ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.01.2017 Справа № 904/9986/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

про стягнення

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_2 представник - дов. № б/н від 18.11.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог) суму основного боргу у розмірі 319 951,62 грн., пеню - 45 627,32грн., 3% річних - 11 637,66 грн., інфляційні втрати - 80 569,29 грн. за договором оренди №111585 від 15.02.2013 року.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди №111585 від 15.02.2013 року в частині оплати за надані послуги.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив у відзиві на позов зазначив, що позивач не надав суду належних доказів направлення вказаних вище документів, зокрема, опис та розрахунковий документ (чек) пошти, у зв'язку з чим доводи позивача про те, що ним було направлено на адресу відповідача рішення про дострокове розірвання договору оренди та акти приймання-передачі приміщення, які відповідач не підписав та не повернув, є непідтвердженими.

Також відповідач зазначає, що позивачем надано до позову акти наданих послуг на яких підпис з боку відповідача відрізняється від підпису ОСОБА_1 та не є підписом ФОП ОСОБА_1

Крім того відповідач зазначає, що сторони в договорі на власний розсуд погодили між собою ситуацію, згідно якої припиняється дія договору (зокрема, закінчення строку дії договору) і ситуацію згідно якої договір вважається продовженим - лише за взаємною згодою сторін з укладенням додаткової угоди.

Додаткової угоди, в якій би виражалася взаємна згода сторін щодо продовження строку дії вказаного договору, сторонами не укладалося, у зв'язку з чим вказаний договір від 15.02.2013р. в силу вимог п. 11.1, п. 11.3., п.11.4 є припиненим з 31.12.2013р. Після закінчення строку дії договору - 31.12.2013р. відповідач повернув позивачу орендоване приміщення та з того часу по теперішній час не користується ним.

Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи відповідачем подано до справи 10.01.2017р.

В цьому клопотанні відповідач просить для підтвердження факту непідписання з боку відповідача наданих позивачем Актів наданих послуг в період з 01.06.2015 по 07.10.2016 по договору №111585 від 15.02.2013р. призначити почеркознавчу експертизу та поставити на вирішення експерта наступне питання: чи виконано підписи на актах наданих послуг в період з 01.06.2015р. по 07.10.2016р. по Договору оренди № 111585 від 15.02.2013р. особисто ОСОБА_1, чи іншою особою?

Позивач проти призначення експертизи заперечив, зазначив, що це призведе лише до затягування судового процесу.

Також позивачем надано до суду Акт приймання-передачі до Договору оренди № 111585 від 15.02.2013, відповідно до якого майно по спірному Договору повернуто з оренди лише 21.10.2016р., про що свідчить запис з боку ФОП ОСОБА_1: «срок действия договора аренды по договору аренды № 111585 от 15.02.2013 года закончен 31.12.2013 года. Акт передачи подписываю 21.10.2016» та його підпис.

Суд 10.01.2017 зобов'язав представника відповідача в разі підтримання клопотання забезпечити явку в судове засідання ОСОБА_1 для відбору зразків підписів та оголосив перерву в судовому засіданні до 17.01.2017р.

17.01.2017 ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився у зв'язку з чим суд ще раз оголосив перерву в судовому засіданні до 18.01.2017р., звернувши увагу представника відповідача на те, що строк розгляду справи, встановлений ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, закінчується 18.01.2017р.

В судове засідання, призначене на 18.01.2017р. позивач свого представника не направив, про дату та час засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, пояснив, що ОСОБА_1 не може з'явитися в судове засідання за сімейними обставинами, наполягав на призначенні експертизи.

Суд, вивчивши матеріали справи та клопотання відповідача про призначення експертизи, прийшов до висновку про його відхилення з наступних підстав.

Відповідно до умов 3.5. Договору майно повертається орендодавцю за відповідним Актом прийому-передачі не пізніше дня закінчення строку оренди, а у випадку дострокового припинення цього договору, не пізніше дня такого дострокового припинення. Повернення майна із ренди здійснюється уповноваженими представниками сторін за відповідним Актом приймання-передачі.

