ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

10 січня 2017 р. Справа № 902/924/16

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Василишеній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача : ОСОБА_1, представник за довіреністю;

відповідача : ОСОБА_2, керівник.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця, 21100)

до:Приватного малого підприємства виробничо-комерційна фірма "Коровай" (вул. Келецька, 53, м. Вінниця, 2100)

про стягнення 26124,99 грн.

ВСТАНОВИВ :

Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (далі позивач) звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного малого підприємства виробничо-комерційна фірма "Коровай" (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача 26124,99 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, з яких: 8758,79 грн. - заборгованості за надані послуги з теплопостачання; 2196,79 грн. - інфляційних втрат; 1413,96 грн. - 3% річних та 13755,45 грн. - пені за несвоєчасно проведені розрахунки.

Ухвалою від 31 жовтня 2016 року порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 22 листопада 2016 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою від 16 грудня 2016 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів та призначено судове засідання на 10 січня 2017 року.

В судове засідання зявились усі учасники процесу.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, в судовому засіданні, проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві та в додаткових поясненнях до відзиву.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

03 березня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 894 (в подальшому Договір), відповідно до умов якого, а саме п 1. Договору, постачальник (позивач) бере на себе зобов'язання продавати та постачати споживачу (відповідачу) теплову енергію в гарячій воді в договірних обсягах та з параметрами теплоносія на вході мереж відповідача, які відповідають температурному графіку теплової мережі, а відповідач, в свою чергу, зобов'язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Температурний графік теплової мережі є невід'ємним додатком цього договору.

Пунктом 2.1. Договору, передбачено, що теплова енергія постачається відповідачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону.

Відповідно до п. 2.3. Договору, постачальник припиняє постачання теплової енергії споживачу в разі письмового звернення споживача про припинення теплопостачання в разі його надходження до постачальника не пізніше як за 3 доби до запланованого відключення.

Розділом 6 Договору передбачено порядок розрахунку. Споживач щомісячно, протягом року, вносить плату за приєднане теплове навантаження, визначене в додатку № 1 до Договору, та окремо сплачує за спожиту теплову енергію на підставі показів приладів обліку (п.6.2). Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.3.). Розрахунки по Договору виконуються в наступному порядку: споживач не пізніше 25 числа розрахункового місяця вносить плату за приєднане теплове навантаження, визначене в додатку № 1 до Договору та сплачує 70 відсотків вартості від обсягу теплової енергії, який передбачений на наступний розрахунковий період; остаточні розрахунки за спожиту теплову енергію споживач проводить до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (п. 6.4.). По закінченню розрахункового періоду, не пізніше 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, споживач повинен отримати загальний рахунок на оплату теплової енергії, спожитої у розрахунковому місяці та плати за приєднане теплове навантаження, акт здачі-прийняття виконаних робіт в двох примірниках для підписання, після чого один примірник акту повернути постачальнику у 5-ти денний термін. Не отримання споживачем рахунку не звільняє останнього від обовязку оплати по цьому Договору (п. 6.5.). У разі не підписання акту здачі-прийняття виконаних робіт споживачем, без надання постачальнику викладених в письмовій формі обґрунтованих заперечень по акту або не повернення споживачем підписаного акту здачі-прийняття виконаних робіт у 5-ти денний термін, акт вважається визнаним споживачем та є доказом кількості спожитої споживачем у розрахунковому місяці теплової енергії належної якості (п. 6.6.).

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 23 травня 2016 року у справі № 902/322/16 позов задоволено частково в сумі 145641,75 грн., вирішено стягнути з Приватного малого підприємства виробничо-комерційної фірми "Коровай" на користь Комунального підприємства "Вінницяміськтеплоенерго" 69302,24грн. основного боргу (за період з квітня 2015 року по березень 2016 року), 4715,58 грн. інфляційних втрат (за період з 30.04.2015р. по 31.03.2016р.), 2321,69 грн. 3% річних (за період з 10.03.2015р. по 09.03.2016р.), 69302,24 грн. пені (за період з 11.04.2015р. по 31.03.2013р.). Стягнуто з Приватного малого підприємства виробничо-комерційної фірми "Коровай" на користь Прокуратури Вінницької області 2184,62 грн. судового збору. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 5458,49 грн. відмовлено.

Як зазначено в позовній заяві, позивач відповідно до умов Договору за період з вересня 2016 року по жовтень 2016 року здійснював постачання теплової енергії відповідачу в приміщення розташоване по вул. Келецька, 53 у м. Вінниці на загальну суму 8 758,79 грн. Відповідач за цей період розрахунки з позивачем не провів.

З огляду на це позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача 8758,79 грн. - заборгованості за надані послуги з теплопостачання (за період з березня 2016 року по жовтень 2016 року); 2196,79 грн. - інфляційних втрат (за період з 10.03.2016 року по 26.10.2016 року); 1413,96 грн. - 3% річних (за період з 10.03.2016 року по 26.10.2016 року) та 13755,45 грн. - пені за несвоєчасно проведені розрахунки (за період з 10.03.2016 року по 26.10.2016 року).

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнає зазначивши, що 24 лютого 2016 року на адресу позивача направив лист № 16/02-004 про відєднання адмінбудівлі по вул. Келецька, 53 від мережі теплопостачання.

Відповідно до п. 2.3. Договору, постачальник припиняє постачання теплової енергії споживачу в разі письмового звернення споживача про припинення теплопостачання в разі його надходження до постачальника не пізніше як за 3 доби до запланованого відключення.

Оскільки позивач проігнорував лист про відєднання адмінбудівлі по вул. Келецька, 53, м. Вінниця від мережі теплопостачання, відповідач самостійно здійснив відключення, забезпечивши видимий розрив між магістральною тепломережею та власною мережею теплопостачання в точці розподілу.

З огляду на це відповідач зазначає що з березня 2016 року технологічно забезпечено припинення надання послуги теплопостачання.

В матеріалах справи також наявні листи, та докази їх отримання, в яких відповідач звертався до позивача з проханням направити представника для належного оформлення факту відєднання. Позивач на дані листи не відреагував. З даними листами відповідач також повертав без підпису рахунки та акти виконаних робіт відповідно до п. 6.6. Договору.

З урахуванням викладеного, відповідач зазначає, що не отримує послуги теплопостачання з березня 2016 року по теперішній час у зв'язку із відключенням від системи централізованого опалення і має бути звільнений від плати за ненадані послуги.

Дослідивши матеріали справи, на підставі норм законодавства України, суд дійшов наступних висновків:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 цього ж Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України , відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського кодексу України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Приписами п.40 «Правил користування тепловою енергією», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. №1198, передбачено обов'язок споживача погоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення і відключення та переобладнання системи теплоспоживання, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії.

Крім того, п. 25 Правил з надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, забороняється самовільне відключення від мереж централізованого опалення та передбачається, що відключення здійснюється в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, а за змістом Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, відключення від мереж централізованого опалення можливе лише за рішенням міжвідомчої комісії на підставі проектної документації, якщо відключення не буде порушувати права інших осіб на отримання теплової енергії та нормальне функціонування мереж.

Як зазначалось вище відповідач на підставі п. 2.3. Договору повідомив позивача про намір відключення від мереж централізованого опалення листом від 24 лютого 2016 року на яке останній не надав відповіді та не направив уповноважену особу для проведення відключення.

Отже , від'єднання від системи опалення у приміщенні відповідача відбулося силами самого споживача.

При цьому, позивач не надав належних та допустимих доказів, у підтвердження того, що приміщення за адресою: вул. Келецька, 53, м. Вінниця у спірний період було підключено до системи централізованого опалення.

За таких обставин, у матеріалах справи відсутні докази надання відповідачу послуг централізованого опалення в адміністративному будинку по вул. Келецька, 53, м. Вінниця у період з березня 2016р. по жовтень 2016р. За приписами ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

У ст. 33-34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту надання послуг з централізованого опалення, та відповідно і наявності у відповідача заборгованості за ці послуги, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 8758,79 грн.. Вимога щодо стягнення з відповідача санкцій за порушення грошового зобов'язання у вигляді 2196,79 грн. - інфляційних втрат; 1413,96 грн. - 3% річних та 13755,45 грн. - пені за несвоєчасно проведені розрахунки є похідною від позовної вимоги щодо стягнення основного боргу, отже, також не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 4-2 - 4-5, 33-34, 43 ,49, 82-85, 115 ГПК України,-

ВИРІШИВ :

В задоволені позову відмовити.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 11 січня 2017 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи