ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2017 р. Справа № 925/1515/16

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Урочище Журавське,

с. Криві Коліна, Тальнівського району, Черкаської області

до Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської

області, м. Тальне, Черкаської області

про визнання договору дійсним

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю Урочище Журавське до Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання дійсним договору оренди землі №682 від 31 жовтня 2011 року укладений між сторонами.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 06 грудня 2016 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 12 січня 2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Викликаний в судове засідання представник відповідача не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також - відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, з підстав наведених у відзиві.

Зокрема відповідач вказував, що в договорі оренди не передбачено однієї з істотних умов договору, визначених ст. 15 Закону України Про оренду землі, а саме відсутній кадастровий номер земельної ділянки. Термін дії договору визначено до 31 жовтня 2016 року. Земельна ділянка не є сформованою, оскільки проект землеустрою щодо відведення землі не розроблявся, кадастровий номер не присвоювався, інформація про земельну ділянку до Державного земельного кадастру не вносилася. Земельні ділянки, власники яких померли, передані до комунальної власності територіальної громади за місцем відкриття спадщини і відповідно до рішення сесії Лоташівської сільської ради від 04 серпня 2016 року за №10/4 будуть передані в оренду, шляхом продажу права оренди через земельний аукціон.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 12 січня 2017 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1515/16.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, а також дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з відповідним позовом позивач посилався на приписи ч. 2 ст. 220 ЦК України та зазначав, що за аналогією закону сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору оренди землі, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання договору, але, по незалежним від волі позивача обставинам, договір не було зареєстровано, а тому є всі підстави визнати договір дійсним в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 31 жовтня 2011 року між Тальнівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Урочище Журавське (орендар) було укладено договір оренди землі № 682.

Згідно п.1 договору орендодавець на підставі розпорядження райдержадміністрації від 31 жовтня 2011 року №682 Про передачу в оренду земельних ділянок товариству з обмеженою відповідальністю Урочище Журавське за межами населеного пункту в адмінмежах Лоташівської сільської ради зобовязався надати, а орендар прийняти в оренду земельні ділянки загальною площею-14,72 га (категорія земель земельна ділянка сільськогосподарського призначення рілля) не витребувані паї (громадяни, які не реалізували своє право), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з орендною платою 4,5% від нормативної грошової оцінки землі, з урахуванням щорічної індексації, визначеної постановою Кабінету Міністрів України, терміном з 01 листопада 2011 року по 31 жовтня 2016 року за межами населеного пункту в адмінмежах Лоташівської сільської ради.

Згідно ст. 20 Закону України Про оренду землі (в редакцій чинній на момент укладення договору) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (ст. 18 Закону України Про оренду землі (в редакцій чинній на момент укладення договору)).

Однак договір оренди землі від 31 жовтня 2011 року не був зареєстрований у визначеному законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Частиною 3 ст. 640 ЦК України (в редакцій чинній на момент укладення договору) встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Отже, правила ст. 220 ЦК України не поширюються на правочини, які підлягають державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210, 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони є неукладеними і такими, що не породжують для сторін права та обов'язки.

В абзаці 5 пункту 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними правочини можуть визнаватися дійсними виключно з підстав, визначених частиною другою статті 219 і частиною другою статті 220 ЦК України. Вимоги про визнання дійсними правочинів з інших підстав задоволенню не підлягають з огляду на невідповідність таких вимог установленим законом способам захисту прав та законних інтересів (частина друга статті 16 ЦК України, частина друга статті 20 ГК України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов про визнання договору оренди землі дійсним задоволенню не підлягає в звязку з невідповідністю таких вимог установленим законом способам захисту прав та законних інтересів.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 49, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 12 січня 2017 року.

Суддя А.В.Васянович