УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

13.01.2017Справа № 910/24164/16

Суддя Селівон А.М., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Компанія "РАЙЗ"

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський Акуціонерний Банк" Славкіної Марини Анатоліївни

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство "Компанія "РАЙЗ" з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни про визнання протиправним та скасування рішення № 11/1-47268 від 23.09.16 р. уповноваженої особи Фонду у формі повідомлення про нікчемність правочину за Кредитним договором № 103-2013 від 09.07.13 р.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначена підвідомчість справ господарським судам. Відтак спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо спір не є підвідомчим господарському суду, тобто якщо предмет спору не охоплюється статтею 12 Господарського процесуального кодексу України.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" (далі - Постанова № 10).

Згідно з п. 2 Постанови № 10 з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до п. 3 постанови № 10 у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Зокрема, згідно пункту 3.1 зазначеної постанови господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З матеріалів позову вбачається, що у відповідача - ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру його ліквідації на підставі Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (постанова Правління Національного банку України від 19.03.15 р. № 188), в зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 63 від 20.03.15 р. про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіній М.А. Рішенням виконавчої дирекції Фоду від 22.02.16 р. № 213 продовжені строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та повноваження ліквідатора ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. строком на два роки до 19.03.18 р. включно.

Так, згідно із п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Статтею 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Водночас процедура щодо виведення саме неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відносини, що виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України.

Тому, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п. 6 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено Правовий статус Фонду як установи, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно з ч. 8 ст. 3акону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція. Виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду (ст. 11 вказаного Закону України).

У відповідності до приписів ст. 44 вказаного Закону Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

З огляду на вказані приписи закону необхідно зазначити, що з моменту призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виконує управлінські функції, делеговані державою, зокрема, функції щодо управління банком здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку (ПАТ "ВіЕйБі Банк").

В свою чергу згідно ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду зобов'язана під час дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

При цьому, як уповноважена особа, так і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБІ Банк" у спірних правовідносинах виконують спеціальні функції у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку, покладені на них законом, а виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду, а тому в силу своїх повноважень вони є особами публічного права, про що зазначено в ч. 2 ст. 3 вказаного Закону.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" передбачено, що оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Окрім того, згідно зі статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За таких обставин, враховуючи положення статей 2, 4, 17 КАС України господарський суд приходить до висновку, що між сторонами виникли не господарські правовідносини, а відносини публічно-правового характеру (адміністративні), які регулюються нормами адміністратиного судочинства, спір виник у сфері публічно - правових відносин та відноситься до адміністративної юрисдикції, а відтак - спір повинен розглядатись за правилами КАС України та подана заява не підвідомча господарським судам України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України господарський суд відмовляє у прийнятті заяви, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Аналогічні висновки містяться в абз. 2 п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якого на підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема, коли його вирішення законодавством України віднесено до компетенції іншого органу або заява взагалі не підлягає розглядові в судовому порядку (наприклад, про визнання недійсним листа, накладної, акта експертизи тощо).

Враховуючи вищевикладене, оскільки правовідносини, з яких виник вищезазначений спір, не мають господарського характеру, суд доходить висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Керуючись п. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті позовної заяви фізичної особи Публічного акціонерного товариства "Компанія "РАЙЗ" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський Акуціонерний Банк" Славкіної М.А. про визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи Фонду № 11/1-47268 від 23.09.16 р.

Суддя А.М.Селівон