Частиною 2 статті 795 Цивільного кодексу України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідач у відзиві на позов заперечує проти підписання ним актів наданих послуг по Договору оренди від 15.02.2013 № 111585 за період з 01.02.2015 по 07.10.2016.

Однак, при цьому, не заперечує проти підписання ним 21.10.2016 Акту приймання-передачі майна з оренди. (а.с. 205).

Отже, відповідачем не оспорюється факт повернення ним майна з оренди лише 21.10.2016.

За викладеного, суд не вбачає необхідності у призначенні почеркознавчої експертизи, оскільки її результати не будуть впливати на результати розгляду справи.

У судовому засіданні 18.01.2017р. представник відповідача заявив також усне клопотання про застосування строків позовної давності при здійсненні розрахунків пені.

У судовому засіданні 21.11.2016р. розгляд справи відкладався на 12.12.2016р.

Ухвалою суду від 12.12.2016р. продовжено строк розгляд справи до 18.01.2017р. та у судовому засіданні оголошено перерву до 10.01.2017р.

10.01.2017р. оголошено перерву до 17.01.2017р. та 17.01.2017р. оголошено перерву до 18.01.2017р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

У судовому засіданні 18.01.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК» (далі - позивач, орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач, орендар) укладений договір оренди № 111585 від 15.02.2013р. (далі - договір).

В порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець передає, а орендар приймає за двостороннім актом у строкове платне користування наступний об'єкт: майданчик для технологічного обладнання загальною площею 788,70 м.кв. та приміщення (будівля А-1 на схемі) розміром 20,7 м.кв. на АЗС № 03/06, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке шосе, 2 д, (далі за текстом - об'єкт оренди) для самостійного використання відповідно до п. 1.3. цього договору та зобов'язується сплачувати орендодавцю орендну плату, в порядку та на умовах визначених в цьому договорі. План - схеми з позначенням червоним кольором на них контурів об'єктів оренди є невід'ємною частиною даного договору (додаток №1) (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору строк оренди починається з моменту фактичної передачі майна орендарю, зазначеної в акті прийому-передачі майна, і закінчується в момент повернення майна орендарем, що підтверджується відповідним актом повернення майна.

Орендар набуває право на тимчасове платне користування майном з дати підписання акту прийому-передачі майна (п. 3.1. Договору).

Згідно п. 3.5. Договору майно повертається орендодавцю за відповідним актом прийому - передачі не пізніше дня закінчення строку оренди, а у випадку дострокового припинення цього договору, не пізніше дня такого дострокового припинення повернення майна із оренди здійснюється уповноваженими представниками сторін за відповідним актом прийому-передачі.

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що загальна орендна плата за місяць з урахуванням індексації за цим договором за користування майном складає: без ПДВ - 8 333,33 грн., ПДВ: 1 666,67грн., всього з ПДВ - 10 000,00 грн.

Оплата орендної плати за період з 21.02.2013р. по 31.08.2013р. має бути перерахована орендарем на поточний рахунок орендодавця, визначений в цьому договорі, в строк до 31. серпня 2013р.

Крім того, орендар має зобов'язання перерахувати на поточний рахунок орендодавця в строк до 31 серпня 2013р. грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн., з ПДВ, які зараховуються у якості орендної плати за останній місяць оренди (п. 4.3. Договору).

Згідно п. 4.4. Договору починаючи з 01.08.2013р., оплата орендної плати має бути перерахована орендарем на поточний банківський рахунок орендодавця, визначений в цьому договорі, щомісячно, не пізніше 25 числа місяця, що передує звітному місяцю оренди.

Відповідно до п. 4.5. Договору крім орендної плати, орендар самостійно несе витрати на оплату комунальних послуг: електроенергії, водопостачання, опалення та телефонного зв'язку. Компенсацією за використану електроенергію орендар оплачує за показами лічильника(ів), а інші комунальні послуги, по факту споживання послуг протягом 5 календарних днів з дати отримання рахунків орендодавця з прикладеними до них копіями рахунків енергопостачаючих організацій. Компенсацію за використану електроенергію та комунальні послуги за грудень 2013р. орендар оплачує не пізніше 25 листопада 2013р. на підставі рахунків орендодавця в сумі, яка дорівнює сумі компенсації за жовтень 2013р.

