Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

«16» січня 2017 року Справа № 927/10/17

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю АЗС «Крос»,

вул. Максиміхіна, 7-а, м. Ічня, Чернігівська область, 16703

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Ічнянський завод сухого молока та масла»,

вул. Бунівка, 164, м. Ічня, Чернігівська область, 16703

Предмет спору: про стягнення 1200000,00 грн.

Суддя Лавриненко Л.М.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1 - директор

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 01.11.2016, юрисконсульт

Рішення приймається після оголошеної в судовому засіданні перерви, з 12.01.2017 по 16.01.2017, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю АЗС «Крос» подано позов про стягнення з відповідача Публічного акціонерного товариства «Ічнянський завод сухого молока та масла» 1200000,00 грн за договором про надання фінансової допомоги на поворотній основі № 08/12/16 від 08.12.2016.

За клопотанням відповідача здійснювалась фіксація судових засідань 12.01.2017 та 16.01.2017 технічними засобами, а саме програмно-апаратного комплексу Оберіг.

В судовому засіданні 12.01.2017 позивачем подано копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, копію статуту, копію виписки з банківського рахунку та належним чином завірені копії документів доданих до позовної заяви, які залучено судом до матеріалів справи.

Відповідач, у поданому в судовому засіданні 12.01.2017 відзиві на позов №87 від 11.01.2017, підтверджує отримання від позивача фінансової допомоги в повному обсязі, зазначає, що у визначений договором строк та найближчим часом відповідач не має можливості повернути кошти. Вважаючи, що позивачем порушено порядок досудового врегулювання спору просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки на думку відповідача даний позов було подано передчасно.

В судовому засіданні 12.01.2017 суд перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 12.01.2017 судом було здійснено огляд оригіналу договору про надання фінансової допомоги на поворотній основі № 08/12/16 від 08.12.2016. Оригінал оглянуто судом та повернуто представнику позивача.

В судовому засіданні 12.01.2017 суд оголосив перерву до 16.01.2017 до 10:00 год.

Від позивача надійшла факсограма супровідний лист №4 від 12.01.2017 до якого було додано копію балансу (звіту про фінансовий стан) ТОВ АЗС «Крос» на 30.09.2016.

13.01.2017 від відповідача на адресу суду надійшов супровідний лист № 102 від 13.01.2017, до якого відповідачем додано копію протоколу засідання наглядової ради ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» № 06/12/2016 від 06.12.2016, підтверджуючого надання ОСОБА_3 права на вчинення значного правочину з ТОВ АЗС «Крос» на суму 1200000,00 грн.

16.01.2017 до початку судового засідання через канцелярію суду подано оригінали супровідних листів №4 від 12.01.2017 (позивача) та № 102 від 13.01.2017 (відповідача), які разом з доданими документами залучено судом до матеріалів справи.

Інших заяв та клопотань на час розгляду справи до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 статті 202 та ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

08.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю АЗС «Крос» (позикодавець, позивач по справі) та Публічним акціонерним товариством «Ічнянський завод сухого молока та масла» (позичальник, відповідач по справі) укладено договір про надання фінансової допомоги на поворотній основі № 08/12/16

За цим договором позикодавець приймає на себе зобовязання надати позичальнику фінансову допомогу в національній валюті, а позичальник зобовязується її використати відповідно до п. 1.3. цього договору та повернути належні позикодавцю кошти у строки та на умовах, визначених договором (п.1.1. договору).

Пунктом 8.1. договору № 08/12/16 від 08.12.2016 сторони погодили, що договір набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплених печатками сторін та діє до повного виконання ними зобовязань.

Договір підписано директором ТОВ АЗС «Крос» ОСОБА_1, повноваження якого на підписання договору підтверджуються статутом ТОВ АЗС «Крос», затвердженим загальними зборами засновників (протокол № 1 від 08.11.2016), призначеним на посаду рішенням зборів засновників (протокол № 21 від 27.09.2013) та головою правління ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» ОСОБА_3, права на вчинення правочину якого підтверджується статутом ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» затвердженим загальними зборами акціонерів (протокол № 21 від 30.12.2011) та зареєстрованим державним реєстратором 21.01.2012 За № 00002), а також рішенням наглядової ради ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» (протокол № 06/12/2016 від 06.12.2016), яким надано право голові правління ПАТ «Ічнянський завод сухого молока та масла» ОСОБА_3П на укладення значного правочину з ТОВ АЗС «Крос» на суму 1200000,00 грн.

Оскільки сторони не надали суду належних та допустимих доказів розірвання договору № 08/12/16 від 08.12.2016 та визнання його недійсним, то суд доходить висновку, що на час розгляду справи договір про надання фінансової допомоги на поворотній основі № 08/12/16 від 08.12.2016 є чинним.

Пунктом 1.3. договору визначено, що фінансова допомога надається для використання коштів позичальником у своїй господарській діяльності.

Пунктом 3.1. договору № 08/12/16 від 08.12.2016 сторони погодили надання позивачем відповідачу фінансової допомоги у розмірі 1200000,00 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору № 08/12/16 від 08.12.2016 зобовязання позикодавця вважаються виконаними в день зарахування коштів на розрахунковий рахунок позичальника.

Зі змісту договору про надання фінансової допомоги на поворотній основі № 08/12/16 від 08.12.2016 вбачається, що за юридичною природою вказаний договір є договором позики.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору № 08/12/16 від 08.12.2016 платіжним дорученням №2390 від 09.12.2016 позивачем на рахунок відповідача перераховано 477000,00 грн, платіжним дорученням №2391 від 09.12.2016 позивачем перераховано на рахунок відповідача 477000,00 грн. Всього перераховано відповідачу 1200000,00грн. В графі призначення платежу платіжних доручень позивачем зазначено «фінансова допомога на поворотній основі згідно договору № 08/12/6 від 08.12.2016 без ПДВ»

Надаючи пояснення у справі, позивач вказує на те, що 1200000,00 грн перераховані вищезгаданими платіжними дорученнями з опискою в призначенні платежу перераховані відповідачу саме на виконання умов договору № 08/12/16 від 08.12.2016.

В судовому засіданні 12.01.2017 відповідач пояснив, що будь-яких інших договорів крім договору про надання фінансової допомоги на поворотній основі № 08/12/16 від 08.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю АЗС «Крос» та Публічним акціонерним товариством «Ічнянський завод сухого молока та масла» не укладалось, 1200000,00 грн коштів отримано від позивача саме як поворотна фінансова згідно договору № 08/12/16 від 08.12.2016

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що грошові кошти в сумі 1200000,00грн були сплачені позивачем як фінансова допомога на виконання умов договору про надання фінансової допомоги на поворотній основі № 08/12/16 від 08.12.2016

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позичальник зобовязується повернути у повному обсязі отримані у користування кошти, на рахунок, зазначений позикодавцем, у повному обсязі не пізніше 15.12.2016. Вказаний строк може бути збільшений сторонами за додатковою домовленістю. (п. 4.1. договору № 08/12/16 від 08.12.2016)

Згідно ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідач в порушення взятих на себе зобовязань отриману фінансову допомогу у встановлений договором строк (15.12.2016) не повернув, доказів збільшення строку повернення позичальником фінансової допомоги за договором № 08/12/16 від 08.12.2016 суду не надав.

Позивач звернувся до відповідача з повідомленням-вимогою № 67 від 16.12.2016 в якому вимагав від останнього виконати зобовязання за договором про надання фінансової допомоги на поворотній основі № 08/12/16 від 08.12.2016 та повернути кошти у сумі 1200000,00грн.

У відповіді на вимогу (лист №2787 від 20.12.2016) відповідач повідомив позивача, що за ситуації, що склалась на підприємстві, Публічне акціонерне товариство «Ічнянський завод сухого молока та масла» не може виконати зобовязання за договором фінансової допомоги від 08.12.2016 та повернути кошти найближчим часом.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, взяті на себе зобовязання не виконав, поворотну фінансову допомогу своєчасно не повернув, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача щодо порушення позивачем порядку досудового врегулювання спору та передчасним зверненням з позовною заявою до суду господарським судом до уваги не приймаються, оскільки право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 у справі №1-2/2002

Оскільки спір виник у звязку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VI, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 18000,00 грн.

Керуючись ст. 11, 202, 205, 207, 526, 612, 626, 629, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, ст. 173, 174, 175, 193, Господарського кодексу України, ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України „Про судовий збір, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ічнянський завод сухого молока та масла», вул. Бунівка, 164, м. Ічня, Чернігівська область, 16703(, р/р 1469 в ПАТ «БТА Банк» м. Київ, МФО 321723) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АЗС «Крос», вул. Максиміхіна, 7-а, м. Ічня, Чернігівська область, 16703 (, р/р 3056 в ЧОУ ПАТ «Ощадбанк», МФО 35,00 грн фінансової допомоги та 18000,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення підписано 17.01.2017.

Суддя Л.М.Лавриненко