КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2017 р. Справа№ 910/10187/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Вєдєрнікова О.С.-представник;

Від відповідача: Бєлячкова О.В.-представник;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.12.2016

за заявою Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про відстрочення виконання рішення

у справі № 910/10187/15 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Азот"

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про визнання недійсним правочину

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Публічне акціонерне товариство "Азот" до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" про визнання недійсним правочину про відбір в односторонньому порядку (без письмового погодження) відповідачем природного газу позивача в обсязі 87 714,890 тис. куб. м., із ПСГ та передачі його позивачу для покриття негативного дисбалансу (дефіциту) природного газу за січень 2013 року, оформлений актом приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №161/02-14 від 25.12.2014 та зобов'язання відповідача поновити в обліку в підземному сховищі газу відповідача природний газ позивача в об'ємі 87 714,890 тис. куб. м., про відбір якого було складено акт приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №161/02-14 від 25.12.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в односторонньому порядку здійснено відбір природного газу ПАТ "Азот" із ПГС та передано його ПАТ "Азот" для покриття негативного дисбалансу (дефіциту) природного газу у ПАТ "Азот" за січень 2013 року в об'ємі 87 714,890 тис.куб.м., однак позивач вказує, що такий природний газ не піднімався з ПГС та не передавався позивачу. Дії відповідача, оформлені актом приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №161/02-14 від 25.12.2014, є правочином, оскільки вони мають наслідком обмеження можливості розпорядження позивачем природним газом в обсязі 87 714,890 тис. куб. м., що є його власністю. За твердженням позивача дії відповідача, оформлені актом приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №161/02-14 від 25.12.2014, суперечать вимогам актів цивільного законодавства та є всі підстави для визнання їх недійсними. Позивач зазначає про те, що у січні 2013 року не здійснював відбір природного газу в обсязі 87 714,890 тис. куб. м. з ПСГ Відповідача, вказуючи про те, що природний газ в об'ємі 87 714,890 тис. куб. м. про відбір якого складено акт приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №161/02-15 від 25.12.2014, був придбаний позивачем у 2013 році у ЗАТ "УКРГАЗ-ЕНЕРГО" і відповідно, позивач є власником зазначеного обсягу природного газу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 по справі № 910/10187/15 позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 у справі № 910/10187/15 рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/10187/15 залишено без змін.

На виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано накази № 910/10187/15 від 22.07.2016.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.10.2016 у справі № 910/10187/15 постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 у справі № 910/10187/15 та рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 залишено без змін.

28.11.2016 від відповідача надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 року по справі № 910/10187/15 на два роки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/10187/15 відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 у справі №910/10187/15 та задовольнити в повному обсяз заяву ПАТ "Укртрансгаз".

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" у справі № 910/10187/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Гаврилюка О.М. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.12.2016 вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 12.01.2017.

В судовому засіданні, призначеному на 12.01.2017, представник відповідача надала пояснення по справі, в яких просила задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник позивача 12.01.2017 надала пояснення по справі, в яких просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення з мотивів викладених у відзиві на апеляційну скаргу який було подано в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господасрького процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Наведена правова позиція підтверджується викладеним у постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" №9 від 17.10.2012.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва ПАТ "Укртрансгаз" посилається на те, що воно є складовою частиною нафтогазової галузі, здійснює суспільно-важливу і стратегічну функцію по своєчасному й безперебійному забезпеченню населення та промислових об'єктів України природним газом, підприємство перебуває у важкому фінансовому становищі, має дебіторську та кредиторську заборгованість.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції були досліджені матеріальні інтереси обох сторін та їх фінансовий стан- обидві сторони знаходяться в скрутному фінансовому становищі.

Посилання апелянта на відсутність у затвердженому плані закупівель на 2016 рік відповідних коштів для виконання судового рішення є необґрунтованими, оскільки чинним законодавством не заборонено вносити зміни до річного плану закупівель.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не має шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішує спір щодо його прав та обов'язків…".

Частиною 3 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку. В необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю.

Зважаючи на встановлені обставини та вимоги ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів приходить до висновку, що скаржником не доведено наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а тому вимога скаржника про надання відстрочки виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/10187/15 задоволенню не підлягає.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що ухвала у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в ухвалі, дійсним обставинам справи, тому ухвала є законною та обґрунтованою. Підстав для скасування або зміни вказаної ухвали та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 по справі № 910/10187/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/10187/15 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді О.М. Гаврилюк

А.І. Тищенко