Кінцевий перерахунок оплати компенсації за використану електроенергію та комунальні послуги за грудень 2013р. здійснюється по факту споживання послуг протягом 5 календарних днів з дати отримання рахунків орендодавця з прикладеними до них копіями рахунків енергопостачальних організацій.

Пунктом 4.8. Договору встановлено, що у випадку не прийняття нових умов зі сторони орендаря, щодо зміни розміру орендної плати, орендодавець залишає за собою право достроково припинити дію даного договору, шляхом надіслання відповідного листа на адресу орендаря.

Орендар має право вимагати від орендаря своєчасної сплати орендної плати; достроково припинити строк дії договору у випадку неналежного виконання договірних зобов'язань зі сторони орендаря в тому числі з урахуванням умов п. 4.8. договору (п.п. 6.1, 6.4. Договору).

Орендар зобов'язаний вносити орендну плату у відповідності з умовами цього договору (п. 7.3. Договору).

Відповідно до п. 7.10. Договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцю майно в порядку, передбаченому цим договором, у робочому стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням природного зносу, і в той же термін передати орендодавцю підписаний зі свого боку акт звірки взаєморозрахунків.

Договір набуває чинності з дати його належного підписання сторонами, скріплення печатками й діє до 31.12.2013р. та розповсюджує свою дію на відносини сторін, які виникли з 21.02.2013р., може бути продовжений лише за взаємною згодою сторін (п. 11.1. Договору).

Пунктом 11.3. Договору встановлено, що договір може бути продовжений лише за взаємною згодою сторін, оформленою відповідною додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Цей договір може бути розірваний достроково: в порядку встановленому в п. 10.7. договору, за ініціативою однієї із сторін з обов'язковим повідомленням іншої сторони не менше ніж за 10 календарних днів до передбаченої дати припинення цього договору; за ініціативою однієї із сторін з обов'язковим повідомленням не менш ніж за 10 календарних днів до передбаченої дати припинення цього договору (п.п. 11.5., 11.5.1., 11.5.2. Договору).

При достроковому припиненні цього договору в порядку, вказаному в п. 11.5. цього договору:

- сторона, яка виступає з ініціативою про припинення цього договору, зобов'язана одночасно з направленням іншій стороні повідомлення про дострокове припинення цього договору, направити акт звірки взаєморозрахунків;

- орендар зобов'язаний здійснити повернення майна протягом 30 робочих днів з моменту отримання повідомлення про дострокове припинення договору від орендодавця, але не пізніше дня такого дострокового припинення, чи, якщо він сам виступає з ініціативою про його припинення у відповідності до п. 10.7. , - з моменту відправки повідомлення орендодавцю про дострокове припинення договору;

- дія договору припиняється в строки та в порядку, вказані в цьому договорі, але не раніше повернення майна орендодавцю. Сторони здійснюють розрахунки за актом звірки взаєморозрахунків (п. 11.6. Договору).

Позивач виконав свої зобов'язання за договором оренди належним чином, що підтверджується актами наданих послуг (а.с. 56-131).

Проте відповідач умови договору в частині своєчасної та повної оплати заборгованості за договором оренди виконав неналежним чином.

Як зазначає позивач у позовній заяві, враховуючи систематичне невиконання відповідачем своїх зобов'язань за спірним договором оренди, позивачем було прийнято рішення про дострокове розірвання зазначеного договору та надіслано відповідачеві листа з описом вкладення від 23.09.2016р. про розірвання договору та про необхідність повернення орендованого майна до 07.10.2016р. Разом з вказаним листом, враховуючи вимоги п. 11.5 договору, було направлено на адресу відповідача акт звірки розрахунків та акт приймання-передачі приміщення, але відповідач їх не підписав та не повернув позивачу

Відповідно до умов договору, відповідач за період дії договору мав сплатити за користування об'єктом оренди 521 273,48 грн. (435 115,20 грн. за орендну плату та 86 160,28 грн. витрат за електроенергію).

