ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" січня 2017 р.Справа № 916/3051/16

за позовом Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК";

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3;

про стягнення 32000,00грн.;

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивачів: ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами": Кришталевич Е.Г. за довіреністю; Хлєбніков С.Г. за довіреністю (приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції);

ТОВ "УМИГ МЬЮЗИК": не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: про стягнення 32000,00грн.

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та Товариство з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" звернулися до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про виплату компенсації за порушення майнових авторських прав у сумі 14500,00грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.11.2016р. порушено провадження у справі №916/3051/16 та справу призначено до розгляду.

02.12.2016р. за вх.суду№2-6400/16 надійшло клопотання позивача Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому він просить суд здійснити розгляд справи №916/3051/16 за участю представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції та зазначає, що найближчий суд до якого може прибути представник позивача є господарський суд міста Києва (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-в).

05.12.2016р. листом було повідомлено позивача про те, що у господарському суді міста Києва на 13.12.2016р. о 11:30 відсутня можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі №916/3051/16 у зв'язку із наявністю інших судових засідань, призначених в режимі відеоконференції у зв'язку з чим клопотання про проведення судових засідань по справі №916/3051/16 у режимі відеоконференції буде розглянуто в судовому засіданні 13.12.2016р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.12.2016р. було задоволено клопотання Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

26.12.2016р. за вх.суду№31231/16 Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" надала додаткові пояснення.

05.01.2017р. за вх.суду№2-33/17 Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" звернулася до суду з заявою від 01.01.2017р. про збільшення розміру позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 10 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2017р. у сумі 32000,00грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

Відповідач в засідання суду не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області від 11.11.2016р., 13.12.2016р., 26.12.2016р/ направлялись відповідачу за належною адресою, зазначеною в позовній заяві та у наявному в матеріалах справи витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 13.01.2017р.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 "Про деякі питання, порушені в доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" викладена правова позиція, згідно якої відмітка про відправку процесуального документа суду на зворотньому аркуші у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам у справі та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначено про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Враховуючи викладене, справа розглядається без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" суд встановив:

01.01.2014р. між Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (позивач 1, Організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" (позивач 2, Видавник) було укладено договір №АУ003К про право управління майновими авторськими правами (далі договір №АУ003К) відповідно до умов якого Видавник надав Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та Субвидані твори, що належать або протягом дії договору будуть належати, а саме дозволяти або забороняти від імені Видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов договору (п.2.1. договору №АУ003К).

Згідно умов п.5.1. договору №АУ003К Організація отримує повноваження здійснювати колективне управління майновими правами Видавника зокрема на публічне виконання творів як безпосередньо виконавцем або колективом виконавців (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких технічних пристроїв та процесів, під час здійснення гастрольних заходів (на концертах) - як з платним так і безкоштовним входом, а також в громадських місцях при проведенні культурно-масових заходів; публічне виконання об'єктів авторського права за допомогою будь-яких технічних пристроїв (не включаючи живе виконання виконавцем або колективом виконавців), у місцях здійснення господарської діяльності, (підприємства торгівлі та послуг, розважальні заклади, заклади громадського харчування), а також в інших місцях - як з платним так і безкоштовним входом, де присутні або можуть бути присутні особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих, незалежно від того, присутні вони в одному місці та в один і той же час або у різних місцях та в різний час.

Організація має право вживати будь які законні заходи, направлені на захист майнових прав Видавника, в тому числі перешкоджати використанню об'єктів авторського права без дозволу Організації, забороняти таке використання та здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу Організації, але за умови отримання попередньої згоди Видавника на такі дії. У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав Видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами (п.п. 8.2., 8.3. договору №АУ003К).

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2014р. (п.11.4. договору №АУ003К).

01.01.2014р. між сторонами договору №АУ003К була укладена додаткова угода №1 за якою сторони погодили, що відшкодування витрат пов'язаних зі збором, розподілом та виплатою винагороди здійснюється у процентному співвідношенні до загальної суми за встановленими ставками: 40% від суми винагороди, зібраної на користь Правовласника з 01.01.2013р. по 31.03.2014р., 30% суми винагороди, зібраної на користь Правовласника з 01.04.2014р., 50% від сум, фактично отриманих Організацією на підставі судових рішень.

01.01.2014р. сторони уклали додаткову угоду №2 якою встановили форми погодження та довіреності Видавника, що видаватимуться Організації.

31.12.2014р. між сторонами була укладена додаткова угода №2 якою сторони продовжили термін дії договору до 31.12.2015р. включно.

22.12.2015р. сторони підписали додаткову угоду №3 якою продовжили термін дії договору до 31.12.2016р. та виклали п.8.4. договору у новій редакції: "Для вчинення дій, визначених у п.8.3. договору, Видавник надає Організації право отримувати судові накази і приймати на свою користь виконання за прийнятими судовими актами із наступним розподілом прийнятого виконання на користь Видавника. Умови та порядок такого розподілу встановлюються договором та додатковими угодами. ".

31.12.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Перше музичне видавництво" (Ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" (Ліцензіат) було укладено ліцензійний договір №ПЛВ-054/15 (далі договір №ПЛВ-054/15) відповідно до умов якого Ліцензіар на строк і в межах території надає Ліцензіату права на використання об'єктів з каталогу Ліцензіара, що визначає право Ліцензіата на свій розсуд здійснювати, дозволяти або забороняти здійснювати певні дії.

Згідно виписки з каталогу, який є невід'ємною частиною договору №ПЛВ-054/15 ТОВ "Перше музичне видавництво" передав ТОВ "УМИГ МЬЮЗИК" право на використання право на використання музичних творів зокрема музичного твору "У меня появился другой" (автор музики та слів ОСОБА_6, виконавець - ОСОБА_8 feat, ОСОБА_7.

На виконання договору №ПЛВ-054/15 ТОВ "УМИГ МЬЮЗИК" надано декларацію щодо переданих в управління музичного твору "У меня появился другой" (автор музики та слів ОСОБА_6, виконавець - ОСОБА_8 feat, ОСОБА_7. Відповідно до зазначеної декларації ТОВ "УМИГ МЬЮЗИК" отримало від ТОВ "Перше музичне видавництво" майнові права на зазначений твір на підставі Ліцензійного договору від 31.12.2014р. №ПЛВ-054/15.

Як зазначає Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", 16.06.2016р. її представником ОСОБА_7 була проведена фіксація фактів використання музичних творів у кафе "Шашличок" (смт. Затока, Одеська область, вул. Вокзальна, 65). Фіксація була проведена як шляхом складання відповідних актів фіксації, так і проведенням відеозаписів використання відповідачем музичних творів. За результатами проведених дій була проведена перевірка наявності прав на використані відповідачем музичні твори у праввласників, правами яких управляє Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами". Внаслідок перевірки було виявлено, що майнові права авторські права на музичний твір "У меня появился другой" (автор музики та слів ОСОБА_6, виконавець - ОСОБА_8 feat, ОСОБА_7, який належить ТОВ "УМИГ МЬЮЗИК" згідно ліцензійного договору 31.12.2014р. №ПЛВ-054/15 з ТОВ "Перше музичне видавництво".

В підтвердження факту використання відповідачем музичного твору "У меня появился другой" (автор музики та слів ОСОБА_6, виконавець - ОСОБА_8 feat, ОСОБА_7 позивачем 1 надана копія акту фіксації фактів (контрольного прослуховування) прямого чи опосередкованого комерційного використання музичних творів, опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та фіксованих у них виконань №16/06/201/56 від 16.06.2016р., копія попереднього рахунку від 16.06.2016р., копія чеку ПРИВАТБАНК від 20.06.2016р. та відеозапис (фіксація використання музичних творів за допомогою технічних засобів).

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги в редакції про збільшення розміру позовних вимог від 01.01.2017р. (вх.суду№2-33/17 від 05.01.2017р.) та стягнути з відповідача 10 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2017р. у сумі 32000,00грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч. 2-4 ст. 426 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.435 ЦК України первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Згідно статті 440 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 441 ЦК України визначено, що використанням твору, в тому числі, є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі.

За визначенням, яке наведене у статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час;

Правовідносини між сторонами також регулюються Законом України "Про авторське право і суміжні права" який охороняє особисті немайнові права і майнові права авторів та їх правонаступників, пов'язані із створенням та використанням творів науки, літератури і мистецтва - авторське право, і права виконавців, виробників фонограм і відеограм та організацій мовлення - суміжні права.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про авторське право та суміжні права" суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" ч. 1 ст. 49 Закону України "Про авторське право та суміжні права", організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, функцію звернення до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

При цьому п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" визначено, що така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

Відповідно до п. 49 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності свідоцтвом про облік організації колективного управління №18/2011 від 24.01.2011р.

Відповідно до умов п.8.2., 8.3. укладеного між позивачами договору №АУ003К Організація має право вживати будь які законні заходи, направлені на захист майнових прав Видавника, в тому числі перешкоджати використанню об'єктів авторського права без дозволу Організації, забороняти таке використання та здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу Організації, але за умови отримання попередньої згоди Видавника на такі дії. У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав Видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" визначено, що, враховуючи приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача. Відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Згідно ст. 435 ЦК України, первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства).

У відповідності до ч.2 цієї статті суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Статтею 1108 ЦК України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

Згідно зі ст. 1109 цього ж Кодексу, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Судом встановлено, що 01.01.2014р. між Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (Організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" (Видавник) було укладено договір №АУ003К про право управління майновими авторськими правами відповідно до умов якого Видавник надав Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та Субвидані твори, що належать або протягом дії договору будуть належати, а саме дозволяти або забороняти від імені Видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов договору (п.2.1. договору №АУ003К).

Згідно умов п.5.1. договору №АУ003К Організація отримує повноваження здійснювати колективне управління майновими правами Видавника зокрема на публічне виконання творів як безпосередньо виконавцем або колективом виконавців (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких технічних пристроїв та процесів, під час здійснення гастрольних заходів (на концертах) - як з платним так і безкоштовним входом, а також в громадських місцях при проведенні культурно-масових заходів; публічне виконання об'єктів авторського права за допомогою будь-яких технічних пристроїв (не включаючи живе виконання виконавцем або колективом виконавців), у місцях здійснення господарської діяльності, (підприємства торгівлі та послуг, розважальні заклади, заклади громадського харчування), а також в інших місцях - як з платним так і безкоштовним входом, де присутні або можуть бути присутні особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих, незалежно від того, присутні вони в одному місці та в один і той же час або у різних місцях та в різний час.

Організація має право вживати будь які законні заходи, направлені на захист майнових прав Видавника, в тому числі перешкоджати використанню об'єктів авторського права без дозволу Організації, забороняти таке використання та здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу Організації, але за умови отримання попередньої згоди Видавника на такі дії. У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав Видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами (п.п. 8.2., 8.3. договору №АУ003К).

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2014р. (п.11.4. договору №АУ003К).

01.01.2014р. між сторонами договору №АУ003К була укладена додаткова угода №1 за якою сторони погодили, що відшкодування витрат пов'язаних зі збором, розподілом та виплатою винагороди здійснюється у процентному співвідношенні до загальної суми за встановленими ставками: 40% від суми винагороди, зібраної на користь Правовласника з 01.01.2013р. по 31.03.2014р., 30% суми винагороди, зібраної на користь Правовласника з 01.04.2014р., 50% від сум, фактично отриманих Організацією на підставі судових рішень.

01.01.2014р. сторони уклали додаткову угоду №2 якою встановили форми погодження та довіреності Видавника, що видаватимуться Організації.

31.12.2014р. між сторонами була укладена додаткова угода №2 якою сторони продовжили термін дії договору до 31.12.2015р. включно.

22.12.2015р. сторони підписали додаткову угоду №3 якою продовжили термін дії договору до 31.12.2016р. та виклали п.8.4. договору у новій редакції: "Для вчинення дій, визначених у п.8.3. договору, Видавник надає Організації право отримувати судові накази і приймати на свою користь виконання за прийнятими судовими актами із наступним розподілом прийнятого виконання на користь Видавника. Умови та порядок такого розподілу встановлюються договором та додатковими угодами. ".

31.12.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Перше музичне видавництво" (Ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" (Ліцензіат) було укладено ліцензійний договір №ПЛВ-054/15 (далі договір №ПЛВ-054/15) відповідно до умов якого Ліцензіар на строк і в межах території надає Ліцензіату права на використання об'єктів з каталогу Ліцензіара, що визначає право Ліцензіата на свій розсуд здійснювати, дозволяти або забороняти здійснювати певні дії.

Згідно виписки з каталогу, який є невід'ємною частиною договору №ПЛВ-054/15 ТОВ "Перше музичне видавництво" передав ТОВ "УМИГ МЬЮЗИК" право на використання право на використання музичних творів зокрема музичного твору "У меня появился другой" (автор музики та слів ОСОБА_6, виконавець - ОСОБА_8 feat, ОСОБА_7.

На виконання договору №ПЛВ-054/15 ТОВ "УМИГ МЬЮЗИК" надано декларацію щодо переданих в управління музичного твору "У меня появился другой" (автор музики та слів ОСОБА_6, виконавець - ОСОБА_8 feat, ОСОБА_7. Відповідно до зазначеної декларації ТОВ "УМИГ МЬЮЗИК" отримало від ТОВ "Перше музичне видавництво" майнові права на зазначений твір на підставі Ліцензійного договору від 31.12.2014р. №ПЛВ-054/15.

