ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р.Справа № 916/3143/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго

до відповідача: Малиновського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області

про стягнення 81097,82грн.

Суддя: Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь представники:

Від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності №294 від 01.07.2016р.

Від відповідача: не з`явився

В засіданні 17.01.2017р. приймали участь представники:

Від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності №294 від 01.07.2016р.

Від відповідача: не з`явився

Суть спору: про стягнення з Малиновського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області на користь ПАТ „ЕК „Одесаобленерго 52832,64грн. заборгованості за активну електричну енергію за липень жовтень 2016р., 26121,26грн. заборгованості за перевищення договірних величин за грудень 2015р., 187,20грн. три проценти річних за період з 03.08.2016р. по 11.11.2016р., 1956,72грн. пені за період з 03.08.2016р. по 11.11.2016р.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в їх обґрунтування зазначає, що 25.02.2008р. між ПАТ „ЕК „Одесаобленерго та Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області було укладено договір про постачання електричної енергії №225, відповідно до якого позивач з липня по жовтень 2016р. споживав електричну енергію на загальну суму 52832,64грн., але її оплату не здійснив. На суму заборгованості за спожиту електричну енергію позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню, три проценти річних. Крім того, відповідачем у грудні 2015р. спожито електричну енергію із перевищенням договірної величини, що стало підставою для нарахування позивачем вартості перевищення договірних величин споживання електричної енергії.

Відповідач в судове засідання не зявлявся, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, у звязку з чим справу розглянуто за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст.75 ГПК України.

Клопотання позивача від 22.12.2016р. за вх.№31017/16 про долучення документів до матеріалів справи було судом задоволено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, суд встановив наступне:

25.02.2008р. між ВАТ „ЕК „Одесаобленерго (правонаступник ПАТ „ЕК „Одесаобленерго) (постачальник) та Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (споживач) укладено договір №225 Ц про постачання електричної енергії, відповідно до умов якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію визначена додатком „Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін між постачальником електричної енергії та споживачем або інша межа, обумовлена окремим додатком до договору (розділ 1 договору).

Відповідно до п.2.3.3. договору №225 Ц від 25.02.2008р. споживач зобовязаний оплачувати постачальнику електричної енергії вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатків „Порядок розрахунків та „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Згідно п.п.4.2.1., 4.2.2. договору №225 Ц від 25.02.2008р. за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3. 2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених додатком „Порядок розрахунків, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на той період, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком. За перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику електричної енергії двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами. При цьому, плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150кВт і більше та середньомісячним (за підсумками минулого року) обсягом фактичного споживання електроенергії 50000 кВт/год і більше.

У п.п.5.2., 5.5., 5.7. договору №225 Ц від 25.02.2008р. сторони передбачили, що узгоджені обсяги споживання електричної енергії оформлені додатком до договору „Обсяги постачання електричної енергії споживачу є договірними величинами споживання електричної енергії. Споживач має право протягом поточного розрахункового періоду, зазначеного у додатку „Порядок розрахунків до цього договору, не пізніше ніж за пять робочих днів до його закінчення, звернутись письмово до постачальника електричної енергії за коригуванням договірної величини споживання електричної енергії та договірної (граничної) величини електричної потужності. Датою надходження звернення є дата реєстрації письмового звернення у постачальника електричної енергії. Перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії, або акта прийняття-передавання електричної енергії, про що споживачу доводиться письмовим повідомленням, яке є невідємною частиною цього договору.

Положення п.9.4. договору №225 Ц від 25.02.2008р. передбачають, що він укладається на строк до 31.12.2008р. та вважається щомісячно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Крім того, сторонами до договору №225 Ц від 25.02.2008р. було підписано додаток №1 „Обсяги постачання електричної енергії споживачу, додаток №2 „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, додаток №5 „Порядок розрахунків.

Відповідно до п.2 додатку №5 „Порядок розрахунків до договору №225 Ц від 25.02.2008р. споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком. Оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричною енергією, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції, три проценти річних та інші платежі, згідно з умовами цього договору, здійснюється споживачем самостійно на протязі 10 операційних днів з дня отримання рахунку.

На підтвердження наявної заборгованості за спожиту відповідачем електричну енергію позивач подав до справи акти про обсяги спожитої електроенергії за грудень 2015р., січень 2016р., липень, серпень, вересень,жовтень 2016р.,

Позивачем було виставлено відповідачу рахунки-фактури №225/1 від 21.12.2015р., від 19.01.2016р., від 17.08.2016р., від 20.09.2016р., від 17.10.2016р., №225/2 від 19.07.2016р.

