ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.01.2017 Справа № 904/9841/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Мелітополь Запорізької області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 12484,64 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: не з'явися;

від відповідача: ОСОБА_2, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС у Дніпропетровській обл. 19.01.1996; представник ОСОБА_2, довіреність № 213 від 19.04.2016.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 6387,75 грн боргу за поставлений товар, 96,89 грн пені та 6000,00 грн штрафу за прострочку платежу.

Відповідач проти позову заперечив та вказав, що товар ним був оплачений несвоєчасно у зв'язку з тим, що позивач після передачі товару тривалий час не реєстрував податкові накладні, що позбавляло його права скористатись податковим кредитом.

Відповідно до ст.77 ГПК України у судовому засіданні 17.11.2016 оголошено перерву до 20.12.2016, в засіданні суду 20.12.2016 оголошено перерву до 03.01.2017.

20.12.2016 позивачем подано заяву, у якій він повідомив, що після звернення до суду з позовом відповідач сплатив йому суму основного боргу в розмірі 6383,00 грн.

03.01.2017 від позивача надійшла заява "про уточнення позовних вимог", яка надійшла до суду поштою в 14:45 год., після закінчення судового засідання, тому судом не розглядалась.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві позивач зазначив, що 28 січня 2014 року між ним та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір поставки № Ко 0001314. Згідно з п. 1.1. договору позивач зобов'язався поставити, а відповідач прийняти та оплатити товар на умовах цього договору.

На виконання умов договору позивачем було здійснено поставку товару відповідачу за товарно-транспортними накладними № КОF00164416 від 18.08.2016 на суму 1160,28 грн, ТТН № КОF00167620 від 01.09.2016р. на суму 675,44грн., ТТН № КОF00168846 від 08.09.2016 на суму 1944,32грн, ТТН № КОF00166042 від 25.08.2016 на суму 2602,96грн, а всьго на суму 6387,75 грн. Товар було отримано відповідачем, про що свідчать відмітки штемпеля відповідача на видаткових накладних та підпис уповноваженої особи відповідача.

Згідно п. 5.2 договору оплата за поставлений товар здійснюється на умовах передплати або сплати по факту поставки. За згодою сторін можливі інші форми розрахунків, що не заборонені діючим законодавством України. Додатковою угодою від 28.01.2014 до договору поставки № КО 0001314 від 28.01.2014 про надання відстрочки оплати товару сторони погодили, що оплата відповідачем алкогольних напоїв здійснюється на умовах відстрочення платежу на 21 календарний день.

Станом на 26 жовтня 2016 року оплата отриманого товару відповідачем не здійснена, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

На підставі п. 6.2 договору позивач за прострочку платежу нарахував пеню у сумі 96,89 грн та 6000,00 грн штрафу згідно з п. 6.5 договору, у якому передбачено, що в разі порушення терміну оплати товару більше ніж на 30 календарних днів покупець сплачує штраф у сумі 2000,00 грн за кожною накладною, за кожне допущене прострочення оплати товару.

Враховуючи обставини справи, надані матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідачем до договору купівлі-продажу від 28.01.2014 складений протокол розбіжностей, у якому зазначено про необхідність виключити з договору пункти, яким встановлена відповідальність відповідача у вигляді сплати пені та штрафу за прострочку платежу.

У судовому засіданні 20.12.2016 судом оглянуто оригінал договору разом з оригіналом протоколу розбіжностей, які були надані позивачем. На кожній сторінці договору, крім останньої, мається напис кульковою ручкою "з протоколом розбіжностей". Зміст протоколу розбіжностей відповідав змісту протоколу розбіжностей, екземпляр якого знаходиться у відповідача.

Доказів врегулювання цих розбіжностей позивачем не надано.

03.01.2017 від позивача після закінчення розгляду справи надійшла копія протоколу розбіжностей, у якому відсутні заперечення покупця проти пунктів 6.2 - 6.5 договору щодо встановлення відповідальності у вигляді пені та штрафу, зміст світлокопії не відповідає змісту оригіналу протоколу розбіжностей, який був наданий позивачем та оглянутий у судовому засіданні 20.12.2016. Оригінал документа суду не наданий.

До матеріалів позовної заяви позивачем надана копія договору від 28.01.2014, у якому в кінці договору відсутній підпис позивача. Екземпляр договору, який має відповідач, також не містить в кінці договору підпису позивача, що підтверджено також і при огляді оригіналу договору в судовому засіданні 03.01.2017.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини, зміст ст. 181 ГК України, суд не вбачає підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді сплати штрафу та пені у зв'язку з непогодженням у письмовому вигляді таких умов, як цього вимагає ст. 547 Цивільного кодексу України.

Відповідач отримав від позивача товар за чотирма накладними на суму 6383,00 грн (в позові невірно зазначено вартість поставленого товару у розмірі 6387,75 грн) та платіжними дорученнями від 03.11.2016 та 14.11.2016 повністю погасив суму основного боргу.

Таким чином провадження у справі в частині вимог про стягнення 6383,00 грн основного боргу підлягає припиненню згідно з п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України, в решті вимог слід відмовити через безпідставність.

Відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача пропорційно розміру обгрунтовано заявлених позовних вимог покладаються 704,53 грн витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, п. 11 ч. 1 ст. 80, 82, 84 та 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Дніпропетровської області

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині вимог про стягнення 6383,00 грн боргу припинити.

2. В решті позовних вимог відмовити.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, код НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 704,53 грн, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 10.01.2017.

Суддя В.Д. Воронько