технічне забезпечення електропостачання споживача) після оформлення у встановленому цими Правилами порядку акту про порушення.

У відповідності із пунктами 6.40-6.42 Правил користування електричною енергією, у разі виявлення у споживача пошкоджень або зриву пломб електропередавальної організації та/або пломб держповірки або за умови збереження цілісності пломб держповірки та електропередавальної організації пошкодження розрахункових приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу приладу обліку тощо), встановлення перемички, шунтуючої коло струму лічильника, використання різного роду пристроїв з метою зменшення показів приладу обліку, несанкціонованого втручання у параметри багатофункціональних лічильників, порушення цілісності ізоляції вторинних кіл трансформаторів струму чи напруги, знеструмлення кіл струму або кіл напруги приладу обліку, самовільного встановлення споживачем трансформаторів струму чи напруги, коефіцієнти трансформації яких не відповідають указаним на паспорті (табличці) трансформатора та/або вказаним у договорі про постачання, інших дій або бездіяльності споживача з метою зниження значення показів засобу обліку, покази розрахункового засобу обліку не враховуються, а електропередавальна організація (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом) здійснює перерахунок обсягу фактично спожитої електричної енергії за період від дня останнього контрольного зняття представником електропередавальної організації (постачальника електричної енергії за регульованим тарифом) показів розрахункового засобу обліку чи фактично проведеної і підтвердженої актом технічної перевірки роботи схеми комерційного обліку, що мала передувати виявленню порушень, але цей період має не перебільшувати шести місяців. На підставі акту порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії під час засідання комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електроенергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величин вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електроенергії та/або збитків.

За приписами статті 235 Господарського кодексу України, за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання.

Частини 1, 2 статті 237 Господарського кодексу України передбачають, що: підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною; оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред'явлення претензії порушнику зобов'язання; порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором; у разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Пунктом 2.1 пункту 5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (надалі - Методика), методика застосовується на підставі акту про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог Правил та в разі виявлення таких порушень Правил, зокрема, самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника.

Відповідно до пункту 2.9 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії: у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5-7 пункту 2.1 цієї глави, зразки кабелів (проводів), через які було здійснено самовільне підключення, можуть вилучатися, про що робиться відповідний запис в акті про порушення; місце вилучення зразків позначається на схемі; у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5-7 пункту 2.1 цієї глави, Методика застосовується за умови виявлення місця (точки) підключення до відповідних мереж, про що зазначається в акті про порушення та позначається на схемі.

Щодо застосування підпункту 2.1.5 Методики, НКРЕКП надано роз'яснення, що у разі виявлення представником енергопостачальника у споживача факту самовільного підключення електроустановки до електричної мережі після її відключення від електричної мережі без втручання в облік електроенергії (пломби та засіб обліку без пошкодження) та без зміни схеми приєднання електроустановки, яка передбачена проектною документацією об'єкта, а також за умови наявності договору про постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки, щодо якої виявлено порушення, представниками енергопостачальника у присутності споживача має бути складений акт про порушення ПКЕЕ (в порядку, установленому Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ), на підставі якого енергопостачальник має право здійснити нарахування відповідно до положень підпункту 5 пункту 2.1 Методики та пункту 2.7 Методики.

З врахуванням вищенаведених норм діючого законодавства, котре направлено на регулювання відносин щодо постачання теплової енергії, колегія суду констатує, що умовою застосування оперативно-господарської санкції відповідно до положень Договору та приписів законодавства є порушення відповідного зобов'язання його стороною, що полягає у порушенні споживачем Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення електроустановок струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковими засобами обліку електричної енергії.

Згідно з пунктом 6.42 ПКЕЕ на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Комісія з розгляду актів порушень створюється постачальником електричної енергії (електропередавальною організацією) і має складатися не менше ніж з трьох уповноважених представників постачальника електричної енергії.

Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку.

На засіданні комісії по розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією від 09.06.2016 року було розглянуто згаданий вище Акт про порушення ПКЕЕ та вирішино, що обсяг недоврахованої електричної енергії становить 91526,36 грн.

В п.2.1 Методики визначено порушення, виявлення яких є підставою розрахунку вартості недорахованої електроенергії за встановленими Методикою правилами.

