РІШЕННЯ

11 січня 2017 року Справа № 913/1200/16

Провадження №4/913/1200/16

За позовом

Керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах позивача

ОСОБА_1 міської ради Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Публічного акціонерного товариства РВС Банк, м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство Сєвєродонецьктеплокомуненерго, м. Сєвєродонецьк Луганської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_2, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про визнання припиненими зобовязань іпотеки, зняття заборони відчуження, виключення внесених записів до Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Cуддя господарського суду Луганської області - Старкова Г.М.

Секретар судового засідання-помічник судді Наумова В.В.

У засіданні брали участь:

від заявника прокурор Харківської області Хряк О.О., псвідчення № 028256 від 15.08.2014;

від позивача - ОСОБА_1 міської ради Луганської області ОСОБА_3, довіреність № 1-Д, від 03.01.2017;

від відповідача - Публічного акціонерного товариства РВС Банк представник не прибув;

від третьої особи - Комунальне підприємство Сєвєродонецьктеплокомуненерго - ОСОБА_4, довіреність № 01-17 від 10.01.2016;

від третьої особи - приватного нотаріуса ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_2 - представник не прибув.

Під час судового процесу здійснювалося фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Суть спору: Керівник ОСОБА_1 місцевої прокуратури Луганської області звернувся до господарського суду Луганської області з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - ОСОБА_1 міської ради Луганської області до Публічного акціонерного товариства Перехідний банк РВС Банк, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство Сєвєродонецьктеплокомуненерго та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_2, за якою заявник просить суд:

- визнати припиненими зобов'язання іпотеки щодо будівлі Льодового палаці спорту, розташованого по вул. Маяковського, буд. 28, м. Сєвєродонецьк Луганської області, яка складається відповідно до відомостей, викладених у витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого ОСОБА_1 міським бюро технічної інвентаризації від 09.08.2005 за № 8001124, реєстраційний № 11659743, з яких:

1-літ. А-3Н, а, а1-а5, ПД- будівля льодового палацу спорту, бетон, скло, загальною площею 11205,7 кв.м.;

2-літ. В-повітрявідбірник;

3-літ. Г- повітрявідбірник;

4- охолоджувальний басейн;

5-І замощення (реєстраційний номер майна № 11659743), яке встановлене іпотечним договором, що посвідчений 07.09.2005 приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського округу Луганської області ОСОБА_2 та зареєстрований у реєстрі за № 4083;

- зняти заборону на відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності територіальній громаді міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради (код за , бульвар Дружби Народів, 32 м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404), а саме: будівлі Льодового палацу спорту, що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк вул. Маяковського, буд. 28, яка накладена приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_2, зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним № 2363592;

- виключити внесений до Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна запис про накладення заборони на нерухоме майно за реєстраційним № 2363592 (обєкт обтяження: будівля Льодового палацу спорту, адреса: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, буд. 28, номер РПВН: 11659743);

- виключити внесений до Державного реєстру іпотек запис про іпотеку № 2366849 відносно обєкта: будівля Льодового палацу спорту, адреса: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, буд. 28, номер РПВН: 11659743.

Прокурор у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Позивачем будь-яких пояснень на позовну заяву до суду не надано.

Представник відповідача на адресу господарського суду Луганської області 05.12.2016 (згідно штампу вхідний № 8932/16 ) подав відзив на позовну заяву № б/н від 05.12.2016, за яким просить суд у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що на даний час спірний іпотечний договір № б/н від 07.09.2005, зареєстрований у реєстрі за № 4083 є дійсним і таким, що не припинив свою дію, та відповідач вважає, що за таких обставин відсутні підстави для задоволення вимог прокурора щодо зняття заборони на відчуження спірного нерухомого майна.

Також, відповідач зазначає, що у відповідності до ст. 17 Закону України Про іпотеку, іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її, з інших підстав передбачених цим законом. У звязку з чим, на думку відповідача, жодних підстав для припинення договору іпотеки, передбачених статтею 17 Закону України Про іпотеку, матеріали справи не містять, відтак відповідач вважає, що іпотека залишається дійсною незалежно від закінчення чи не закінчення строку позовної давності за основним зобовязанням.

Прокурор в судовому засіданні 19.12.2016 надав заяву в порядку ст. 69 ГПК України, за якою просить суд продовжити строк розгляду даної справи на 15 днів.

Представник позивача та відповідача проти задоволення заяви позивача про продовження строку розгляду даної справи на п'ятнадцять днів не заперечували.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 19.12.2016 у справі № 913/1200/16 клопотання прокурора задоволене та строк розгляду даної справи продовжено на п'ятнадцять днів до 16 січня 2017 року включно.

Від прокурора на адресу господарського суду Луганської області 19.12.2016 (згідно штампу вхідний № 9420/16) надійшли заперечення на відзив на позовну заяву відповідача № 9682 від 15.12.2016, за якими прокурор зокрема зазначає, що правовідносини між сторонами виникли внаслідок укладення банком кредитного договору з позичальником та договору іпотеки з іпотекодавцем. Згідно умов кредитного договору та договору іпотеки, з урахуванням змін та доповнень до них, кінцевий термін повернення кредитних коштів визначено 31.03.2009. Таким чином, прокурор вказує на те, що право на звернення до суду у звязку з порушенням умов кредитного договору щодо повернення кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки виникло у банка (відповідача у справі) 01.04.2009, трирічний строк позовної давності сплив 01.04.2012.

Вказаними поясненнями, посилаючись на ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України Про іпотеку, прокурор зазначає, що звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником основного зобов'язання. Факт невиконання боржником Комунальним підприємством Сєвєродонецьктеплокомуненерго основного зобов'язання, що встановлений згаданими вище кредитним договором, підтверджується рішенням господарського суду Луганської області від 24.09.2012 у справі № 30/5014/1940/2012, яким стягнуто з Комунального підприємства Сєвєродонецьктеплокомуненерго на користь Публічного акціонерного товариства Сведбанк заборгованості за кредитом у розмірі 3006616 грн. 67 коп., заборгованості за процентами у розмірі 1201985 грн. 60 коп., судового збору у розмірі 64 380 грн. 00 коп., загальна сума, що стягнута судом становить 4 208 602 грн. 27 коп.

При цьому, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ст. 35 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, посилаючись на ст. ст. 256, 257, ч. 1 ст. 259, ч. ч. 1, 5 ст. 263 Цивільного кодексу України, прокурор вказує на те, що право на звернення до суду у звязку з порушенням умов кредитного договору щодо повернення кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки виникло у банка 01.04.2009, трирічний строк позовної давності сплив 01.04.2012. Зі спливом строку позовної давності припиняється право вимоги боржника, а отже припиняється зобов'язання в розумінні ст. 509 Цивільного кодексу України.

Враховуюче викладене прокурор вважає, що зобов'язання іпотеки, встановлені договором іпотеки від 07.09.2005, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_2, за реєстровим номером 4083, в частині майна, що станом на даний час належить на праві власності територіальній громаді міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради у вигляді будівлі Льодового палацу спорту, вул. Маяковського, буд. 28, м. Сєвєродонецька, Луганської області та складається відповідно до відомостей, викладених у витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого ОСОБА_1 міським бюро технічної інвентаризації від 09.08.2005 за № 8001124, реєстраційний номер: 11659743, з яких: 1- літ. А-3Н, а, а1-а5, ПД - будівля льодового палацу спорту, бетон, скло, загальною площею 11205,7 кв.м, 2-літ. В -повітрявідбірник, 3-літ. Г-повітрявідбірник, 4-охолоджувальний басейн, 5-І замощення, є припиненими.

Наявність судових рішень про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ Перехідний Банк «РВС Банк про звернення стягнення на майно шляхом визнання права власності на підставі пропуску строку позовної давності, свідчить про припинення первісного зобовязання. Таким чином, похідне зобовязання позивача перед відповідачем у вигляді іпотеки за іпотечним договором від 07.09.2005, реєстровий номер 4083, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_2, також підлягає припиненню. Вказані пояснення судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Також, 10.01.2017 (згідно штампу вхідний № 143/17) на адресу господарського суду Луганської області від прокурора надійшли письмові пояснення № 61 вих. 17 від 05.01.2017,

щодо обґрунтування заявлених в позовній заяві вимог з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015, оскільки постанова Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 втратила чинність. Вказані пояснення судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство Сєвєродонецьктеплокомуненерго 11.01.2016 (згідно штампу вхідний № 202/17) на адресу господарського суду Луганської області надійшла заява № 11-21 від 10.01.2017, в порядку ст. 22 ГПК України, за якою останній просить долучити до матеріалів справи додаткові документи, зокрема: копію кредитного договору № 249-К/30 від 31.08.2005 та копії додаткових угод до кредитного договору. Вказана заява судом розглянута та долучена до матеріалів справи з усіма доданими документами.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство Сєвєродонецьктеплокомуненерго 11.01.2016 (згідно штампу вхідний №203/17 ) на адресу господарського суду Луганської області надійшли письмові пояснення № 11-22 від 10.01.2017, за якими останній просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказані пояснення судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_2 подані до суду письмові пояснення від 29.11.2016 № 153/01-16, за якими повідомлено, що документи для посвідчення іпотечного договору були надані в повному обсязі.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників учасників судового процесу, суд

В С Т А Н О В И В :

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив наступне.

За змістом ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень.

Згідно з ст. 2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 визначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорон землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. «Інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Як передбачено ст. 6 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень, тобто суб'єктом права комунальної власності є територіальна громада села, селища, міста. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування згідно статті 16 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є комунальною власністю територіальних громад.

Згідно з ч. 1 ст. 10 вказаного Закону органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та законами, є сільські, селищні, міські ради.

У відповідності до ч.5 ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати обєкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування обєктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Місцеве самоврядування в Україні, згідно ст. 4 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ґрунтується на принципах законності та судового захисту прав місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 міська рада зареєстрована як юридична особа з організаційно-правовою формою орган місцевого самоврядування, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та станом на 24.10.2016 не перебуває в процесі припинення, кінцеве рішення про державну реєстрацію припинення юридичної особи в реєстрі відсутнє. Таким чином, ОСОБА_1 міська рада є органом, уповноваженим державою на здійснення повноважень у спірних правовідносинах.

Підставою для представництва прокурором є порушення інтересів держави, які викликані обмеженням можливості здійснення права комунальної власності, тобто права територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Водночас, ОСОБА_1 міською радою протягом тривалого часу не вжито цивільно-правових заходів щодо визнання припиненими зобовязань іпотеки, зняття заборони відчуження та виключення внесених до Єдиного державного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна та до Державного реєстру іпотек записів, що призводить до порушення економічних інтересів держави, обмежує здійснення права комунальної власності.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України Про прокуратуру, ст. 2 ГПК України у прокурора виникає законне право на звернення із заявою до суду на захист державних інтересів з метою захисту права комунальної власності.

Прокурор у позові зазначив, що між Акціонерним комерційним банком ТАС-Комерцбанк (далі-банк) та Комунальним підприємством Сєвєродонецьктеплокомуненерго (далі позичальник, КП "СТКЕ") укладено кредитний договір № 249-К/30 від 31.08.2002 (далі- кредитний договір), за умовами якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії на умовах строковості, платності, повернення, забезпеченості та цільового характеру використання з лімітом фінансування 5 000 000 грн. 00 коп. з 08.09.2005, 7 000 000 грн. 00 коп. з 01.02.2006 та кінцевим терміном повернення не пізніше 07.09.2007, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти, інші платежі у порядку та строки, встановлені кредитним договором (пункти 1.1, 1.2, 1.3 кредитного договору).

До кредитного договору № 249-К/30 від 31.08.2005 між сторонами за кредитним договором укладено низку додаткових угод, а саме: додаткова угода № 1 від 07.03.2006, додаткова угода № 2 від 29.06.2006, додаткова угода № 3 від 13.07.2006, додаткова угода №4 від 07.05.2007 (якою сторони змінили строк користування кредитною лінією - по 31.03.2009 включно), додаткова угода № 5 від 27.06.2007.

Крім того, з метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 249-К/30 від 31.08.2005 між Акціонерним комерційним банком ТАС-Комерцбанк (далі- іпотекодержатель, відповідач) та Територіальною громадою міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради (далі- іпотекодавець, позивач) укладено іпотечний договір від 07.09.2005 (далі- іпотечний договір), зареєстровано в реєстрі за № 4083, посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_2 та накладено заборону відчуження зазначеного в договорі застави нерухомого майна, а саме: будівлі Льодового палацу спорту, за адресою : Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, буд. 28, що належить на праві власності територіальній громаді міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради, до припинення договору іпотеки.

Відповідно до п. 2 іпотечного договору на забезпечення виконання основного зобов'язання ОСОБА_1 міська рада передає в іпотеку Акціонерному комерційному банку «ТАС-Комерцбанк» належне на праві власності майно: будівлю Льодового палацу спорту, вул. Маяковського, буд. 28, м. Сєвєродонецька, Луганської області, яке складається відповідно до відомостей, викладених у витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого ОСОБА_1 міським бюро технічної інвентаризації від 09.08.2005 за № 8001124, реєстраційний номер: 11659743, з: 1- літ. А-3Н, а, а1-а5, ПД -будівля льодового палацу спорту, бетон, скло, загальною площею 11205,7 кв.м, 2-літ. В - повітрявідбірник, 3- літ. Г - повітрявідбірник, 4-охолоджувальний басейн, 5-І замощення.

Згідно із п. 2.2 іпотечний договір загальна вартість предмету іпотеки становить 10170539 грн. 00 коп.

Зі Статуту Публічного акціонерного товариства Омега Банк вбачається, що рішенням Позачергових Загальних зборів акціонерів від 15.10.2007 Акціонерний комерційний банк ТАС-Комерцбанк змінив своє найменування на Відкрите акціонерне товариство Сведбанк, який виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях Акціонерного комерційного банку ТАС-Комерцбанк. Рішенням Позачергових Загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 Відкрите акціонерне товариство Сведбанк у зв'язку з приведенням Статуту у відповідність до норм Закону України Про акціонерні товариства змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство Сведбанк, яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях ВАТ Сведбанк.

Відповідно до розділу 1 Статуту ПАТ Омега Банк рішенням річних загальних зборів акціонерів від 29.04.2013 ПАТ Сведбанк змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство Омега Банк, яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях ПАТ Сведбанк.