За період дії договору відповідач зобов'язання виконав частково на загальну суму 201 323,86 грн. (146 000,00 грн. за орендну плату та 55 323,86 грн. витрат за електроенергію).

Таким чином сума основної заборгованості відповідача перед позивачем склала 319 951,62 грн. (289 115,20 грн. за орендну плату та 30 836,42 грн. витрат за електроенергію), що і стало причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 193 ГК України, визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі викладеного позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у сумі 319 951,62 грн. (289 115,20 грн. за орендну плату та 30 836,42 грн. витрат за електроенергію) підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 45 627,32 грн. за період з 07.04.2016р. по 07.10.2016р., інфляційні втрати - 80 569,29 грн. за період з 25.04.2014р. по 07.10.2016р., 3% річних - 11 637,66 грн. за період з 25.04.2016р. по 07.10.2016р.

Відповідно до п. 9.5. Договору у випадку несвоєчасного внесення орендної плати, орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідач у судовому засіданні заявив усне клопотання про застосування строку позовної давності до розрахунку пені, про що зазначено в протоколі судового засідання від 18.01.2017р. (а.с. 214).

У відповідності з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже пеня за несвоєчасну оплату орендної плати повинна нараховуватися відповідно до умов п. 4.4. Договору, наступним чином:

- за травень 2014р. - з 26.04.2014р. по 26.10.2014р.;

- за червень 2014р. - з 26.05.2014р. по 26.11.2014р.;

- за липень 2014р. - з 26.06.2014р. по 26.12.2014р.;

- за серпень 2014р. - з 26.07.2014р. по 16.01.2015р.;

- за вересень 2014р. - з 26.08.2014р. по 26.02.2015р.;

- за жовтень 2014р. - з 26.09.2014р. по 26.03.2015р.;

- за листопад 2014р. - з 26.10.2014р. по 26.04.2015р.;

- за грудень 2014р. - з 26.11.2014р. по 26.05.2015р.;

- за січень 2015р. - з 26.12.2014р. по 26.06.2015р.;

- за лютий 2015р. - з 26.01.2015р. по 26.07.2015р.;

- за березень 2015р. - з 26.02.2015р. по 26.08.2015р.;

- за квітень 2015р. - з 26.03.2015р. по 26.09.2015р.;

- за травень 2015р. - з 26.04.2015р. по 26.10.2015р.;

- за червень 2015р. - з 26.05.2015р. по 26.11.2015р.;

- за липень 2015р. - з 26.06.2015р. по 26.12.2015р.;

- за серпень 2015р. - з 26.07.2015р. по 26.01.2016р.;

- за вересень 2015р. - з 26.08.2015р. по 26.02.2016р.;

- за жовтень 2015р. - з 26.09.2015р. по 26.03.2016р.;

- за листопад 2015р. - з 26.10.2015р. по 26.04.2016р.;

- за грудень 2015р. - з 26.11.2015р. по 26.05.2016р.;

- за січень 2016р. - з 26.12.2015р. по 26.06.2016р.;

- за лютий 2016р. - з 26.01.2016р. по 26.07.2016р.;

- за березень 2016р. - з 26.02.2016р. по 26.08.2016р.;

- за квітень 2016р. - з 26.03.2016р. по 26.09.2016р.;

- за травень 2016р. - з 26.04.2016р. по 07.10.2016р.;

- за червень 2016р. - з 26.05.2016р. по 07.10.2016р.;

- за липень 2016р. - з 26.06.2016р. по 07.10.2016р.;

- за серпень 2016р. - з 26.07.2016р. по 07.10.2016р.;

- за вересень 2016р. - з 26.08.2016р. по 07.10.2016р.;

