ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.01.2017 р. Справа № 914/2810/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Блавацької-Калінської О.М. при секретарі Кияк І.В. розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства Українська гірничо-металургійна компанія, м.Київ

до відповідача: Товариства обмеженою відповідальністю Дослідно-механічний завод Карпати, м. Новий Розділ Львівської області

про: стягнення 129 176,40 грн.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (довіреність від 11.01.17 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність від 28.11.16 р.)

Відповідно до ст.20 ГПК України розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області Приватним акціонерним товариством Українська гірничо-металургійна компанія заявлено позов до Товариства обмеженою відповідальністю Дослідно-механічний завод Карпати про стягнення 129 176,40 грн.

Ухвалою суду від 07.11.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 28.11.2016 року.

Причини відкладення розгляду справи викладено у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою від 12.12.2016 р. відповідно до ст.69 ГПК України продовжено строк вирішення спору.

15.12.2016 р. позивачем через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подано заяву (вх.№ 5985/16) про повернення зайво сплаченого судового збору в розмірі 720,88 грн.

Представник позивача в судове засідання зявився, через відділ автоматизованого розподілу та обробки інформації подав клопотання (вх.№1228/17 від 12.01.2017 року) про припинення провадження у справі в частині стягнення основного боргу та 3% річних у звязку з їх погашенням відповідачем та відмовою від позову в частині стягнення з відповідача 8324,25 грн. пені.

Представник відповідача в судове засідання зявився, через відділ автоматизованого розподілу та обробки інформації подав відзив (вх.№49664/16 від 12.12.2016 р.) та клопотання (вх.№1222/17 від 12.01.2017 року) про долучення до матеріалів справи копій платіжних доручень, якими підтверджується погашення основної заборгованості перед позивачем в розмірі 114 598,26 грн., 3% річних в розмірі 1253,89 грн. та 2583,53 грн. витрат позивача по сплаті судового збору.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що при зверненні із позовною заявою позивачем неправомірно визначено суму основного боргу в розмірі 119 598,26 грн.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази оплати боргу, суд вважає, що клопотання позивача про припинення провадження та відмову в частині стягнення пені підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Приписами п.4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що перелік підстав припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи (п.4.2. Постанови).

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань (п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач до прийняття рішення у справі вправі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно з ч. 6 ст. 22 ГПК України господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Статтею 78 ГПК України передбачено, що відмова позивача від позову викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучається до справи. До прийняття відмови позивача від позову господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Відповідно до абзацу 1, 2 п.4.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадках відмови позивача від позову (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК) господарському суду слід керуватись частиною шостою статті 22 ГПК, тобто перевіряти, чи не суперечить ця відмова законодавству та чи не порушує вона інтереси інших осіб.

Розглянувши подане позивачем клопотання, перевіривши повноваження на подання такого, суд вважає за необхідне прийняти його та задоволити, оскільки таке не суперечить чинному законодавству, не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб та, відповідно до п.4 ст.80 ГПК України припинити провадження у справі.

Згідно з ч.2 ст.80 ГПК України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Згідно з ч. 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадку припинення провадження по справі у зв'язку з відмовою позивача від позову, коли таку відмову прийнято господарським судом, сплачені суми судового збору не повертаються (підпункт 5.1. пункту 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 р. №7).

Враховуючи, що позивачем неправомірно визначено суму основного боргу, відмову від позовних вимог в частині стягнення пені а також те, що відповідачем відшкодовано понесені позивачем витрати з оплати судового збору, відтак клопотання про повернення судового збору підлягає відхиленню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22, 49, ч.4 ст.78, п.1-1, п.4 ч.1 ст.80, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі припинити.

Суддя Блавацька-Калінська О. М.