Таким чином, проаналізувавши зміст вказаних договорів, з огляду на норми ст.204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, суд вважає, що позивачами доведено наявність у них майнових прав на музичний твір "У меня появился другой" (автор музики та слів ОСОБА_6, виконавець - ОСОБА_8 feat, ОСОБА_7 у тому числі права на судовий захист від їх порушень.

В силу статті 441 ЦК України використанням твору вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання, в тому числі з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення) у місці, відкритому для публічного відвідування.

Факт використання об'єктів вищевказаних музичних творів відповідачем підтверджується актом фіксації №16/06/16/5 від 16.06.2016р., складеним уповноваженим представником організації колективного управління авторськими та суміжними правами згідно якого було встановлено, що в приміщенні кафе "Шашличок" за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Вокзальна, 65, в якому відповідач здійснює свою господарську діяльність, публічно виконувались музичні твори, серед яких твір під назвою "У меня появился другой" (автор музики та слів ОСОБА_6, виконавець - ОСОБА_8 feat, ОСОБА_7.

Доводи позивача про те, що попередній рахунок від 16.06.2016р. належить саме Фізичній особі-підпримцю ОСОБА_3 судом до уваги не приймаються, оскільки копія попереднього рахунку не відповідає вимогам ст. 34 Господар ського процесуального кодексу України стосовно належності і допустимості до казів.

Відповідно до статті 2 Закону України №265/95-ВР "Про засто сування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчу вання та послуг" від 06.07.1995р. розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових оштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;розрахунковий документ це документ встанов леної форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання пос луг, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у вста новленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Таким чином товарний чек є розрахунковим документом. Порядок оформлення роз рахункових документів при проведенні розрахункових операцій за готівку в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України №265/95-ВР "Про засто сування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчу вання та послуг" від 06.07.1995р. При цьому законодавчо визначено випадки звільнення продавця від обов'язкового надання по купцю оформлених за встановленою формою касових чеків, надрукованих реєстра тором розрахункових операцій, або розрахункових квитанцій, заповнених вручну.

Пунктом 15 статті 3 Закону України №265/95-ВР "Про засто сування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчу вання та послуг" від 06.07.1995р. передбачено, що чеки, накладні та інші письмові документи, які засвідчують передачу права власності на товари (послуги) від продавця до покупця, повинні видаватися покупцю таких товарів (послуг) на йо го вимогу. Тобто такі документи видаються за вимогою покупця.

Разом із тим, якщо форма та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов'язковим, визначені наказом Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000 р. №614 "Про затвердження норма тивно-правових актів до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", то форма та зміст товарного чека на теперішній час законодавчо не визначена.

Таким чином, суб'єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної фо рми. Разом із тим, виходячи із змісту терміна "розрахункові документи", до яких на лежать товарні чеки відповідно до Закону України №265/95-ВР "Про засто сування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчу вання та послуг" від 06.07.1995р., вважається, що товарний чек для визначення його як розрахункового документа має містити інформацію стосовно на зви господарської одиниці, адреси господарської одиниці, кількості, вартості прид баних товарів, вартості одиниці виміру товарів, найменування товарів, загальної ва ртості придбаних товарів, дати (день, місяць, рік) проведення розрахункової опера ції, підпису особи, що здійснює розрахунки.

Судом встановлено, що наданий позивачем оригінал попереднього рахунку від 16.06.2016р. (копія міститься в матеріалах справи) не тільки не містить інформації стосовно місця придбання товару та продавця товару, він не містить підпису суб'єкта господарювання чи його працівника, у зв'язку з чим попередній рахунок від 16.06.2016р. не є належним доказом придбання саме у відповідача товару.

Доводи позивача про те, що чек Приватбанку свідчить про придбання позивачем послуг саме у відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки копія попереднього рахунку не відповідає вимогам ст. 34 Господар ського процесуального кодексу України стосовно належності і допустимості до казів оскільки чек Приватбанку містить дату 20.06.2016р., а факт порушення відповідачем авторського права був виявлений позивачем 16.06.2016р.

Дійсно актом фіксації №16/06/16/5 від 16.06.2016р. було встановлено факт, що в кафе "Шашличок" за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Вокзальна, 65, публічно виконувались музичні твори, серед яких твір під назвою "У меня появился другой" (автор музики та слів ОСОБА_6, виконавець - ОСОБА_8 feat, ОСОБА_7, але позивачем не доведено, що саме відповідач ФОП ОСОБА_3 здійснює в даному кафе свою підприємницьку діяльність.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 32000,00грн. не підтверджені належними доказами у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача Приватну організацію "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75 ст.ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У позові Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗИК" до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 32000,00грн. - відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 17 січня 2017р.

Суддя Л.В. Степанова