Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "11" січня 2017 р. Справа № 906/1046/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Пасенко В.П. (адвокат, договір від 01.02.16)

від 1-го відповідача: не з'явився

від 2-го відповідача : Шуневич Л.І. (довіреність від 20.07.16)

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Світоч"

до 1) Житомирської районної державної адміністрації (м.Житомир)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Юніверсал" (м.Житомир)

про визнання недійсним розпорядження від 16.11.2015р. №380, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 31.12.2015р.

Справа розглянута в більш тривалий строк ніж передбачено ст.69 ГПК України.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про визнання незаконним розпорядження голови Житомирської РДА від 16.11.15. №380 "Про надання в оренду земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ТОВ "Агро-Юніверсал" на території Оліївської сільської ради Житомирського району", а також про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 31.12.15. між Житомирською РДА та ТОВ "Агро-Юніверсал" щодо оренди земельної ділянки площею 129,378 га з припиненням його дії на майбутнє.

Позовні вимоги грунтуються на тому, що земельну ділянку надано в оренду ТОВ "Агро-Юніверсал" без проведення земельних торгів, що є обов'язковим стосовно земельних ділянок сільськогосподарського призначення згідно ст.124 Земельного кодексу України, та без проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що є необхідним, оскільки межі земельної ділянки не визначено в натурі.

У відзиві на позовну заяву від 24.11.16 (а.с.52)ТОВ "Агро-Юніверсал" позов не визнало з тих підстав, що невитребувані земельні частки (паї) не є державною чи комунальною власністю, тому підлягають передачі в оренду без проведення земельних торгів. Позивачем не надано доказів порушення його прав, оскільки ним не вчинялись жодних дій на отримання в оренду вказаних земельних ділянок.

У судовому засіданні 12.12.16 оголошувалась перерва до 11.01.17.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник ТОВ "Агро-Юніверсал" у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Житомирська районна державна адміністрація свого представника в судове засідання не направила, про причину неявки суд не повідомила, про день розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції..

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ВСК "Світоч" звернувся до Житомирської районної державної адміністрації (далі-Житомирська РДА) з проханням надати в оренду земельні ділянки на території Оліївської сільської ради Житомирського району із земель, які відносяться до категорії невитребуваних паїв.

Згідно відповіді Житомирської РДА від 31.12.2015 року у передачі в оренду земельних ділянок на території Оліївської сільської ради ВСК "Світоч" було відмолено, оскільки Розпорядженням голови Житомирської районної державної адміністрації №380 від 16.11.2015р. земельну ділянку вирішено передати в оренду ТОВ "Агро-Юніверсал".

Розпорядженням голови Житомирської районної державної адміністрації №380 від 16.11.2015р., вирішено передати в оренду ТОВ "Агро-Юніверсал" терміном на 7 років, але не довше ніж до моменту отримання власниками паїв свідоцтв на право власності на земельну ділянку, земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) в кількості 55 паїв загальною площею 131,75 га (а.с.13,14), згідно проекту землеутрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Оліївської сільської ради та встановити орендну плату у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки .

31.12.2015р., між Житомирською районною державною адміністрацією Житомирської області (Орендодавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Юніверсал." (Орендарем) на підставі розпорядження №380 було укладено договір оренди земельної ділянки за яким, Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) в кількості 54 паї загальною площею 129,378 га на території Оліївської сільсьскої ради за межами населених пунктів (а.с.22-24).

31.12.2015р., орендовані земельні ділянки за рахунок невитребуваних (нерозподілених) часток (паїв) в кількості 54 паї загальною площею 129,378 га були передані Орендодавцем Орендарю за актом приймання-передачі (а.с.65).

13.01.2016р., розпорядженням голови Житомирської районної державної адміністрації №8 доповнено розпорядження №380 від 16.11.2015р., п. 2 такого змісту: "ТОВ "Агро-Юніверсал" замовити технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в організації, що має ліцензію на право провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних та землеоціночних робіт, та на договірних умовах встановити межі земельних ділянок в натурі (на місцевості). У зв'язку з цим п.2 вважати п. 3" (а.с.66).

Позивач вважає, що розпорядження №380 від 16.11.2015р., є таким, що винесено з порушенням норм діючого законодавства України і підлягає скасуванню, а договір оренди земельної ділянки від 31.12.2015р., визнанню недійсним. В обгрунтування цього зазначає, що передані в оренду земельні ділянки відносяться до державної власності, тому передача їх в оренду мала здійснюватися з дотриманням вимог, встановлених ст. 124 Земельного кодексу України, тобто за результатами проведення земельних торгів. Зазначає, що даним розпорядженням порушено СВК "Світоч" на отримання в оренду земельну ділянку та принцип рівності всіх суб'єктів господарювання шляхом надання безпіставної переваги ТОВ "Агро-Юніверсал".

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі статтями 10, 17 Земельного кодексу України, п. 2 ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" державна адміністрація здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Під правом володіння земельною ділянкою розуміється необмежена у часі і не залежна від волі інших осіб належність земельної ділянки особі, яка є його власником та юридично забезпечена можливість утримувати ЇЇ як свою власну.

Відповідно до ст. 80 земельного кодексу України: суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до статті 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною 3 статті 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; індивідуального дачного будівництва.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, відповідно до ст.124 Земельного кодексу України, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного розпорядження від 16.11.2015 р. №380, Житомирська районна державна адміністрація з посиланням на ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", надала Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро-Юніверсал" в оренду земельні ділянки невитребуваних часток (паїв) за межами населених пунктів на території Оліївської сільської ради.

Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 р. N720/95 було передбачено порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначено Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Згідно з пунктом 12 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 р. N 122, нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Слід зазначити, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

На відміну від земельної ділянки, земельна частка (пай) є умовною часткою земель, які належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, розмір якої визначений в умовних кадастрових гектарах. Місцезнаходження та межі такої земельної частки (паю) не визначені.

До категорії невитребуваних земельних часток (паїв) відносяться слідуючі земельні частки (паї):

- земельні частки (паї), на які громадяни, які мають право на земельну частку (пай) відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, не отримали сертифікатів чи іншим чином не заявили свої права на земельну частку (пай);

- земельні частки (паї), на які вже сертифікат отриманий, але власник сертифікату не розпорядився ним належним чином (не подана заява про виділення в натурі для передачі в оренду чи для сумісного обробітку);

- земельні частки (паї), власники яких померли, їх спадкоємці, ще не прийняли спадщини, а термін дії договору оренди закінчився чи договір не був укладений.

Отже, невитребуваний земельний пай - це умовна земельна частка, яка закріплена за певною людиною, що з якоїсь причини не підтвердила своє право власності, і можливо з поважних причин не отримала земельний сертифікат.

Пунктом 17 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України встановлено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 16 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, громадянам-власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державного акта на право власності.

З викладеного вище, вбачається, що невитребувані земельні частки (паї) належать до земель приватної власності.

Згідно Листа Державного агентства земельних ресурсів України від 14.05.2012 № 7295/17/6-12 "Про надання роз'яснення (щодо деяких питань земельного законодавства, які виникають при оформленні правовстановлюючих документів на земельні ділянки)", нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки - частки (паї) не є землями державної власності чи комунальної власності, їх надання у користування здійснюється б е з проведення земельних торгів на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування п і с л я розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документу, який посвідчує право на земельну ділянку.

Згідно листа Державного агентства земельних ресурсів України від 03.05.2012 № 6733/17/6-12 "Про надання роз'яснення (щодо прав на земельні ділянки)", враховуючи, що невитребувані земельні ділянки являються приватною власністю власників земельних часток (паїв), відповідні районні державні адміністрації чи органи місцевого самоврядування можуть надавати їх в оренду у відповідності до вимог статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" - б е з проведення аукціону.

У відповідності до ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 № 122 "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)" передбачено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Частина 2 статті 5 Закону передбачає, що сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

З викладеного вбачається, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки - частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності, а перебувають лише у розпорядженні відповідних рад та адміністрацій, а відтак надання таких ділянок у користування здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування відповідно до наданих їм повноважень та до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, без проведення аукціону, п і с л я розроблення технічної документації із землеустрою.

Таким чином, законодавець надав повноваження органу місцевого самоврядування та органу виконавчої влади щодо передачі в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок, тому приймаючи розпорядження №380 від 16.11.15 Житомирська РДА як суб'єкт владних повноважень реалізувала надані їй статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" повноваження.

Разом з тим господарський суд визнає розпорядження недійсним з огляду на наступне.

Законом України "Про землеустрій" визначено правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, які спрямовані на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Відповідно до ст.20 вказаного Закону землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

У статті 25 Законом України "Про землеустрій" зазначено, що документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Оскільки землеустрій земельних ділянок не проводився спірне розпорядження є протиправним, таким, що не відповідає вимога ст.20 Закону України "Про землеустрій"

Відповідно до пункту "г" частини 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За приписами статті 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

За приписами статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу, державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Виходячи з вищенаведеного, в діях Житомирської районної державної адміністрації вбачається порушення норм чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного розпорядження, тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Наявність вищевказаного розпорядження №8 від 13.01.16 не має правового значення для вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, враховуючи, що договір оренди земельної ділянки було укладено на підставі розпорядження Житомирської районної державної адміністрації від 16.11.2015 р. №380, яке не відповідає вимогам чинного законодавства, суд визнає недійсним такий договір на підставі частини 1 статті 203 та частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України.

Також, відповідно до пп.2.29. п.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", договір оренди земельної ділянки може бути припинений лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути вже здійснене за ним, користування ділянкою. Одночасно з визнанням договору недійсним господарський суд повинен зазначити в рішенні, що цей договір припиняється лише на майбутнє.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що оспорювані розпорядження та договір не порушують права позивача. Суд не погоджується з таким твердженням, оскільки наявність розпорядження та договору позбавляє позивача права отримати в оренду вказані не витребувані земельні паї.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору, суд виходить з того, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру (визнання розпорядження недійсним; визнання недійсним договору). При цьому одна вимога заявлена до обох відповідачів (визнання договору недійсним), інша до одного - Житомирської РДА.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації №380 від 16.11.2015 "Про надання в оренду земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ТОВ "Агро-Юніверсал" на території Оліївської сільської ради".

3. Визнати недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки від 31.12.15, який укладений між Житомирською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Юніверсал".

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Юніверсал" (10002,м.Житомир, вул.В.Бердичівська,60,кв.1; код 39092193) на користь Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Світоч" (Житомирська обл., Житомирський р-н, с.Оліївка, вул.Щорса, 38, код 03745700) - 689,00 грн. судового збору.

5. Стягнути з Житомирської районної державної адміністрації (10003, м.Житомир, вул.Л.Українки,1; код 04053476) на користь Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Світоч" (Житомирська обл., Житомирський р-н, с.Оліївка, вул.Щорса, 38, код 03745700) - 2067,00грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 13.01.2017

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2- Житомирська районна державна адміністрація (10003, м.Житомир, вул.Л.Українки,1)(рек. з повідом.)