донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

11.01.2017 справа № 908/2099/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю № 1141 від 06.12.2016,
від відповідача:не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Асканія-Пак", м. Київ,

на рішення Господарського суду Запорізької області
від18.10.2016 (повне рішення складено 24.10.2016)

по справі№ 908/2099/16

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Асканія-Пак", м. Київ,
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Укрбджолпром", м. Запоріжжя,
простягнення 1 121 947, 88 грн. заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Запорізької області (суддя Топчій О. А.) від 18.10.2016 по справі № 908/2099/16 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Асканія-Пак, м. Київ (далі ТОВ Асканія-Пак), до Товариства з обмеженою відповідальністю Укрбджолпром, м. Запоріжжя (далі ТОВ Укрбджолпром), про стягнення 1 121 947, 88 грн. заборгованості відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, ТОВ Асканія-Пак звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Запорізької області від 18.10.2016, в якій просить його скасувати та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт посилається на неповне зясування господарським судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, заявник зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про передчасність подання позову у звязку відсутністю доказів направлення позивачем претензії відповідачу, оскільки відповідні обставини щодо надіслання вказаної претензії та її отримання підтверджуються матеріалами справи, і зазначене свідчить про виникнення у відповідача обовязку повернути позивачу грошові кошти.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду (головуючий суддя Колядко Т. М., судді Марченко О. А., Малашкевич С. А.) від 17.11.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 14.12.2016.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016 розгляд справи відкладено на 11.01.2017.

У звязку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії ОСОБА_5 на дату розгляду справи розпорядженням керівника апарату суду № 52 від 10.01.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого сформовано колегію у складі: головуючий суддя Колядко Т. М., судді Марченко О. А., Ломовцева Н. В.

У судове засідання 11.01.2017 зявився представник позивача, підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач у судове засідання 11.01.2017 свого представника не направив, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Ухвали Донецького апеляційного господарського суду по зазначеній справі, зокрема, ухвала від 17.11.2016 про порушення провадження у справі № 908/2099/16, були відправлені відповідачу на адресу: бул. Центральний, 4, кв. 204, м. Запоріжжя, 69005, яка зазначена в позовній заяві та за якою відповідач зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

До Донецького апеляційного господарського суду поштовий конверт із зазначеною ухвалою було повернуто підприємством поштового зв'язку з посиланням на закінчення терміну зберігання поштового відправлення (а. с. 138).

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 02.11.2015 між ТОВ Асканія-Пак (Довіритель) та ТОВ Укрбджолпром (Комерційний агент) укладено Агентський договір № А-9/2015 (далі Договір) відповідно до п. 1.1 якого Комерційний агент у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним в Україні законодавством, зобовязується надати Довірителю послуги, передбачені п. 1.2 цього Договору, від імені Довірителя та за його рахунок.

Відповідно до п. 1.2 Договору Комерційний агент від імені Довірителя і за його рахунок заключає угоди на поставку продуктів бджільництва, а саме меду натурального (Товар), з метою його придбання Довірителем у власників цього меду фізичних осіб пасічників (Продавець), а також виконує супутні дії: здійснює пошук здавачів продуктів бджільництва серед фізичних осіб пасічників на визначеній території; здійснює відбір зразків продукції згідно з встановленою процедурою (Додаток 3 до Договору) та відсилає ці зразки Довірителю для проведення лабораторного дослідження; від імені Довірителя і за його кошти закуповує Товар, відносно чого складає з Продавцем Закупівельні акти на придбання Товару встановленого зразку згідно з Додатком № 3 до Договору тощо.

У п. 1.7 Договору передбачено, що кількість товару, яка за цим Договором закуповується Комерційним агентом в інтересах Довірителя, та терміни такої закупівлі узгоджуються Сторонами щомісяця окремо. Фактична кількість закупленого за цим Договором товару та сума отриманої винагороди визначаються як сума всіх Актів прийому-передачі Товару та Звітів Комерційного агента, відповідно, складених за час дії Договору.

За виконане доручення за цим Договором Довіритель виплачує Комерційному агенту винагороду, розмір якої залежить від кількості та якості поставленої продукції, розмір такої винагороди визначається та узгоджується сторонами за результатами вхідного контролю. Вартість винагороди визначається по кожній окремій партії та фіксується у Звіті комерційного агента (п. 2.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 3 від 01.02.2016, а. с. 18).