05.01.2016р. позивачем відповідачу було надіслано повідомлення №110/03-1 про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за грудень 2015р. на 17,176т.кВтгод.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані стороною докази та викладену правову позицію, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з Малиновського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області 52832,64грн. заборгованості за активну електричну енергію за липень жовтень 2016р., 26121,26грн. заборгованості за перевищення договірних величин за грудень 2015р. правомірними, такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступні положення чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ч.1 ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Положеннями ч.1 ст.276 ГК України встановлено, загальна кількість енергії, що відпускається, визначається за погодженням сторін. У разі якщо енергія виділяється в рахунок замовлення на пріоритетні державні потреби (ліміту), енергопостачальник не має права зменшувати абоненту цей ліміт без його згоди.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (ч.7 ст.276 ГК України).

Згідно ч. 1 ст.277 Господарського кодексу України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За положеннями ч.ч.1., 2 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини. Споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника (ч.ч.6, 7 ст.26 ЗУ «Про електроенергетику»).

Відповідно до п.1.3. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996 р. (зі змінами та доповненнями), (далі Правила) постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

За положеннями п.4.4. Правил споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії.

Згідно п.6.1. Правил розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Розрахунковий період становить один місяць, за винятком випадку, передбаченого пунктом 6.8 цих Правил.

Положеннями п.6.3. Правил передбачено, що оплата вартості електричної енергії постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами в уповноваженому банку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Плата за перетікання реактивної електричної енергії, за передачу (транспортування) електричної енергії, яка постачається постачальниками електричної енергії за нерегульованим тарифом, плата за надання споживачу додаткових послуг, плата у рахунок відшкодування завданих збитків, суми штрафних санкцій зараховуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії за регульованим тарифом або електропередавальної організації відповідно до умов укладеного договору (п.6.4. Правил).

За приписами п.6.11. Правил остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Згідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

З врахуванням проаналізованих норм законодавства, доказів, що підтверджують споживання позивачем активної електроенергії за період липень жовтень 2016р.в сумі 52832,64грн., перевищення договірної величини споживання у грудні 2015р. на суму 26121,26грн., суд вважає доведеними позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача вартості спожитої електроенергії.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1956,72грн. пені за період з 03.08.2016р. по 11.11.2016р.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Суд, перевіривши зроблений позивачем розрахунок пені встановив, що його зроблено невірно через допущення арифметичних помилок при обрахунку, а також обрання для обрахунку пені за заборгованістю за вересень невірного періоду „05.10.2016р. 27.10.2016р., тоді як слід було обрати період „11.10.2016р. 27.10.2016р.. Так, за розрахунком суду сума пені складає 1887,13грн., у звязку з чим позовна вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню в сумі 1887,13грн. загалом за період з 03.08.2016р. по 11.11.2016р.

Крім того, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 187,20грн. три проценти річних за період з 03.08.2016р. по 11.11.2016р.

У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Незважаючи на те, що позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення три відсотки річних в сумі 187,20грн., у розрахунку позивача вказано суму 197,43 грн. три відсотки річних.

Перевіривши розрахунок трьох відсотків річних, зроблений позивачем, суд встановив, що при обрахунку позивачем допущено арифметичні помилки та для обрахунку пені за заборгованістю за вересень обрано невірний період - „05.10.2016р. 27.10.2016р., тоді як мав бути застосований період - „11.10.2016р. 27.10.2016р.. За розрахунком суду сума трьох відсотків річних складає 191,04грн. однак, з врахуванням того, що позивачем заявлено до стягнення 187,20грн., позовна вимога позивача про стягнення з відповідача три проценти річних підлягає задоволенню в сумі 187,20грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги ПАТ «ЕК «Одесаобленерго», у звязку з чим стягненню з відповідача підлягає 52832,64грн. заборгованості за активну електричну енергію за липень жовтень 2016р., 26121,26грн. заборгованості за перевищення договірних величин за грудень 2015р., 187,20грн. три проценти річних за період з 03.08.2016р. по 11.11.2016р., 1887,13грн. пені за період з 03.08.2016р. по 11.11.2016р.

Враховуючи викладене, згідно ст.49 ГПК України судові витрати, а саме 1376,82грн. судового збору покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов позивача частково.

2. Стягнути з Малиновського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова,23В, код 08674459) на користь Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго (65031, м. Одеса, вул. М. Боровського,28Б, код 00131713) 52832 (пятдесят дві тисячі вісімсот тридцять дві) грн. 64 коп. заборгованості за активну електричну енергію, 26121 (двадцять шість тисяч сто двадцять одну) грн. 26коп. заборгованості за перевищення договірних величин, 187 (сто вісімдесят сім) грн. 20коп. три проценти річних, 1887 (одну тисячу вісімсот вісімдесят сім) грн. 13коп. пені, 1376 (одну тисячу триста сімдесят шість) грн. 82коп. судового збору.

3. Відмовити в решті частині заявлених позивачем позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 18 січня 2017 р.

Суддя І.А. Малярчук