Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" січня 2017 р. Справа № 906/1156/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, Галицький О.П. (адвокат)

від 1-го відповідача: Пасічник Д.О. (довіреність №2.5-08/14/2016/428 від 27.12.16)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до 1) Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (м. Житомир)

2) Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (м.Радомишль)

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області

про стягнення 900,00 грн.

Позивач звернулась до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідачів на її користь 900,00 грн за надані оціночні послуги.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні, згідно з наданим суду відзивом на позовну заяву від 06.01.2017 вих. № 2.5-07/14/8 , вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки оплата за надані послуги з експертної оцінки залежить від забезпечення коштами з державного бюджету за відповідними кошторисними призначеннями; Акт виконаної роботи не було надано вчасно для проведення оплати; позивачем пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду.

Представники відповідача- 2 та третьої особи в судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомили.

10.01.17 до суду надійшли письмові заперечення Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області №12-12/47-186 від 10.01.17, в яких просить відмовити в задоволенні позову, оскільки казначейська служба не порушувала прав та інтересів позивача та не володіє даними, які могди б вплинути на вирішення спору. Просить розглянути справу без участц його представника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач (фізична особа - підприємець ОСОБА_1) має Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності за № 13989/12, виданий Фондом державного майна України від 09.11.2012, який надає їй право здійснювати оцінку рухомого та нерухомого майна, майнових прав та нематеріальних активів, в т. ч. на об'єкти інтелектуальної власності, цінних паперів (а. с. 13 зі звороту).

У відповідності до приписів статей 7, 13 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон від 21.04.1999 № 606-XIV), позивач є учасником виконавчого провадження, який залучається до участі на підставі постанови державного виконавця, у випадку коли є необхідність у з'ясуванні та роз'ясненні питань, що виникають при здійсненні виконавчого провадження й потребують спеціальних знань, а саме: для оцінки майна боржника (нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден) та для оцінки за регульованими цінами. Таку діяльність по визначенні вартості майна боржника позивач як суб'єкт оціночної діяльності проводить згідно з Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Статтею 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що відносини із суб'єктами оціночної діяльності можуть бути побудовані на підставі договору, який визначає права і зобов'язання його контрагентів.

Разом з тим, слід зазначити, що у відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відтак, суб'єкт оціночної діяльності як учасник виконавчого провадження, може залучатися до участі для виконання покладених на нього законодавством України завдань по оцінці майна боржника не тільки в силу договору, а на підставі владного припису державного виконавця (постанови) як державного органу, відповідно до ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження".

Матеріалами справи підтверджено, що постановою про призначення експерта для участі у зведеному виконавчому провадженні № 2 від 12.03.2012 (а. с. 12), винесеною заступником начальника ВДВС Радомишльського районного управління юстиції, на підставі ст. 14 Закону України "Про виконавче провадження", призначено експертом, ОСОБА_1, яка має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача №3 від 23.05.1997 видане фондом державного майна України. Вказаною постановою ОСОБА_1 зобов'язано надати письмовий висновок з питань незалежної оцінки автомобіля марки ЗИЛ ГЯ КС 3575, ДНЗ НОМЕР_1, автомобіля марки МАЗ, ДНЗ НОМЕР_2 Попереджено експерта про відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку чи за дачу завідомо неправдивого висновку.

Згідно з поданих позивачем до справи документів (а. с.11) вбачається, що ним на підставі постанови державного виконавця було проведено роботи по оцінці майна боржника та 22.03.12 складено висновок про вартість об'єктів оцінки. 27.12.13 між позивачем та відповідачем-2 як отримувачем послуг було підписано акт прийому-передачі послуг з оцінки № Р-037/03/12 на суму 900,00 грн (а. с. 11). Слід вказати, що вказаний акт є належним доказом прийняття і використання у виконавчому провадженні звіту про оцінку вартості майна, складеного позивачем, оскільки акт був підписаний уповноваженим представником відповідача- 2 та прийнятий ним для використання у виконавчому провадженні без застережень.

Приписами п. 4 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання на винагороду за надані ним послуги. Розмір винагороди визначається в порядку, встановленому КМУ. Винагорода та інші витрати, зумовлені наданням висновку або звіту суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання належать до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону на час винесення постанови про виплату винагороди) встановлено, що витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються в порядку, встановленому КМУ.

11.10.16 позивач звернувся до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області листом №103 з вимогою підтвердити заборгованість за надані послуги на загальну суму 5836,00грн., у тому числі на суму 900,00грн. (а.с.15).

У відповідь на лист позивача, 25.10.16 відповідач-1 повідомив, що вказана сума заборгованості в органах державного казначейства на даний час в якості боргу не значиться (а. с. 14).

Оскільки державний виконавець відповідача-2 владними приписами зобов'язав позивача здійснити оцінку майна боржника з питань визнання його вартості, а позивач, в свою чергу, у зв'язку з відсутністю правових підстав для відводу, здійснив оцінку майна, а результати оцінки у вигляді звіту (висновку) передав державному виконавцю для використання у виконавчому провадженні та вони були ним прийняті, звідси суд констатує обов'язок відповідачів оплатити надані позивачем послуги з експертної оцінки вартості майна на суму 900,00 грн.

Суд зазначає, що відсутність у відповідача-1 необхідних коштів (бюджетних асигнувань) не вважається обставиною, яка може бути підставою для звільнення відповідачів від оплати наданих позивачем послуг з оцінки вартості майна боржників у виконавчому провадженні, оскільки однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, у тому числі й органів державної влади (ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України, ст. 1 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 т. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У даній справі зобов'язання позивача провести оцінку вартості майна виникли на підставі постанови державного виконавця, яка в силу ст. 5 ЗУ "Про виконавче провадження" є обов'язковою для виконання, а обов'язок відповідачів провести оплату - у зв'язку з прийняттям наданих позивачем послуг на підставі акту без застережень на суму 900,00 грн.

Станом на час прийняття рішення, відповідачі не надали суду доказів погашення заборгованості перед позивачем за послуги з оцінки вартості майна боржника у виконавчому провадженні у розмірі 900,00 грн.

З викладеного господарський суд приходить до висновку, що позов є підставним

Разом з тим, відповідач-1 у відзиві від 06.01.2017 вих. № 2.5-07/14/8 зроблена заява про застосування позовної давності щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за послуги.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Приписами ст. 257 ЦК України унормовано, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.261 ч.5 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

В даному випадку сторонами не визначено строку виконання зобов'язання щодо оплати наданих позивачем послуг, тому перебіг позовної давності починається з 23.03.12 (тобто з наступного дня від дати висновку про вартість об'єктів оцінки), оскільки з цього дня позивач набув право пред'явити вимогу про оплату.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України), тому суд відмовляє в задоволенні позову.

Позивачем до суду надано договір №Р-037/03/12, який укладений між позивачем та відповідачем-1, за яким відповідач-1 доручає позивачу виконати роботи по оцінці майна згідно постанови ВДВС Радомишльського РУЮ. Суд вважає вказаний договір не укладеним, оскільки договір не містить дату його складання, що є істотною умовою договору. В зв'язку з цим положення вказаного договору не застосовуються.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 13.01.17

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати: