КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2017 р. Справа№ 927/902/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

представників

позивача Лега В.О.

відповідача ОСОБА_3

третьої особи Вакулко Т.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2016 по справі №927/902/16 (суддя Кушнір І.В.)

за позовом Виконавчого комітету Ніжинської міської ради

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Комунальне підприємство "Оренда комунального майна" Ніжинської міської ради

про стягнення 38 914,83 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2016 по справі №927/902/16 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь виконавчого комітету Ніжинської міської ради 34685 грн. 49 коп. - інфляційних, 4229 грн. 34 коп. - 3% річних та 1378 грн. - на відшкодування судового збору.

Не погоджуючись з рішенням, Фізична особа - підприємця ОСОБА_3 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2016, колегією суддів у складі : головуючий суддя Сітайло Л.Г. судді, Пашкіна С.А., Зеленін В.О. апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 прийнято до провадження та призначено до розгляду 17.01.2017.

Розпорядженням від 16.01.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Зеленіна В.О. у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 16.01.2017, в зв'язку з перебуванням судді Зеленіна В.О., який не є головуючим суддею у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 колегією суддів, в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2016 по справі №927/902/16 до свого провадження.

17 січня 2017 року представником позивача, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, подано відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 17.01.2017 з'явились представники позивача, відповідача та третьої особи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2016.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні заперечили проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просили залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2016 .

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

14 лютого 2008 року між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди майна міської комунальної власності №64, який погоджено зі Службою з управління та приватизації комунального майна та землі, КП "Оренда комунального майна".

Згідно з п. 1.1 Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення (будівлю, споруду) (надалі - майно) в будівлі, що перебуває в оперативному управлінні (господарському віданні) КП „Оренда комунального майна" і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.11.2011 по справі №5028/6/88/2011, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2012 стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь виконавчого комітету Ніжинської міської ради 47053,44 грн. боргу по орендній платі, 470,53 грн. державного мита та 236 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач зазначене рішення належним чином не виконав, в зв'язку з чим просить стягнути з останнього 3% річних та інфляційні втрати.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з п. 9 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.04.2013 року № 01-06/767/2013 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплати боргу, з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Зазначену правову позицію наведено також у постановах Верховного Суду України від 20.12.2010 № 10/25, від 04.07.2011 № 13/210/10, від 12.09.2011 № 6/433-42/183, від 4.11.2011 № 12/207, від 23.01.2012 №37/64.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, здійснений місцевим господарським судом, який є арифметично вірним, прийшла до висновку про його обґрунтованість.

Доводи апелянта щодо неналежного позивача по справі, в зв'язку з прийняттям Ніжинською міською радою рішення №1-47/2013 від 27.12.2013, колегією суддів визнано безпідставними, з огляду на наступне.

Рішенням V сесії ХХІІІ скликання Ніжинської міської ради від 06.01.1999р. делеговано виконкому міської ради функції власника майна, право виступати орендодавцем майнових комплексів та здійснювати державну політику у сфері приватизації майна, що є комунальною власністю Ніжинської міської ради.

21 лютого 2005 року виконавчий комітет Ніжинської міської ради прийняв рішення №122 „Про створення комунального підприємства „Оренда комунального майна", яким вирішив, зокрема, створити комунальне підприємство „Оренда комунального майна" шляхом реорганізації госпрозрахункового відділу орендних відносин міського комунального майна міськвиконкому.

23 березня 2005 року Ніжинська міська рада прийняла рішення „Про затвердження рішення виконкому від 21.02.2005 року №122 „Про створення комунального підприємства „Оренда комунального майна" (ХХІІІ сесія ІV скликання), яким вирішила:

„1. Затвердити рішення виконкому міської ради від 21 лютого 2005 року №122 „Про створення комунального підприємства „Оренда комунального майна".

2. Комунальне підприємство „Оренда комунального майна" визнати правонаступником госпрозрахункового відділу орендних відносин міського комунального майна при службі з управління комунальним майном та приватизації міськвиконкому".

Рішенням виконкому Ніжинської міської ради №50 від 07.02.2008 року постановлено оформити з приватним підприємцем ОСОБА_3 договір оренди на нежитлове підвальне приміщення за адресою: АДРЕСА_1, площею 365 кв. м для розміщення АРТ-Галереї, основними напрямками діяльності якої є виставково-освітня та арт-кафе терміном на 2 роки 11 місяців при умові виконання поточного ремонту об'єкту та вчасної сплати відповідних податків та платежів.

20 лютого 2006 року Ніжинською міською радою прийнято рішення про затвердження переліку об'єктів майна міської комунальної власності (нерухоме майно), що перебувають в повному господарському віданні комунального підприємства „Оренда комунального майна". До вказаного переліку включено приміщення 2-х поверхового будинку з підвалами, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Як зазначалося вище, 14.02.2008 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди майна міської комунальної власності №64, який погоджено зі Службою з управління та приватизації комунального майна та землі, КП "Оренда комунального майна".

Таким чином, позивач не був позбавлений права на укладання зазначеного договору.

В подальшому, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.11.2011 по справі №5028/6/88/2011 стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 47053,44 грн. боргу по орендній платі.

Так, рішенням Ніжинської міської ради №1-47/2013 від 27.12.2013, зокрема скасовано повноваження Виконавчого комітету Ніжинської міської ради щодо можливості виступати орендодавцем майнових комплексів, що є комунальною власністю.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що прийняття зазначеного рішення не позбавляє права позивача на стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, що виникла в зв'язку з неналежним виконанням договору оренди майна №64 від 14.02.2008, який укладено відповідно до чинного законодавства.

Зазначене право є способом захисту його майнового права та інтересу, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів, внаслідок інфляційних процесів, та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, який складено арифметично вірно, прийшла до висновку про його обґрунтованість.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 та скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2016 по справі №927/902/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.11.2016 по справі №927/902/16 без змін.

2.Матеріали справи №927/902/16 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна