ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 рокуСправа № 912/4063/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Шевчук О.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 9124063/16

за позовом Приватного підприємства "Агрохім",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сан Лайн-Груп",

про стягнення 885560,70 грн,

за участю представників:

від позивача - юрист Гіріч Ю.П., довіреність від 11.01.2016;

від відповідача - ОСОБА_1, довіреність № 310-16 від 30.11.2016.

Приватне підприємство "Агрохім" звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 434763,74 грн з урахування інфляційних втрат, 439668,37 грн пені та 11128,59 грн 3 % річних, з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по оплаті поставленого за договором № С15-00026 від 26.11.2015 насіння соняшнику.

Ухвалою від 02.11.2016 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, порушив провадження у справі, справу призначив до розгляду у судовому засіданні 01.12.2016.

В судовому засіданні 01.12.2016 господарським судом оголошувалась перерва до 22.12.2016 в порядку визначеному статтею 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 22.12.2016 господарський суд відклав розгляд даної справи до 05.01.2017.

В судовому засіданні 05.01.2016 господарський суд оголосив перерву до 12.01.2017.

Присутній у судовому засіданні 12.01.2017 представник позивача позов підтримав та наполягає на його задоволенні в повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, позов не визнає та просить суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані докази, що наведені в обґрунтування підстав позову, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 - Груп" (надалі - ТОВ "ОСОБА_2 - Груп", Покупець) та Приватним підприємством "Агрохім" (надалі - ПП "Агрохім", Продавець) укладено договір поставки №С15-00026 від 26.11.2015 (надалі - Договір, а.с. 10-11).

Відповідно до пункту 1.1. даного Договору продавець зобов'язується поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити насіння соняшнику урожаю 2015 року на умовах даного Договору.

В розділі 2 Договору визначено якість товару, що поставляється за цим Договором.

Товар поставляється партіями на умовах DAP склад покупця (Правила Інкотермс 2010), за винятком застережень, прямо встановлених умовами Договору за адресою ТОВ "Холдінг РА", вул. Слави 37, с. Роздолля, Компаніївський район, Кіровоградська область (надалі - склад покупця).

Термін поставки Товару - протягом 2 днів після здійснення передплати покупцем. Продавець зобов'язаний у письмовій формі за 1 календарний день повідомити покупця про готовність здійснити поставку Товару із зазначенням дати поставки. Після закінчення терміну поставки, Продавець не звільняється від обов'язку поставити товар і на суму отриманої передплати. Покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від отримання Товару у випадку порушення терміну поставки (пункт 3.1., 3.2.Договору).

Кількість та ціна товару, загальна сума договору визначена в розділі 4 Договору (Кількість - 648,82 тонн, вартість за одну тонну - 10000,00 грн, орієнтовна сума Договору 6488200,00 грн).

Пунктом 5.1. Договору визначено, що покупець зобов'язується здійснити оплату Товару на умовах передплати у розмірі 80% від вартості Товару, вказаного в пункті 4.1.3. Договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця на підставі рахунку-фактури.

Залишок коштів в розмірі 20% покупець сплачує на поточний рахунок продавця протягом 3- робочих днів з дня отримання від продавця товару/партії товару та відомостей про реєстрацію податкових накладних у ЄРПН на суму, що дорівнює 20% вартості поставленого товару та документів, передбачених пунктами 3.7., 3.8. Договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (пункт 9.1. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов договору передав у власність покупця Товар - соняшник у кількості 648,82 тонни на загальну суму на загальну суму 6252564,80 грн, що підтверджується належним чином засвідченою копією видаткової накладної № 1335 від 08.12.2015 на загальну суму 6252564,80 грн (а.с. 13), не дивлячись на те, що позивачем попередня оплата у розмірі 80% від вартості Товару, вказаного в пункті 4.1.3. Договору, здійснена не була.

Відповідач в особі ОСОБА_3 поставлений за Договором товар отримав, що підтверджується наявною в матеріалах справи довіреністю № 25 від 01.12.2015 (а.с. 14).

Відповідачем оплата Товару була проведена 22.12.2015 в сумі 2000000,00 грн та 03.02.2016 в сумі 4252564,80 грн., тобто з порушенням умов Договору.

Оскільки момент оплати товару, ринкова вартість насіння соняшнику зросла, сторонами було досягнуто домовленості щодо переоцінки поставленого насіння соняшнику шляхом підписання Додаткової угоди № 1 до договору поставки № С15-00026 від 26.11.2015 (надалі Додаткова угода №1, а.с.12). Цією додатковою угодою сторони погодили кількість поставленого товару - 648,82 тонни, вартістю 10275,00 грн за одну тонну та орієнтовну суму Договору - 6666626,50 грн.

