ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 січня 2017 року Справа № 906/414/15

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Бондар С.В. і Селіваненко В.П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної екологічної інспекції у Житомирській області, м. Житомир,

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.08.2015

зі справи № 906/414/15

за позовом Державної екологічної інспекції у Житомирській області (далі - Інспекція), м. Житомир,

до дочірнього підприємства "Червоноармійський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради, смт Червоноармійськ Житомирської області,

про стягнення 92 597,58 грн. завданої шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вищого господарського суду України від 26.10.2015 зі справи № 906/414/15 первісно подану касаційну скаргу Інспекції на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 у справі № 906/414/15 повернуто скаржникові на підставі пункту 4 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 09.11.2016 зі справи № 906/414/15 вдруге подану касаційну скаргу Інспекції на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 у справі № 906/414/15 повернуто скаржникові на підставі пункту 2 частини першої статті 1113 ГПК України.

26.11.2016 (згідно поштового штемпеля на конверті) Інспекція втретє звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 25.11.2016 № 5311/11-16 на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 у справі № 906/414/15. До зазначеної касаційної скарги додано клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку на її подання із зазначенням причин його пропуску.

Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі. Додана до касаційної скарги Інспекції копія опису вкладення у цінний лист не може бути доказом направлення відповідачу копії касаційної скарги від 25.11.2016, оскільки касаційна скарга датована пізніше, аніж скаржником було відправлено копію касаційної скарги відповідачу, про що свідчить поштовий штемпель на зазначеному описі вкладення, датований 01.11.2016. Матеріали скарги також не містять й відміток про її безпосереднє вручення відповідачу, що є порушенням вимог частини четвертої статті 111 ГПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Подана Інспекцією касаційна скарга від 25.11.2016 № 5311/11-16 підписана першим заступником начальника Антонюк Р.С., однак, доказів того, що зазначена особа має право підписувати від імені Інспекції відповідний документ скаржником не надано.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки остання подана з пропуском встановленого строку на оскарження, а клопотання про його поновлення не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі статтею 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

У відповідності до статті 105 ГПК України постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття (у даному випадку, оскаржувана постанова набрала законної сили з 18.08.2015).

Згідно з приписами частини третьої статті 105, статей 51, 110 ГПК України останнім днем для подання касаційної скарги було 07.09.2015.

Втретє Інспекція звернулася з касаційною скаргою 26.11.2016 (згідно поштового штампу на конверті), тобто поза межами встановленого статтею 110 ГПК України двадцятиденного строку подання касаційної скарги.

Статтею 53 ГПК України передбачено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків передбачених цим Кодексом.

Отже, закон пов'язує можливість відновлення пропущеного процесуального строку з обов'язковою наявністю поважних причин такого пропуску.

Водночас, діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Строки, протягом яких особи, що приймають участь у справі, мають право подати касаційну скаргу, встановлені статтею 110 ГПК України. При цьому зацікавлені особи на свій розсуд вирішують, скористатися їм правом на оскарження чи ні. В межах цих строків вони повинні визначитися з волевиявленням на звернення до суду.

Норми ГПК України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

У зверненнях до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами у даній справі скаржником неодноразово не було дотримано вимог, яке чинне процесуальне законодавство встановлює до форми та порядку подання касаційної скарги, що свідчить про суб'єктивні причини пропуску встановленого строку подачі касаційної скарги.

Скаржник, в обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, посилається на розгляд в адміністративних судах пов'язаної справи.

Стаття 53 ГПК України передбачає оцінку господарським судом касаційної інстанції при вирішенні питання про відновлення строку обґрунтованості доводів скаржника.

По відношенню до особи, яка не реалізувала право на подачу касаційної скарги у визначений строк з поважних причин, викликаних об'єктивними і не залежними від заявника обставинами, застосовуються правила статті 53 ГПК України.

Поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржник не навів, а розгляд в інших судах пов'язаних справ не перешкоджає своєчасному зверненню з касаційною скаргою та до числа поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження не відноситься.

Крім того, норми ГПК України не містять виключень із статті 110 ГПК України (щодо строку подання касаційної скарги).

Таким чином, оскарження судового акту попередньої інстанції у межах визначеного законом строку залежало виключно від самого скаржника, недоліки попередньо поданих касаційних скарг не були усунуті скаржником невідкладно (вперше скаржник звернувся з касаційною скаргою у 2015 році, вдруге - більше, ніж через рік), а наведені скаржником причини пропуску не свідчать про відсутність об'єктивної можливості оскарження у інший (адекватний) строк. Тому у задоволенні клопотання про відновлення строку слід відмовити.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 3 частини першої статті 1113 ГПК України, пунктом 5 частини першої і частиною другою статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Державній екологічній інспекції у Житомирській області у відновленні строку подання касаційної скарги на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 у справі № 906/414/15.

2. Касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.08.2015 у справі № 906/414/15 повернути Державній екологічній інспекції у Житомирській області.

Суддя В. Палій

Суддя С. Бондар

Суддя В. Селіваненко