З урахуванням того, що визначені в п.2.1 Методики порушення Правил користування електроенергією є різними, відповідно, залежно від характеру та способу вчинення виявленого порушення, відбувається нарахування вартості недорахованої електроенергії за відповідною формулою (2.2, 2.4, 2.7, 2.10, 2.11, 2.12).

Підп. 5 п. 2.1. даної Методики передбачає, що вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника.

Відповідно до п. 2.7 Методики у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 5 пункту 2.1 цієї Методики, та за наявності Договору величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії (W, кВт.год) визначається за формулою доб.с.п.н. W = P Х t Х К (2.10) об.с.п.н. с.п. вик.с.п. в, де P (кВт) визначається за формулою (2.8) або (2.9) с.п. Методики, але виходячи з найменшої з величин: номінального струму спрацювання ввідного комутаційного апарата, установленого у споживача (у разі наявності такого та за умови збереження пломб, якими він опломбований), А; номінального первинного струму трансформатора (трансформаторів) струму (якщо він (вони) задіяний (задіяні) у схемі обліку), А; максимального струму лічильника, при якому нормується його похибка (якщо трансформатор (трансформатори) струму в схемі обліку не задіяний (не задіяні)), А; t (день) та К визначаються відповідно до пунктів 2.5 вик.с.п. в та 2.6 Методики.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що п. 2.7 Методики носить відсилочний характер у частині визначення часу (t), який визначається згідно п. 2.5 та 2.6 Методики.

Згідно п.2.6 Методики, у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у п.п.5 п.2.1 цієї Методики, та за умови відсутності Договору або в разі виявлення у споживача порушень, зазначених у п.п.1 3 п.2.1 цієї Методики, у разі виявлення випадків фіксації індикаторами впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення (Wдоб.с.п., кВт·год), розраховується за формулою (2.7): W доб.с.п. = Р с.п. х t вик.с.п. (де Pс.п. потужність самовільного підключення (кВт), а tвик.с.п. час використання самовільного підключення протягом доби).

Отже, нарахування вартості недоврахованої електроенергії на підставі п.2.6 Методики можливе виключно у в наступних випадках :

- у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у п.п.5 п.2.1 Методики, та за умови відсутності Договору;

- у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у п.п.1-3 п.2.1 Методики, при виявленні випадків фіксації індикаторами впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладений договір на користування електричною енергією, а відтак застосуванню підлягає п. 2.5 Методики, який визначає t - тривалість роботи обладнання протягом доби (год.), що доба становить: при однозмінній роботі споживача - t = 8; при двозмінній роботі споживача - t = 16; при тризмінній роботі споживача - t = 24. Сторони у договорі визначили, що режим роботи позивача однозмінний, а відповідач сам в акті порушення ПКЕЕ № 123659 вказав, що час роботи струмоприймачів протягом доби становить 8 годин.

Згідно з вищенаведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраховуючи обсяг недоврахованої електричної енергії відповідач повинен був взяти до уваги, що t = 8, а не 12, у звязку з чим відповідачем було невірно обчислено обсяг недоврахованої електричної енергії, а саме: сума нарахування мала становити 49367,99 грн., а не 91526,36 грн.

Згідно абз. 9 п. 6.42 Правил у разі задоволення судом скарги споживача постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) скасовує відповідний акт про порушення. Оплачені споживачем за рішенням комісії кошти постачальник електричної енергії (електропередавальна організація) має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення (який не перевищує трьох років), у разі відсутності заборгованості - зараховує ці кошти в рахунок майбутніх розрахункових періодів або, за заявою споживача, повертає оплачені ним кошти.

Отже, зважаючи на те, що скарга відповідача була задоволена, зайво сплачені кошти у сумі 42158,37 грн. підлягають зарахуванню в рахунок майбутніх розрахункових періодів.

Інші твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає задоволення позову повністю правомірним, а апеляційну скаргу необґрунтованою.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Скаржник не надав доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених у рішенні місцевого господарського суду у даній справі.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 28.11.2016р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду Чернівецької області від 28.11.2016р. в справі за номером 926/3396/16 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Чернівціобленерго, вих.№ 9/4273 від 09.12.2016р. залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 12.01.2017 р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.