- за жовтень 2016р. - з 26.09.2016р. по 07.10.2016р.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності на стягнення пені за період з травня 2014р. по квітень 2016р. та пеня повинна бути нарахована починаючи з травня 2016р., наступним чином:

- за травень 2016р. на суму 10 000,00 грн. - з 26.04.2016р. по 07.10.2016р. сума пені становить 1 508,20 грн.;

- за червень 2016р. на суму 10 000,00 грн. - з 26.05.2016р. по 07.10.2016р. - 1 196,72 грн.;

- за липень 2016р. на суму 10 000,00 грн. - з 26.06.2016р. по 07.10.2016р. - 892,90 грн.;

- за серпень 2016р. на суму 10 000,00 грн. - з 26.07.2016р. по 07.10.2016р. - 622,40 грн.;

- за вересень 2016р. на суму 10 000,00 грн. - з 26.08.2016р. по 07.10.2016р. - 358,20 грн.;

- за жовтень 2016р. на суму 2 258,06 грн. - з 26.09.2016р. по 07.10.2016р. - 22,21 грн.

Загальна сума пені, що підлягає до стягнення складає - 4 600,63 грн.

В частині стягнення пені у сумі 41 026,69 грн. слід відмовити.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки надані Позивачем, судом встановлено, що 3 % річних за період з 26.04.2014р. по 07.10.2016р. становить 11 596,38 грн. та підлягають до стягнення.

В частині стягнення 3% річних у сумі 41,28 грн. слід відмовити.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат позивача суд враховує приписи Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період з червня 2014р. по вересень 2016р. становлять 80 244,63 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 324,66 грн. слід відмовити.

Суд не приймає заперечення відповідача щодо припинення дії договору 31.12.2013р. з наступних підстав.

Згідно абзацу 3 п. 11.6. Договору дія договору припиняється в строки та в порядку, вказані в цьому договорі, але не раніше повернення майна орендодавцю, сторони здійснюють розрахунки за Актом звірки взаєморозрахунків.

Відповідно до ст. 626 ЦК Укораїни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 3 ст. 653 ЦК України встановлено, що у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ст. 785 Цивільного кодексу України).

Статтею 794 ЦК України встановлено, що право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону

У відповідності до ст. 795 Ц.К. України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Пунктом 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» встановлено, що зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Водночас, у розгляді справ зі спорів, що виникають з договорів оренди будівель або інших капітальних споруд, господарські суди мають враховувати умови договору та спеціальні норми статті 795 ЦК України, в силу яких договір найму припиняється з моменту оформлення відповідних документів (актів), що підтверджують повернення наймачем предмета договору найму (абзац 4 п. 5.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна»).

На підставі викладеного нарахування орендної плати та інших платежів припиняється лише з моменту підписання акта прийому-передачі приміщень.

Крім того, відповідно до ч. 3 п. 11.6 Договору дія договору припиняється в строки та в порядку, вказані в цьому договорі, але не раніше повернення майна орендодавцю, сторони здійснюють розрахунки за Актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Виходячи з положень ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з стягненням з відповідача на користь позивача 319 951,62 грн. - основного боргу, 4 600,63 грн. - пені, 80 244,63 грн. - інфляційних втрат, 11 596,38 грн. - 3% річних

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

З врахуванням викладеного, судові витрати, відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 193, 283 Господарського Кодексу України, ст. ст. 11, 525, 526, 611, 612 Цивільного кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК» (03110, м. Київ, вул.. Солом'янська, 11, ) 319 951,62 грн. (триста дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят одна грн. 62 коп.) - основного боргу, 4 600,63 грн. (чотири тисячі шістсот грн. 63 коп.) - пені, 80 244,63 грн. (вісімдесят тисяч двісті сорок чотири грн. 63 коп.) - інфляційних втрат, 11 596,38 грн. (одинадцять тисяч п'ятсот дев'яності шість грн.. 38 коп.) - 3% річних, 6 245,90 грн. (шість тисяч двісті сорок п'ять грн. 90 коп.) - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 23.01.2017р.

Суддя Н.Г. Назаренко