Згідно із розділом 1 Статуту ПАТ Перехідний банк РВС Банк є правонаступником визначених відповідно до плану врегулювання, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.05.2015, активів (включаючи права за договорами забезпечення) та обов'язків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобовязаннями ПАТ Омега банк. Актом від 03.07.2015 №77/07/2015-К приймання-передачі ПАТ Перехідний банк РВС Банк прав на активи неплатоспроможному банку ПАТ Омега Банк в порядку правонаступництва передано всі права кредитора у зобов'язаннях за наступними договорами: кредитний договір від 31.08.2005 з КП Сєвєродонецьктеплокомуненерго; іпотечний договір від 07.09.2005 з ОСОБА_1 міською радою.

Також прокурор зазначив, що КП Сєвєродонецьктеплокомуненерго порушені умови кредитного договору щодо повернення одержаних кредитних коштів, сплати процентів та інших передбачених платежів. Вказаний факт встановлений рішенням господарського суду Луганської області від 24.09.2012 у справі № 30/5014/1940/2012, яким стягнуто з Комунального підприємства Сєвєродонецьктеплокомуненерго на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк заборгованості за кредитом в сумі 3006616 грн. 67 коп., заборгованості за процентами в сумі 1201985 грн. 60 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 64380 грн. 00 коп., всього 4208602 грн. 27 коп.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 70672807 від 18.10.2016 власником нерухомого майна, яке виступає предметом іпотеки є територіальна громада міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради. Прокурор, посилаючись на ст. 16, ч.1 ст.20 ЦК України, ч.1 ст.ст. 33, 39 Закону України Про іпотеку, вказує у позові на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником основного зобов'язання. Факт невиконання боржником Комунальним підприємством Сєвєродонецьктеплокомуненерго основного зобов'язання, що встановлений згаданими вище кредитним договором, підтверджується рішенням господарського суду Луганської області від 24.09.2012 у справі № 30/5014/1940/2012.

Крім того, прокурор, посилаючись на ст. ст. 256, 257, ч.1 ст. 259 Цивільного кодексу України зазначає, що право на звернення до суду у звязку з порушенням умов кредитного договору щодо повернення кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки виникло у банка (відповідача у справі) 01.04.2009, трирічний строк позовної давності сплив 01.04.2012. Пунктом 5.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів зазначено, що позовна давність обчислюється окремо щодо основної і щодо кожної додаткової вимоги. Відтак можливий сплив позовної давності щодо додаткової вимоги, тоді як за основною вимогою позовна давність триватиме. Також, прокурор вказує на те, що рішенням господарського суду Луганської області 21.09.2016 у справі № 913/864/16 в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариство Перехідний банк РВС Банк (відповідач у справі) до ОСОБА_1 міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - КП Сєвєродонецьктеплокомуненерго про звернення стягнення на майно шляхом визнання права власності відмовлено. Будь-які дані, які б свідчили про переривання позовної давності до даної вимоги відсутні.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.11.2016 у справі № 913/864/16 рішення господарського суду Луганської області від 21.09.2016 у справі 913/864/16 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Прокурор зазначає, що основне зобов'язання між ПАТ Перехідний банк РВС Банк (відповідач) та боржником Комунальним підприємством Сєвєродонецьктеплокомуненерго (третя особа) є невиконаним.

Зі спливом строку позовної давності припиняється право вимоги («переслідування або притягнення до суду») боржника, а отже припиняється зобов'язання в розумінні ст. 509 Цивільного кодексу України. Аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України, зокрема, у постанові від 15.01.2015 у справі № 610/14759/14.

Враховуючи викладене вище, прокурор зазначає, що зобов'язання іпотеки, встановлені іпотечним договором від 07.09.2005 є припиненими. Порядок державної реєстрації іпотек регламентуються Законом України «Про іпотеку», Порядком державної реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яким визначено умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

З огляду на викладене, прокурор звернувся до господарського суду Луганської області з даною позовною заявою та в якості правових підстав вказує на норми ст. ст. 11, 16, 251, 252, 256, 257, 259, 261 264, 266, 509, 583, 653 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 3, 11, 17, 33, 39 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 4, 6, 10, 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень».

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечує, з підстав, викладених вище.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство Сєвєродонецьктеплокомуненерго позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_2 повідомила, що документи для посвідчення іпотечного договору, були надані в повному обсязі.

Встановивши фактичні обставини справи, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За змістом ч. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012 № 6, з огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2005 між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" (далі- банк, відповідач, на теперішній час ПАТ "РВС Банк") та Комунальним підприємством "Сєвєродонецьктеплокомуненерго" (далі- КП "СТКЕ", позичальник, третя особа) укладено кредитний договір № 249-К/30, за умовами якого АКБ "ТАС-Комерцбанк" відповідач у справі, за договором банк, надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії на умовах строковості, платності, повернення, забезпеченості та цільового характеру використання з лімітом фінансування 5000000 грн. 00 коп. з 08.09.2005, 7000000 грн. 00 коп. з 01.02.2006 та кінцевим терміном повернення не пізніше 07.09.2007, а КП "СТКЕ" третя особа у справі, за договором позичальник, зобовязався повернути кредит, сплатити проценти, інші платежі у порядку та строки, встановлені кредитним договором (а.с. 30-33).

Відповідно до пункту 1.2 договору сторони погодили графік зменшення кредитної лінії, наведений у додатку №1 до договору.

Кредит надається в безготівковому порядку на поповнення обігових коштів.

Відповідно до пункту 1.4 договору процентна ставка за користування кредитом становить 20 відсотків річних.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що проценти за користування кредитною лінією нараховуються виходячи з розміру процентної ставки, встановленої згідно п. 1.4 договору, з дня перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту фактичного повернення кредитної лінії (в тому числі і за період прострочення погашення кредитної лінії).

При цьому враховується перший день та не враховується останній день користування кредитною лінією. Проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитною лінією, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитною лінією. Якщо день надання та повернення кредитної лінії співпадають, проценти за користування кредитною лінією нараховуються на суму наданих коштів за один день користування кредитною лінією.

Згідно п. 3.2 договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на дату їх сплати відповідно до умов договору за попередній місяць, виходячи із фактичної кількості днів у році та фактичної кількості днів у місяці.

Порядок сплати процентів за користування кредитом визначено п. 3.3 договору, за змістом якого проценти сплачуються щомісячно до 05 числа (включно) за попередній місяць (з 9.00 до 18.00 години) і на дату повернення кредитної лінії.

Договором передбачена відповідальність позичальника за порушення строків повернення кредитної лінії, сплати процентів, зокрема, згідно пункту 6.1 договору позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної ставки рефінансування Національного банку України, що діє на момент прострочення відповідного платежу, від суми відповідного непогашеного платежу за кожен день прострочення.

До кредитного договору № 249-К/30 від 31.08.2005 укладено:

- Додаткову угоду № 1 від 07.03.2006, якою сторони відкрили позичкові рахунки для обліку розрахунків та для обліку нарахованих процентів за користування кредитною лінією; (а.с. 34, том 1).

- Додаткову угоду № 2 від 29.06.2006, якою змінили порядок сплати процентів, виклавши абзац другий п. 3.1 в наступній редакції: "При цьому враховується перший день та не враховується останній день користування кредитною лінією. Проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитною лінією, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитною лінією, виходячи із умов фактичної кількості днів у році та фактичної кількості днів у місяці. Якщо день надання та повернення кредитної лінії співпадають, проценти за користування кредитною лінією нараховуються на суму наданих коштів за один день користування кредитною лінією".

Пункт 3.2 сторони виключили. У зв'язку з цим п. 3.2, 3.3 вважати п. 3.2; п. 3.4 п. 3.3.; пп. 3.4.1 пп. 3.3.1; пп. 3.4.2 пп. 3.3.2. (а.с. 34 зворотна сторона, том 1 ).

- Додаткову угоду № 3 від 13.07.2006, якою п. 3.2 сторони виклали в наступній редакції: "Проценти за користування кредитною лінією сплачуються щомісячно по 10 число (включно) за попередній місяць (з 9.00 до 18.00 години) і на дату повернення кредитної лінії". (а.с. 35, том 1).

- Додаткову угоду № 4 від 07.05.2007, якою сторони змінили строк користування кредитною лінією - по 31.03.2009 включно, та внесли зміни до додатку № 1 до кредитного договору № 249-К/30 від 31.08.2005. (а.с. 35 зворотна сторона, том 1).

- Додаткову угоду № 5 від 27.06.2007, якою внесли зміни до додатку № 1 до кредитного договору № 249-К/30 від 31.08.2005 (а.с. 36, том 1).

В забезпечення зобовязань за цим кредитним договором 07.09.2005 між банком (відповідач у справі) та ОСОБА_1 міською радою (третя особа у справі) укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 4083. Договір посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_2 та одночасно вказаним приватним нотаріусом у звязку з посвідченням договору іпотеки № 4083 накладено заборону відчуження зазначеного в договорі застави нерухомого майна, а саме: будівлі Льодового палацу спорту, що знаходиться за адресою : Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, буд. 28, що належить на праві власності територіальній громаді міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради, до припинення договору іпотеки (а.с. 87-88, том. 1).

Відповідно до п. 2 договору іпотеки на забезпечення виконання основного зобовязання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: будівлю Льодового палацу спорту, яка належить відповідачу та складається з: 1- літ. А-3Н, а, а1-а5, ПД - будівля льодового палацу спорту, бетон, скло, загальною площею 11205,7 кв.м, 2- літ. В - повітрявідбірник, 3- літ. Г - повітрявідбірник, 4- охолоджувальний басейн, 5- І замощення, яка находиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 28.

Згідно із п. 2.2 договору іпотеки загальна вартість предмету іпотеки становить 10170539 грн. 00 коп.