У п. 4.2 Договору встановлено, що Довіритель зобовязаний, зокрема, забезпечити Комерційного агента грошовими коштами для закупівлі Товару шляхом перерахування їх на банківський рахунок Комерційного агента.

Цей Договір набирає чинності після його підписання Сторонами і діє до 31.12.2015 (п. 8.1 Договору).

Як встановлено господарським судом, на виконання Договору позивачем було перераховано на рахунок ТОВ Укрбджолпром 4 345 734, 70 грн., що вбачається з наявних в матеріалах справи належним чином засвідчених копій платіжних доручень (а. с. 20-47).

ТОВ Укрбджолпром частково виконало свої зобовязання за Договором на загальну суму 2 963 518, 82 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі продуктів бджільництва (а. с. 50-59).

Господарським судом зазначено, що сума Винагороди Комерційного агента відповідно до наявних в матеріалах справи належним чином засвідчених копій Звітів комерційного агента склала 280 568, 33 грн. Однак зазначений висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки наявний у справі Звіт Комерційного агента від 19.05.2016, яким визначено суму Винагороди Комерційного агента, не підписано сторонами (а. с. 60). Крім того, визначення Винагороди Комерційного агента не є предметом даного спору.

ТОВ Асканія-Пак в позові зазначає, що ТОВ Укрбджолпром припинило виконання Договору, у звязку з чим на адресу останнього позивачем було направлено претензію з вимогою повернути кошти в розмірі 1 121 947, 88 грн., оскільки Комерційний агент не виконав умови Договору саме на вище вказану суму, яка йому не належить та якою відповідач безпідставно користується.

Оскільки вимоги претензії не були виконані відповідачем, ТОВ Асканія-Пак на підставі п. 4.1 Договору звернулось до господарського суду з позовом про стягнення переданих відповідачу на виконання Договору та не повернутих останнім коштів у сумі 1 101 647, 85 грн. та вартості переданої відповідачу тари в розмірі 20 300, 00 грн., в загальній сумі 1 121 947, 88 грн.

Господарський суд у задоволенні позовних вимог відмовив, посилаючись на передчасність подання вказаного позову з огляду на те, що Договором строк виконання зобовязання відповідача не встановлено, докази відправлення претензії як вимоги в розумінні ст. 530 Цивільного кодексу України відсутні, а тому, за висновком господарського суду, строк виконання відповідачем своїх зобовязань за Договором не настав.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, однак вважає, що господарським судом безпідставно до спірних відносин застосовано ст. 530 Цивільного кодексу України з огляду на таке.

Судом першої інстанції правильно визначено, що спірний Договір є договором доручення, за яким відповідно до ст. 1000 Цивільного кодексу України одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Згідно з п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 1006 Цивільного кодексу України повірений зобовязаний після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення, а також негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

Згідно з п. 4.1 Договору Комерційний агент зобовязаний після вчинення правочинів, визначених у п. 1.2 Договору, або в разі припинення цього Договору до моменту вчинення таких правочинів негайно повернути Довірителю видану ним Довіреність, строк якої не закінчився, грошові кошти, що залишились у його володінні, та все одержане у звязку із вчиненням вказаних правочинів, крім агентської винагороди.

З огляду на наявні в матеріалах справи платіжні доручення, датовані 2016 роком, що містять посилання в призначенні платежу на спірний Договір, а також підписані сторонами в 2016 році акти приймання-передачі продуктів бджільництва, укладення Додаткової угоди № 3 в лютому 2016 року, судом першої інстанції правильно визначено, що сторони продовжили виконання Договору після закінчення строку його дії 31.12.2015, і що зазначене свідчить про взаємну згоду сторін на продовження договірних відносин на тих же умовах.

Крім того, ТОВ Асканія-Пак в апеляційній скарзі та відповідач у відзиві на позовну заяву також зазначили про продовження їх правовідносин за спірним Договором після 31.12.2015 (п. 8.1 Договору) (а. с. 95-100, 120-124).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем свої зобовязання, передбачені п. 1.2 Договору (з укладання угод на поставку продуктів бджільництва з власниками меду), виконано частково.

Строк виконання відповідачем зобовязань за Договором сторони не визначили.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку, зокрема, не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Надана позивачем претензія № 83/1/16 від 01.06.2016 не містить вимоги про виконання ТОВ «Укрбджолпром» зобовязань за Договором, визначених п. 1.2, а саме: укладення угод на поставку продуктів бджільництва з власниками цього меду та здійснення відповідних супутніх дій.

У зазначеній претензії позивач вимагав повернути кошти, що були передані ним відповідачу на виконання Договору та залишені у володінні останнього, а також вартості переданої відповідачу тари в загальному розмірі 1 121 947, 88 грн. шляхом перерахування зазначеної суми на розрахунковий рахунок ТОВ «Асканія-Пак» протягом 7 днів від дня отримання претензії.

Враховуючи викладене, не можна вважати, що таким чином визначено строк виконання відповідачем зобовязань в порядку, встановленому ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України. Втім, зазначене не впливає на правову оцінку правомірності заявлених позовних вимог.

Посилання апелянта, що суд безпідставно дійшов висновку про відсутність доказів направлення претензії від 01.06.2016, колегія суддів прийняти не може, оскільки лист відповідача від 01.07.2016, який містить посилання на зазначену претензію, що свідчить про її отримання, суду першої інстанції позивачем надано не було.

У ст. 1008 Цивільного кодексу України передбачено підстави припинення договору доручення. Так, договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі відмови довірителя або повіреного від договору. Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Якщо повірений діє як підприємець, сторона, яка відмовляється від договору, має повідомити другу сторону про відмову від договору не пізніш як за один місяць до його припинення, якщо триваліший строк не встановлений договором.

У наданих апеляційному суду додаткових поясненнях від 04.01.2017 апелянт, посилаючись на п. 5.2 Договору, зазначає, що надіслання ним відповідачу претензії № 83/1/16 від 01.06.2016 з вимогою про повернення грошових коштів, отриманих відповідно до Договору та невикористаних ним, є фактично припиненням зобовязання на вимогу Довірителя (а. с. 141-143).

Дослідивши зміст вказаної претензії № 83/1/16 від 01.06.2016, апеляційний суд з такими доводами погодитись не може.

За загальним правилом зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 3 зазначеної статті у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Воля сторони на відмову від договору має бути чітко виражена та доведена до іншої сторони.

У претензії позивача від 01.06.2016 відсутнє посилання на відмову від договору, а міститься лише вимога про повернення невитрачених коштів та вартості тари.

Таким чином, позивачем не доведено, що спірний Договір є припиненим внаслідок його (позивача) відмови від Договору, як це передбачено ст. 1008 Цивільного кодексу України, та що настали наслідки припинення договору доручення, зокрема обовязок повіреного негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення (п. 3 ч. 1 ст. 1006 Цивільного кодексу України) та виконати дії, передбачені п. 4.1 Договору.

З огляду на те, що заявником не доведено наявності передбачених Договором та законодавством України підстав припинення спірного Договору, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що ТОВ Асканія-Пак з позовом про повернення переданих на виконання спірного Договору грошових коштів на підставі п. 4.1 Договору звернулось передчасно.

Крім того, позивач також просив стягнути з ТОВ Укрбджолпром вартість переданої останньому тари в розмірі 20 300, 00 грн., однак зазначені вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до Додаткової угоди № 1 до Договору за окремою домовленістю Комерційний агент повинен здійснити перенавантаження меду з тари Продавця в тару Довірителя бочки. З цією метою Довіритель переміщує бочки на склад Комерційного агента. Переміщення здійснюється на підставі Накладної на відповідальне зберігання. У разі втрати бочок або їх псування, у результаті чого вони втратили свій товарний вигляд, Комерційний агент повинен компенсувати Довірителю узгоджену вартість кожної такої бочки (700 грн. за штуку, а. с. 17).

У матеріалах справи відсутні відповідні накладні в підтвердження переміщення на склад відповідача тари, сплати вартості якої вимагає ТОВ Асканія-Пак; жодних доказів на підтвердження втрати або псування відповідних бочок також позивачем суду не надано.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з ТОВ Укрбдолжпром вартості переданої тари є недоведеними, а тому також задоволенню не підлягають.

Таким чином, апеляційна скарга ТОВ Асканія-Пак підлягає залишенню без задоволення, рішення Господарського суду Запорізької області від 18.10.2016 по справі № 908/2099/16 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Асканія-Пак", м. Київ, на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.10.2016 по справі № 908/2099/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 18.10.2016 по справі № 908/2099/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3