ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2017 р.Справа № 922/5656/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ
до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 6942,64 грн.
за участю :

Представник позивача - не з'явився;

Представник відповідача - ОСОБА_1, дов. № 2085 від 29.12.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ, звернувся до господарського суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків, про стягнення страхового відшкодування за договором страхування в розмірі 6942,64 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 13.10.2015р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 10.11.2015р. о 11:45 год.

09.11.2015р. відповідач надав письмовий відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №5740 від 23.06.2015 року ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_2 вартість ремонту автомобілю НОМЕР_1, з урахуванням ремонту заднього бамперу становить 7506,53 грн. За вирахуванням франшизи в сумі 1000 грн. страхове відшкодування в розмірі 6506,63 грн. було сплачене на користь позивача, що підтверджується відповідним платіжним дорученням та страховим актом №8021. Крім того, відповідач вважає, що договір добровільного страхування наземного транспорту від 05.02.2014 року є неукладеним (сторонами не підписаний) і не породжує для його сторін - будь-яких правових наслідків.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.11.2015р. призначено по справі № 922/5656/15 судову автотоварознавчу експертизу, провадження якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_2. Витрати щодо проведення експертизи покладено на відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61023, м. Харків, вул. Мироносицька, 99 А-3, ).

23.02.2016р. на адресу господарського суду повернулись матеріали справи №922/5656/15, з повідомленням судового експерта про неможливість надати висновок експертизи № 12823, у зв'язку з несплатою вартості проведення судового дослідження.

Ухвалою господарського суду від 15.03.2016р. провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

24.03.2016р., через канцелярію суду, відповідачем надано докази сплати вартості проведення судової експертизи, відповідно до платіжного доручення від 13.01.2016р. про сплату 1537,00 грн.

Враховуючи подане відповідачем клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи, з метою повного, всебічного та об'єктивного вирішення даного спору, суд ухвалою від 24.03.2016р. задовольнив клопотання відповідача та направив матеріали справи до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_2 для проведення судової автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду від 30.11.2015р.

15.12.2016р. на адресу господарського суду повернулись матеріали справи №922/5656/15 з висновком експерта №4124 від 15.11.2016р.

Листом (вих.№ 034678 від 21.12.2016р.) господарський суд повідомив сторін про необхідність зявитися 10.01.2017р. о 10:45 год. в приміщення господарського суду Харківської області за адресою: 61022, м. Харків, площа Свободи,5, 8-й підїзд, 3-й поверх каб. № 352, з метою вирішення питання щодо поновлення провадження у даній справі.

Ухвалою господарського суду від 10.01.2017р. провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 10.01.2017р. о 10:45 год.

У судове засідання 10.01.2017р. представник позивача не з'явився, про причину неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 10.01.2017р. представник відповідача підтримав свій відзив, проти задоволення позовних вимог заперечував. Через канцелярію суду надав додаткові письмові пояснення по справі (вх. № 263 від 06.01.2017р.), які судом досліджуються та долучаються до матеріалів справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною ОСОБА_3 України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст. 65 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2014 року між ПАТ "Страхова компанія "AXA Страхування" (позивач, страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) було укладено договір № 0601-1-06066-2-9-14043 добровільного страхування наземного транспорту - Honda Civic, 2008 року випуску, р/н НОМЕР_2.

Суд наголошує, що посилання відповідача на те, що спірний договір є неукладеним (у зв'язку з відсутністю підписів сторін), не відповідають дійсності оскільки позивачем була надана до матеріалів справи копія договору № 0601-1-06066-2-9-14043 від 05 лютого 2014 року, підписаного ПАТ "Страхова компанія "AXA Страхування" та ОСОБА_4.

У відповідності до умов вказаного договору страхування, позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

31.10.2014 р. у м. Харкові (вул. Гагаріна, 43) сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу Honda Civic р/н НОМЕР_2 було завдано механічних ушкоджень.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_5, що підтверджується довідкою №9457861 про дорожньо-транспортну пригоду та постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.11.2014 р. у справі № 641/12083/14-п.

При цьому, згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АІ/2045304 від 08.08.2014 р.) відповідач - ТДВ "Міжнародна CK" здійснював страхування цивільно-правової відповідальності власника (законного користувача) забезпеченого транспортного засобу Subaru Forester, р/н НОМЕР_5. Франшиза, відповідно до умов зазначеного договору, становила 1000,00 грн.

Керуючись положеннями договору страхування № 0601-1-06066-2-9-14043 від 05 лютого 2014 року, позивачем на підставі страхового акту №1.001.14.17501/VESKО31689 від 12.11.2014р. та розрахунку страхового відшкодування було виплачено страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 14449,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням №141 054 від 13.11.2014р.

12.05.2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування вищевказаної суми.

10.08.2015 року ТДВ "Міжнародна CK" відшкодувала AT "АХА Страхування" збитки в розмірі 6506,63 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2473 від 10.08.2015р.