Пунктом 11 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі якщо на день, визначений основним зобовязанням, позичальник не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом,іншу заборгованість. При настанні таких випадків іпотедержатель надсилає позичальнику та іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобовязання у не менш ніж тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Зі Статуту Публічного акціонерного товариства Сведбанк вбачається, що рішенням Позачергових Загальних зборів акціонерів від 15.10.2007 Акціонерний комерційний банк ТАС-Комерцбанк змінив своє найменування на Відкрите акціонерне товариство Сведбанк, який виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях АКБ ТАС-Комерцбанк. Рішенням Позачергових Загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 Відкрите акціонерне товариство Сведбанк у звязку з приведенням Статуту у відповідність до норм Закону України Про акціонерні товариства змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство Сведбанк, яке виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях ВАТ Сведбанк.

Відповідно до розділу 1 Статуту ПАТ Омега Банк рішенням річних загальних зборів акціонерів від 29.04.2013 ПАТ Сведбанк змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство Омега Банк, яке виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях ПАТ Сведбанк.

Згідно із розділом 1 Статуту позивача ПАТ "Перехідний банк "РВС Банк" є правонаступником визначених відповідно до плану врегулювання, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.05.2015, активів (уключаючи права за договорами забезпечення) та обовязків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобовязаннями ПАТ Омега банк.

Актом від 03.07.2015 № 77/07/2015-К приймання-передачі відповідачу прав на активи неплатоспроможному банку ПАТ Омега Банк в порядку правонаступництва передано всі права кредитора у зобовязаннях за наступними договорами:

- кредитний договір № 249-К/30 від 31.08.2005 з КП Сєвєродонецьктеплокомуненерго;

- іпотечний договір від 07.09.2005 з ОСОБА_1 місткою радою.

Третьою особою-позичальником порушені умови кредитного договору щодо повернення одержаних кредитних коштів, сплати процентів та інших передбачених платежів.

Вказаний факт встановлений рішенням господарського суду Луганської області від 24.09.2012 у справі № 30/5014/1940/2012, яким стягнуто з Комунального підприємства Сєвєродонецьктеплокомуненерго на користь Публічного акціонерного товариства Сведбанк в сумі розмірі 1 201 985 грн. 60 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 64380 грн. 00 коп., загальна сума, що стягнута судом становить 4208602 грн. 27 коп.

Доказів виконання судового рішення сторонами суду не представлено.

Вказане рішення господарського суду Луганської області від 24.09.2012 у справі №30/5014/1940/2012 в апеляційному порядку сторонами не оскаржено.

Крім того, в провадження судді господарського суду Луганської області Голенко І.П. перебувала заява Публічного акціонерного товариства "РВС Банк" про заміну сторони стягувача/позивача) у справі № 30/5014/1940/12.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 14.12.2016 у с праві № 30/5014/1940/12 визначено, що згідно із листом № 24-0004/90392 від 02.11.2016 Національним банком України 01.11.2016 погоджено статут Публічного акціонерного банку РВС Банк у новій редакції у звязку зі втратою ПАТ Перехідний банк РВС Банк статусу перехідного та зміною найменування ПАТ Перехідний банк РВС Банк на ПАТ РВС Банк.

Відповідно до абз. 1 ч. 1.1 розділу 1 статуту Публічне акціонерне товариство РВС Банк є правонаступником майна, прав та обовязків Публічного акціонерного товариства Перехідний Банк РВС Банк (банківська ліцензія № 277 від 25.06.2015), який є правонаступником в частині визначених відповідно до плану врегулювання, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.05.2015 (протокол № 102/15) (зі змінами від 12 червня 2015 року (протокол № 127/15) та від 03.07.2015 (протокол № 149/15), активів (включаючи права за договорами забезпечення) та обовязків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобовязаннями ПАТ Омега Банк (найменування неплатоспроможного банку), зареєстрованого Національним банком України 31.10.1991 за № 69.

За результатами розгляду вищевказаної заяви, ухвалою господарського суду Луганської області від 14.12.2016 у справі № 30/5014/1940/12 здійснено заміну сторони у виконавчому провадженні ВП № 34838269, а саме: стягувача - Публічне акціонерне товариство "Сведбанк", що змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариства Омега Банк, на його правонаступника Публічне акціонерне товариство "РВС Банк", м. Київ, вул. Введенська, б. 29/58, ідентифікаційний код 39849797.

Також, рішенням господарського суду Луганської області від 21.09.2016 у справі №913/864/16 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Перехідний банк РВС Банк до ОСОБА_1 міської ради, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Комунальне підприємство Сєвєродонецьктеплокомуненерго про звернення стягнення на майно шляхом визнання права власності відмовлено у повному обсязі.

Вказане рішення суду обґрунтоване застосуванням строку позовної давності, приймаючи його суд виходив з наступного.

До правовідносин сторін за даним позовом застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України.

Згідно умов кредитного договору та договору іпотеки, з урахуванням змін та доповнень до них, кінцевий термін повернення кредитних коштів за всіма застосованими 31.03.2009. Таким чином, право на звернення до суду у звязку з порушенням умов кредитного договору щодо повернення кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки виникло у банка 01.04.2009, трирічний строк позовної давності сплив 01.04.2012, з цим позовом позивач звернувся 02.08.2016, тобто більш ніж через чотири роки після спливу позовної давності.

