ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р.Справа № 924/1194/16

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Музика М.В. при секретарі судового засідання Виноградову Б.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна", м. Київ

до Управління Хмельницької єпархії Української православної церкви, м. Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1, м. Хмельницький

про стягнення 6 153,93 грн. страхового відшкодування,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

третьої особи: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду Хмельницької області від 07.12.2016 року порушено провадження у справі за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна", м. Київ до Управління Хмельницької єпархії Української православної церкви, м. Хмельницький про стягнення 6 153,93 грн. страхового відшкодування, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1, м. Хмельницький, розгляд справи призначено на 21.12.2016 року. Ухвалою суду від 21.12.2016 року судове засідання відкладено на 17.01.2017 року.

Позивач не скористався правом участі свого представника в судових розглядах справи, 20.12.2016 року через канцелярію суду подав листа №2405 від 19.12.2016 року з проханням проводити розгляд справи без представника позивача; заявлений позов підтримує в повному обсязі. Належним чином повідомлений про судове засідання 17.01.2017 року, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 17.01.2017 року.

Представник відповідача також не зявився на судові розгляди справи, відзиву на позов не подав, належним чином повідомлений про час та місце розгляду спору, що підтверджується судовими повістками від 08.12.2016 року та від 22.12.2016 року.

Судом враховується, що згідно статті 22 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення роз'яснено, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02.09.2010р., Смірнова проти України від 08.11.2005р., Матіка проти Румунії від 02.11.2006р., Літоселітіс Проти Греції від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Третя особа під час судових розглядів справи при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

05.08.2013 року ПрАТ СК „Провідна (страховик) та Хмельницьким єпархіальним управлінням (29000, м. Хмельницький, вул. Володимирська, 113, ) (страхувальник) укладено поліс №АС/4123872 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого страхувальником застраховано транспортний засіб SKODA Octavia, номерний знак НОМЕР_1, рік випуску 1992, номер кузова НОМЕР_2. Строк дії полісу з 07.08.2013 року по 06.08.2014 року.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 23.05.2014 року у справі №686/10106/14-п визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема, у вчиненні ДТП 06.05.2014 року у м. Хмельницькому під час керування автомобілем „Шкода Октавіа, номерний знак НОМЕР_1.

Приватній страховій компанії „Провідна надіслано 03.08.2015 року відомості №9383826 про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до яких 06.05.2014 року у м. Хмельницькому сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення автомобіля SKODA Octavia, номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, належний ХЄУ УПЦ, застрахований згідно полісу серія АС4123872 з терміном дії до 06.08.2014 року. Водій автомобіля: ОСОБА_1, АДРЕСА_1. Згідно відомостей, ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306.

Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „ПЗУ Україна надіслало ПрАТ СК „Провідна вимогу №4208-31 від 23.06.2014 року в порядку суброгації, у якій просить перерахувати страхове відшкодування в сумі 6153,93 грн., здійснене ОСОБА_2 внаслідок ДТП з вини ОСОБА_1, що відбулося 06.05.2014 року у м. Хмельницькому .

Страховою компанією „Провідна складено страховий акт №1001/39/43016/Р від 06.08.2015 року про те, що ПрАТ „СК „ПЗУ Україна виплачено 6153,93 грн. страхового відшкодування у звязку із настанням страхового випадку по страхувальнику Хмельницьке єпархіальне управління, відповідно до полісу АС/4123872/2302/13. Відтак, згідно розрахунку суми матеріального збитку по справі №1001/39/43016/Р, такий збиток склав 6153,93 грн.

Платіжним дорученням №0034195 від 19.08.2015 року ПрАТ „СК „Провідна перераховано ПрАТ „СК „ПЗУ Україна 6153,93 грн. страхове відшкодування в порядку суброгації за справою №199/2014 по договору №АС/4123872/2302/13 згідно акту №1001/39/43016/Р.

Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „Провідна надіслало Управлінню Хмельницької єпархії Української православної церкви претензію про відшкодування шкоди на суму 6153,93 грн., у якій просить відповідача компенсувати в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 6153,93 грн., виплаченої ПрАТ „Страхова компанія „Провідна. Вказана претензію отримана адресатом 02.09.2016 року.

Проте, оскільки відповідачем не виконано вимоги претензії в добровільному порядку, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх судом в сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У ст. 979 Цивільного кодексу України закріплено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що 05.08.2013 року Хмельницьким єпархіальним управлінням застраховано на підставі полісу №АС/4123872 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль SKODA Octavia, номерний знак НОМЕР_1.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У звязку із настанням дорожньо-транспортної пригоди за участю застрахованого у позивача згідно полісу №АС/4123872 від 05.08.2013 року транспортного засобу SKODA Octavia, номерний знак НОМЕР_1, ПрАТ „СК „Провідна виплачено в порядку суброгації ПАТ „СК „ПЗУ Україна 6153,93 грн. збитків.

У відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально

Приписами підпункту "ґ" пункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 3 Закону.

Зазначена правова норма передбачає у випадку неповідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди наявність у нього права на пред'явлення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричини дорожньо-транспортну пригоду.

Судом встановлено, що в порушення підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивача на протязі трьох робочих днів з дня настання ДТП не повідомлено про страховий випадок із застрахованим відповідачем автомобілем SKODA Octavia, номерний знак НОМЕР_1.

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло право вимоги до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування на суму 6153,93 грн.

Статтями 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України визначено загальні підстави та особливості відшкодування шкоди, завданої, зокрема, джерелом підвищеної небезпеки.

У пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" №4 від 01.03.2013 р. роз'яснено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (ч. 3,4 ст. 1187 Цивільного кодексу України).

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч.1 ст. 1172 ЦК України).

Тобто, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом під час виконання нею своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір.

Відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цими особами, по-перше, в трудових відносинах, а, по-друге, шкода, заподіяна нею у зв'язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі № 6-229цс14 Верховного Суду України.

Відповідно до приписів статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, законом визначено, що відшкодування шкоди покладається на роботодавця у разі нанесення такої шкоди працівником у період здійснення його діяльності на користь такого роботодавця.

Проте, наявні в матеріалах справи докази не підтверджують те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди із застрахованим автомобілем водій транспортного засобу, винний у вчиненні ДТП, ОСОБА_1, перебував у трудових відносинах з відповідачем Управлінням Хмельницької єпархії Української православної церкви. Натомість, даними із трудової книжки ОСОБА_1 стверджується відсутність трудових відносин із відповідачем на момент здійснення ДТП в розумінні ст. 1172 ЦК України.

Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем неправомірно було застосування статтю 1172 ЦК України до правовідносин між сторонами у справі, а саме шляхом звернення з регресним позовом до страхувальника.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на наведене, наявні в матеріалах справи докази, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача у зв'язку із відмовою в позові.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 33, 34, 43, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову відмовити.

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 3 прим. : 1 - до справи, 2 - представнику позивача ОСОБА_3 (04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, 73, ТОВ "УКГ") - рекомендованим листом з повідомленням про вручення; 3 - відповідачу (29013, м. Хмельницький, вул. Володимирська, 113) - рекомендованим листом з повідомленням про вручення