Позивач зазначає, що враховуючи виплату страхового відшкодування в розмірі 14449,27 грн., беручи до уваги франшизу в сумі 1000,00 грн. та сплату відповідачем збитків в сумі 6506,63 грн., залишок боргу ТДВ "Міжнародна CK" перед AT "CK "АХА Страхування" становить 6942,64 грн.

Відповідач, в свою чергу, зазначає, що вартість ремонту автомобілю НОМЕР_1, з урахуванням зносу заднього бамперу становила 7506,53 грн. Отже, беручи до уваги франшизу в сумі 1000 грн., Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" виплатило страхове відшкодування в повному обсязі в розмірі 6506,63 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Статті 979 ЦК України та 16 Закону України "Про страхування" визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає (постанова Верховного Суду України від 22 січня 2013 у справі № 3-72 гс 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Приписами ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України "Про страхування" встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як вже було зазначено, позивачем на підставі страхового акту №1.001.14.17501/VESKО31689 від 12.11.2014р. та розрахунку страхового відшкодування було виплачено страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 14449,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням №141 054 від 13.11.2014р.

Разом з цим, відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Заперечуючи проти позову, відповідач надав до суду висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 5740 від 23.06.2015р., виконаного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_2, відповідно до висновку якого, розмір вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу складових, пошкодженого в результаті ДТП автомобіля Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_2, складав 7506,63 грн.

Отже, оскільки висновки, надані до суду представниками позивача та відповідача, містили суперечливі данні та значно відрізнялись, суд ухвалою від 30.11.2015р. призначив по справі № 922/5656/15 судову автотоварознавчу експертизу. На вирішення експертів судової автотоварознавчої експертизи було поставлене наступне питання:

- яка вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу складових пошкодженого внаслідок ДТП 31.10.2014р. автомобілю НОМЕР_6 без урахування ПДВ, станом на дату настання ДТП?

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 4124 від 15.11.2016 р.:

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу складових пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля НОМЕР_6, станом на дату настання ДТП, а саме 31.10.2014р., становить 7305,33 грн.

В частині 1 ст. 42 ГПК України зазначено, що висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Стаття 43 ГПК України передбачає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В п. 18 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" роз'яснено, що у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з'ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства у призначенні та проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта, якщо проведення судової експертизи доручено окремій особі, і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Дослідивши висновок судового експерта № 4124 від 15.11.2016, суд приходить до висновку про те, що експертне дослідження проведено кваліфікованим експертом з дотриманням приписів Закону України "Про судову експертизу" та ГПК України, висновок експерта належним чином мотивований, обґрунтований та узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Суд зазначає, що страховий акт №1.001.14.17501/VESKО31689 від 12.11.2014р. та розрахунок страхового відшкодування, надані позивачем в обґрунтування розміру збитків, не містять інших доказів щодо розміру відновлювального ремонту з урахуванням зносу, проте саме у такому розмірі має бути сплачене страхове відшкодування на користь позивача.

Враховуючи викладене, суд вважає визначену судовим експертом вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу складових пошкодженого внаслідок ДТП 31.10.2014р. автомобілю НОМЕР_6, обґрунтованою та вважає за необхідне застосувати її при вирішенні даної справи.

Згідно з ст. 9 Закону України „Про страхування та ст. 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, крім випадків відшкодування шкоди, завданої життю та/або здоровю потерпілих.

Відповідно до полісу АІ/2045304 від 08.08.2014 р. встановлена безумовна франшиза у розмірі 1000,00 грн.

Враховуючи викладене, відповідач мав відшкодувати позивачу збитки в сумі 6305,33 грн. (7305,33 грн. - 1000,00 грн. франшизи).

Згідно зі ст. 36 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

10.08.2015р., тобто в межах 90 денного строку, позивач відшкодував відповідачу збитки в розмірі 6506,63 грн. з урахуванням франшизи в сумі 1000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2473 від 10.08.2015р.

Отже, виходячи з висновків судової автотоварознавчої експертизи жодних підстав щодо стягнення з відповідача будь-яких доплат страхового відшкодування на користь позивача немає. Більш того, відповідач переплатив позивачу страхове відшкодування на 201 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування за договором страхування в розмірі 6942,64 грн. є неправомірними та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд зазначає, що судові витрати у даній справі складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн. та 1527,50 грн. витрат по оплаті вартості судової експертизи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України, відповідно до приписів якої, при відмови у задоволенні позову - витрати по сплаті судового збору за подання позову не відшкодовуються.

При цьому, оскільки відповідач оплатив проведення судової експертизи вартістю 1527,50 грн., зазначені витрати підлягають стягненню з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія".

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 29. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 22, 979, 993, 1172, 1188 Цивільного кодексу України, статями 1, 4, 12, 32, 33, 43, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (61023, м. Харків, вул. Мироносицька, 99 А-3, ) витрати на проведення судової експертизи в сумі 1527,50 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.01.2017 р.

Суддя ОСОБА_3

справа № 922/5656/15