При цьому, відповідно до статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до статті 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є додатковою вимогою до основної вимоги (основного зобовязання) про стягнення заборгованості за кредитом.

При цьому, позовна давність за змістом глави 19 Цивільного кодексу України обчислюється окремо щодо основної і щодо додаткової вимоги. З цього приводу в пункті 5.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів зазначено, що позовна давність може спливати за додатковою вимогою, тоді як за основною вимогою позовна давність триває. Але якщо позовна давність спливла за основною вимогою, то вважається, що вона спливла і стосовно додаткової вимоги.

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки, позовні вимоги до боржника за основним зобовязанням та до іпотекодавця, як майнового поручителя, є різними.

Отже, іпотекодавець не є боржником у розумінні частини 2 статті 264 Цивільного кодексу України, тому, на думку суду, предявлення позову до боржника за основним зобовязанням (позичальника за кредитним договором) або визнанням ним боргу не перериває позовної давності до майнового поручителя за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Більш того, необхідно відзначити, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку позовної давності, а не після його спливу, що також зазначено в пункті 4.4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 4 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», у зв'язку з чим суд не враховує при вирішенні спору рішення ОСОБА_1 міської ради № 565 від 21.07.2016.

За правилами частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.11.2016 у справі №913/864/16 рішення господарського суду Луганської області від 21.09.2016 у справі № 913/864/16 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с. 185-189, том 1).

Суд вважає, що предметом даного судового розгляду є дослідження питання існування правовідносин іпотеки за іпотечним договором 07.09.2005, який укладено між Акціонерним комерційним банком ТАС-Комерцбанк та територіальною громадою міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради, посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_2, зареєстровано в реєстрі за № 4083, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 249-К/30 від 31.08.2005, укладеного між Акціонерним комерційним банком ТАС-Комерцбанк та Комунальним підприємством Сєвєродонецьктеплокомуненерго, право вимоги за яким перейшло до Публічного акціонерного товариства «РВС Банк».

Відповідно до ст. 546 ЦК України застава це один із видів забезпечення виконання зобовязання.

За правилами ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

У відповідності до ст. 575 ЦК України окремим видом застави є іпотека, як застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставадавця або третьої особи.

За змістом ст. 585 ЦК України право застави виникає з патенту укладання договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України Про іпотеку № 898-IV від 05.06.2003 ( із змінами) Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Правова природа іпотеки полягає у забезпечення можливості кредитора у разі не виконання боржником зобовязання, забезпеченого іпотекою одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника. На відносини майнової поруки норми ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки не поширюються оскільки іпотека за правовою природою є заставою та регулюються нормами параграфа 6глави 49 ЦК України (статтями 572 -593 ЦК України ) та Спеціальним Законом, який є Закон України Про іпотеку. Тому посилання прокурора на норми права, що регулюють поруку, є помилковими.

Підстави припинення права застави визначені статтею 593 ЦК України, щодо іпотеки як її окремого виду статтею 17 Закону про іпотеку, серед яких відсутня така підстава як зміна зобовязання, що призвело до збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця.

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості майна, переданого в іпотеку.

Зазначена правова позиція щодо застосування статей 575, 583, 593 ЦК України, статті 17 Закону Про іпотеку викладена в постановах Верховного Суду України від 16.10.2012 №4/270-13/68, від 16.10.2012 № 5023/6981/11, а також постанові Вищого господарського суду України від 30.10.2013 № 913/1346/13. Рішення Верховного Суду України відповідно до статті 11128 ГПК України щодо застосування певної правової норми у подібних правовідносинах є обовязковим для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

За правилами ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Особливості припинення зобов'язань за договорами купівлі-продажу цінних паперів, укладених на фондовій біржі, встановлюються законодавством.

Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобовязань на певних підставах не допускається.

Підстави припинення правила застави визначені ст. 593 ЦК України, а іпотеки, як окремого виду застави також і статтею 17 Закону України Про іпотеку.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 593 ЦК України однією із підстав припинення права застави є припинення зобовязання, забезпеченого заставою.

Стаття 17 Закону України Про іпотеку передбачає припинення іпотек у разі припинення основаного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Рішенням господарського суду Луганської області від 21.09.2016 у справі № 913/864/16, яке набрало законної сили на підставі постанови Донецького апеляційного господарського суду від 16.11.2016 у справі №913/864/16 з 16.11.2016, встановлено факт відсутності обовязку ОСОБА_1 міської ради відповідати за зобовязаннями Комунальним підприємством Сєвєродонецьктеплокомуненерго за кредитним договором № 249-К/30 від 31.08.2005 нерухомим майном - будівлею Льодового палацу спорту за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, буд. 28, через пропуск строку позовної давності, у звязку з чим судом відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Перехідний банк РВС Банк до ОСОБА_1 міської ради за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Комунального підприємства Сєвєродонецьктеплокомуненерго про звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості КП Сєвєродонецьктеплокомуненерго заборгованості за кредитним договором № 249-К/30 від 31.08.2005 шляхом визнання права власності.

