ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2017 р.Справа № 922/4295/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" м.Київ
до КП "Жовтневе трамвайне депо", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за дов. №0116-229 від 31.12.2016 р.,

відповідача не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група", м.Київ (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Комунального підприємства "Жовтневе трамвайне депо", м. Харків про відшкодування шкоди (страхове відшкодування) в сумі 1785,39 грн., заподіяної внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що з вини працівника КП «Жовтневе трамвайне депо» відбулася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої було спричинено шкоду автомобілю застрахованому в ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група».

На виконання умов договору страхування №28-2107-13-00210 від 27 травня 2013 р. позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 1785,39 грн.

В результаті вказаної події, керуючись ст. ст. 993, 1172, 1187 ЦК України позивач звернувся до господарського суду з вимогою про відшкодування розміру фактичних витрат по страховому відшкодуванню.

Ухвалою суду від 13.12.2016 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.12.2016 р. о 11:45.

Ухвалою від 20.12.2016 р. розгляд справи було відкладено у звязку з нез'явленням в призначене судове засідання представників сторін.

Ухвалою суду від 05.01.2017 р. було задоволено клопотання ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" про участь представника у судовому засіданні призначеному на 10.01.2017 р. в режимі відеоконференції з господарським судом міста Києва, номер диску запису DVDX - 00353.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 10.01.2017 р. за вх. № 410, надав заяву про долучення до матеріалів справи документів на виконання вимог ухвали суду. Позивачем надано копію договору добровільного страхування №28-2107-13-00210 від 27.05.2013 р., витяги з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на позивача та відповідача.

Надані документи судом досліджено та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у призначене судове засідання не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений за адресою, яка вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на приписи ч. 1 ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якої, відомості, які внесені до Єдиного державного реєстру, вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, на участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

27.05.2013 р. між ПАТ «СК «Українська страхова група» (надалі - Страховик) та ТОВ «ИРБИС-АВТО» (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №28-2107-13-00210 (Договір), згідно умов якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, а саме: автомобіля марки "Fiat NUOVO DOBLO CARGO", державний реєстраційний номер "АХ5262ЕА", 2013 року випуску та зобов'язався компенсувати страхувальнику збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками в результаті настання страхового випадку.

25.02.2014 р. у м. Харкові на вул. Кірова відбулося ДТП за участю транспортного засобу Fiat DOBLO (державний реєстраційний номер "АХ5262ЕА") під керуванням ОСОБА_2 та трамваю Т-3 з номерним знаком 3019, що належить КП «Жовтневе транспортне депо» під керуванням ОСОБА_3.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб Fiat DOBLO, державний реєстраційний номер "АХ5262ЕА", застрахований у ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" (договір добровільного страхування транспортного засобу №28-2107-13-00210 від 27.05.2013 р.).

Вказана подія та завдані збитки стали причиною звернення Страхувальника 26.02.2014 р. до Страховика із заявою про настання страхового випадку для отримання виплати страхового відшкодування (а. с. 9-11).

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі №646/3619/14-п від 13.05.2014 р. ОСОБА_3 було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Враховуючи наявність вини водія у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на норми ст.27 Закону України "Про страхування", позивач зазначає про наявність в нього права регресної вимоги до відповідача.

Оскільки відповідач не відшкодував позивачу в порядку регресу матеріальні збитки, такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв'язку з чим позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Аналогічна правова норма закріплена в ст.16 Закону України від 07.03.1996р. № 85/96-ВР "Про страхування".

За приписами ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" на виконання умов Договору страхування на підставі рахунку № від 25.03.2014 р. (а. с. 16), страхового акту №ПССКА-3388 (а. с. 11) та розрахунку до нього на рахунок ТОВ «М Авто-Граф» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 1785,39 грн., на підтвердження чого позивачем надано платіжне доручення №8610 від 31.03.2014 р. (а.с. 12).

Таким чином, позивач повністю виконав свої зобов'язання перед страхувальником згідно умов договору страхування.

Згідно ч. 1 ст. 228 ГК України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підставами виникнення регресного зобов'язання є виконання боржником свого обов'язку перед кредитором та виконання обов'язку за третю особу.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала водієм на підприємстві відповідача КП "Жовтневе трамвайне депо".

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає доведеним вину працівника КП "Жовтневе трамвайне депо" ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення згідно з постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі №646/3619/14-п від 13.05.2014 р.

За приписами ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем належним чином обґрунтовано розмір шкоди і правові підстави її стягнення, та те, що на момент прийняття рішення по справі, у матеріалах справи відсутні будь-які докази виплати відповідачем відшкодування в добровільному порядку, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 1785,39 грн., обґрунтованими, документально доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.36 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 979, 993, 1166, 1172, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. 228 ГК України, ст.ст.1, 4, 12, 32, 33, 43, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства «Жовтневе трамвайне депо» (, місцезнаходження: 61157, м. Харків, вул. Москалівська, буд. 199-А) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (р/р ПАТ «СК «УСГ» № в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ) страхове відшкодування в сумі 1785,39 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.01.2017 р.

Суддя ОСОБА_4