РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2017Справа №910/21107/16

За позовомПриватного акціонерного товариства "Cтрахова компанія "Альфа Страхування"
доТовариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре"
провідшкодування шкоди в сумі 4 114,10 грн.

СуддяБорисенко І.І.

Представники:
від позивача - не з'явився;
від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 4 114,10 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд. 38.

Відповідно до статті 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача по справі.

На призначені судові засідання 15.12.2016, 17.01.2017 представник відповідача не з'являвся, витребуваних судом доказів не надав, про дату та час проведення судових засідань повідомлений належним чином, про що зокрема свідчать наявні в матеріалах справи оригінали поштових відправлень, з яких слідує, що поштова кореспонденція з ухвалами суду про призначення судового засідання була вручена відповідачу 12.12.2016, 03.01.2017.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судового засідання, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

Враховуючи встановлений ч. 1 ст. 69 ГПК України строк вирішення спору та зважаючи на те, що суд не знайшов підстав для відкладення розгляду справи, відповідно до статті 75 ГПК України суд здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.04.2015 у м. Одесі по вул. Головатого трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля "Тойота" (д.н. НОМЕР_1), під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля "ГАЗ" (д.н. НОМЕР_2) під керуванням водія ОСОБА_3

Причиною ДТП стало те, що водій водія ОСОБА_3, керуючи автомобілем "ГАЗ", д.р.н. НОМЕР_2 під час руху заднім ходом, не переконався що це буде безпечно та не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Тойота", д.н. НОМЕР_1, чим порушив вимоги ПДР України. Дані обставини підтверджуються розгорнутою довідкою №62091091 про дорожньо-транспортну пригоду та постановою Суворовського районного суду м. Одеса (справа №523/6534/15-п, провадження 3/523/2277/15), копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди були завдані механічні пошкодження автомобілю "Тойота", (д.н. НОМЕР_1), який був застрахований у Приватного акціонерного товариства «Cтрахова компанія «Альфа Страхування» згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту від 11.02.2015 №046.0813310. 370.

На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 11.02.2015 №046.0813310.370. на підставі заяви, Акту огляду пошкодженого транспортного засобу, рахунку фактури від 28.04.2015р. №2804-15, розрахунку суми страхового відшкодування, а також на підставі страхового акту від 11.06.2015 №0804.206.15.01.01 ПАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 4 114,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 15.06.2015 №11011 на суму 4 114,10 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Предметом даного спору є зворотна вимога страховика до особи, відповідальної за завдану шкоду, про стягнення компенсації страхового відшкодування, виплаченого страхувальнику за договором добровільного страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля "ГАЗ", д.р.н. НОМЕР_2, ОСОБА_3, під час експлуатації вказаного автомобіля, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено постановою Суворовського районного суду м. Одеса (справа №523/6534/15-п, провадження 3/523/2277/15).

Як встановлено судом, на час скоєння вищевказаної ДТП (21.04.2015) цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "ГАЗ 2705" (д.н. НОМЕР_2) ОСОБА_4 за шкоду, завдану майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля "Тойота", (д.н. НОМЕР_1), була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АІ/3395638 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 0,00 грн.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АІ/3395638 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "ГАЗ 2705" (д.н. НОМЕР_2), на час спірної ДТП.

З урахуванням змісту ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися судом у кожному конкретному випадку.

Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

З матеріалів справи вбачається, що вартість матеріального збитку відповідно до виставленого рахунку №2804-15 від 28.04.2015 та страхового акта складає 4 589,10 грн.

При цьому судом враховано, що Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Документом, який підтверджує дійсний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, є акт виконаних робіт. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжне доручення (інший документ, який підтверджує факт перерахування коштів на відновлювальний ремонт).

Відтак, реальний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля "Тойота", (д.н. НОМЕР_1), склав 4 114,10 грн., відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 11.06.2015. Факт виплати позивачем, як страховиком цивільно-правової відповідальності потерпілої у ДТП особи, страхового відшкодування в розмірі 4 114,10 грн. суду також доведений (підтверджується платіжними дорученнями від 15.06.2015 №1101 на суму 4 114,10 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Разом з тим, суд вказує, що звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. До того ж, Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу.

Верховний Суд України у постанові від 15.04.2015 року підтвердив правомірність висновків викладених у постанові Вищого господарського суду України від 10.12.2014 у справі №910/7163/14, щодо набуття право зворотної вимоги у межах фактичних затрат зазначивши, що господарські суди обґрунтовано визнали, що Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Судом також враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону N1961-IV, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи у позивача виникло право вимоги до відповідача в розмірі 4 114,10 грн.

Відповідно до частини 18 статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Згідно полісу №АІ/3395638 франшиза, тобто сума, на яку зменшується страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 0,00 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АІ/3395638 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", ст. 993ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (4 114,10 грн.) за мінусом франшизи за полісом №АІ/3395638 в сумі 0,00 грн., тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 4 114,10 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню судом повністю в сумі 4 114,10 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре" (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд. 38, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (02160, м. Київ, проспект Возз'єднання, буд. 19, ) 4 114,10 грн. (чотири тисячі сто чотирнадцять) грн. 10 коп. страхового відшкодування, а також 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 19.01.2017

Суддя І.І. Борисенко