Відповідно до положень ст. 35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Норми статті 124 Конституції України визначають обовязковість виконання усіма субєктами прав судових рішень у справі № 4/29. Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 Совтрансавто-Холдінг проти України, а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 Брумареску проти Румунії встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Факти, встановлені рішенням господарського суду Луганської області у справі № 913/864/16 від 21.09.2016, в силу ст. 35 ГПК України не підлягають доведенню, рішення суду, що набрало законної сили відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 4-5 ГПК України є обовязковими до виконання і враховується при вирішенні даного спору.

Отже, судове рішення у справі № 913/864/16 від 21.09.2016 має приюдиційне значення при вирішення цієї справи в частині визнання судом факту втрати позивачем право задовольнити вимоги за кредитним договором № 249-К/30 від 31.08.2005 за рахунок майна, переданого в іпотеку за іпотечним договором від 07.09.2005.

З цих обставин, позовні вимоги про припинення правовідносин іпотеки за іпотечним договором від 07.09.2005 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зняття заборони на відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності територіальній громаді міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради, виключення з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна запис про накладення заборони на нерухоме майно за реєстраційним № 2363592 та виключення з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку № 2366849 відносно обєкта: будівля Льодового палацу спорту, адреса: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, буд. 28, номер РПВН: 11659743 слід зазначити наступне.

Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень однією з підстав для державної реєстрації прав власності та інших речових прав, обтяжень, визначено рішення суду.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яким визначено умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Відповідно до ст. 74 Закону України Про нотаріат передбачено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України унормовано порядок здійснення нотаріальних дій. Зокрема, п.5.1 ОСОБА_5 15 Порядку Накладання та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації визначено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки) або за рішенням суду.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про іпотеку відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи те, що судом визнані припиненими зобов'язання іпотеки щодо спірного обєкту нерухомого майна - будівлі Льодового палаці спорту, за адресою: вул. Маяковського, буд. 28, м. Сєвєродонецьк Луганської області, а зняття заборони відчуження спірного нерухомого майна, виключення з Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про накладення заборони на нерухоме майне та виключення з Державного реєстру іпотек записів про іпотеку відносно спірного обєкту є похідними від першої вимоги, тому суд дійшов висновку про задоволення вказаних позовних вимог.

Згідно із ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.01.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 5512 грн. 00 коп. .покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах позивача ОСОБА_1 міської ради Луганської області до Публічного акціонерного товариства РВС Банк, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство Сєвєродонецьктеплокомуненерго та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання припиненими зобовязань іпотеки, зняття заборони відчуження, виключення внесених записів до Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек задовольнити повністю.

2. Визнати припиненими зобов'язання іпотеки щодо будівлі Льодового палаці спорту, розташованого по вул. Маяковського, буд. 28, м. Сєвєродонецьк Луганської області, яка складається відповідно до відомостей, викладених у витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого ОСОБА_1 міським бюро технічної інвентаризації від 09.08.2005 за № 8001124, реєстраційний № 11659743, з яких: 1-літ. А-3Н, а, а1-а5, ПД- будівля льодового палацу спорту, бетон, скло, загальною площею 11205,7 кв.м.; 2-літ. В-повітрявідбірник; 3-літ. Г- повітрявідбірник; 4- охолоджувальний басейн; 5-І замощення (реєстраційний номер майна № 11659743), яке встановлене іпотечним договором, що посвідчений 07.09.2005 приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського округу Луганської області ОСОБА_2 та зареєстрований у реєстрі за № 4083.

3. Зняти заборону на відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності територіальній громаді міста ОСОБА_1 в особі ОСОБА_1 міської ради (код за , бульвар Дружби Народів, 32 м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404), а саме: будівлі Льодового палацу спорту, що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк вул. Маяковського, буд. 28, яка накладена приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_2, зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним № 2363592.

4. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна запис про накладення заборони на нерухоме майно за реєстраційним № 2363592 (обєкт обтяження: будівля Льодового палацу спорту, адреса: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, буд. 28, номер РПВН: 11659743).

5. Виключити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку № 2366849 відносно обєкта: будівля Льодового палацу спорту, адреса: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, буд. 28, номер РПВН: 11659743.

6. Стягнути з Публічного акціонерного товариства РВС Банк, вул. Введенська,будинок 29/58, м.Київ, на користь прокуратури Луганської області, вул. Богдана Ліщини, будинок 27, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, , р/р 0839, банк ДКСУ м.Київ, МФО 820172, код класифікації доходів - 2800, витрати зі сплати судового збору в сумі 5512 грн. 00 коп., видати наказ.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 93 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Повний текст рішення складено і підписано - 16.01.2017.

Суддя ОСОБА_5