Договір та Додаткову угоду до нього підписано представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

Згідно доводів позивача відповідачем в порушення умов Додаткової угоди №1 не погашено заборгованість за отримане насіння соняшника в загальній сумі 414060,70 грн, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір господарський суд виходить з наступного.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 статті 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (статті 629 Цивільного кодексу України).

За правилами статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається .

Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Матеріалами справи, підтверджується наявність факту поставки Товару - насіння соняшника в кількості 648,82 тонни на загальну суму 6252564,80 грн та перерахування цієї суми відповідачем на поточний рахунок позивача.

Поряд з цим, господарський суд враховує, що відповідно до умов Договору та Додаткової угоди №1 сторонами для остаточних розрахунків проведена переоцінка насіння соняшника, яке поставлене позивачем відповідачу 08.12.2015, про що складено підписано Акт переоцінки насіння соняшнику №1 від 18.02.2016 (а.с.63), відповідно до якого загальне збільшення вартості насіння соняшнику становить 171952,22 грн.

При цьому, господарський суд враховує, що Товар був поставлений 08.12.2015, сторони досягли згоди щодо збільшення його вартості на суму 171952,22 грн 18.02.2016, тому до вказаних правовідносин щодо оплати вартості поставленого Товару має бути застосована аналогія закону (стаття 8 Цивільного кодексу України) та мають бути застосовані норми статті 692 Цивільного кодексу України, тобто збільшена вартість насіння соняшника в розмірі 171952,22 грн підлягала оплаті відповідачем 19.02.2016.

Позивачем заперечено збільшення вартості насіння соняшнику на суму 171952,22 грн, підтримано позов в частині наявності заборгованості в сумі 414060,70 грн.

Поряд з цим, з наданих самим позивачем документів до матеріалів справи, а саме розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №554 від 08.12.2015 вбачається, що вартість соняшника змінилася на суму 171952,22 грн.

Оскільки позивачем не доведено наявність заборгованості в сумі 414060,70 грн, сторонами не надано господарському суду доказів виконання відповідачем зобов'язань за Договором щодо оплати поставленого товару з урахуванням збільшення вартості в сумі 171952,22 грн, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягання заборгованості за насіння соняшника є обґрунтованими та підлягають задоволенню лише в частині 171952,22 грн.

Вирішуючи спір у частині стягнення з відповідача 439668,37 грн пені, господарський суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу вимог частини другої статті 193, статей 216, 218 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

Пунктом 6.1. Договору сторони погодили, що у випадку порушення, невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених цим Договором, винна сторона несе відповідальність, визначену чинним законодавством України, з урахуванням умов даного Договору.

Відповідно до частини 6 статті 236 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

При цьому, господарський суд враховує положення абзацу п'ятого пункту 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14, в якому зазначено, що передбачене частиною шостою статті 231 ГК України формування відповідальності за порушення грошових зобов'язань застосовується, якщо інше не узгоджено сторонами в договорі або не передбачено законом.

Таким чином, у зв'язку з порушенням відповідачем строків оплати Товару, передбачених Договором може бути нарахована пеня в розмірі облікової ставки НБУ.

Оскільки позивачем невірно розраховано суму пені, яка підлягає стягненню з відповідача, господарський суд вважає за необхідне самостійно здійснити таке нарахування.

При цьому, господарський суд враховує, що в Договорі не погоджено сторонами строку внесення попередньої оплати.

Тому, з урахуванням умов статті 692 Цивільного кодексу України, умов пунктів 5.1., 5.2. Договору, факту поставки Товару 08.12.2015 на суму 6252564,80 грн, господарський суд вважає, що 80% вартості поставленого Товару, що складає 5002051,84 грн мала бути сплачена відповідачем 09.12.2015, а 20% вартості поставленого Товару, що складає 1250512,96 грн - 25.12.2015.

З урахуванням викладеного та враховуючи оплату Товару 22.12.2015 в сумі 2000000,00 грн та 03.12.2016 в сумі 4252564,80, розрахунок пені має бути здійснено (враховуючи облікову ставку НБУ) наступним чином:

із суми 5002051,84 грн за період з 10.12.2015 по 21.12.2015 пеня складає - 36679,23 грн;

із суми 3002051,84 грн за період з 22.12.2015 по 02.02.2016 пеня складає - 77643,45 грн;

із суми 1250512,96 грн за період з 26.12.2015 по 02.02.2016 пеня складає - 29327,66 грн;

із суми 171952,22 грн за період з 20.02.2016 по 20.08.2016 (частина 6 статті 232 Господарського процесуального кодексу України) пеня складає 16288,48 грн.

Таким чином, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача складає 159938,82 грн.

Пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України надає право суду у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У відповідності до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до підпункту 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 (із змінами) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції " вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Господарський суд враховує, що відповідачем фактично сплачено вартість поставленого товару, до корегування вартості поставленого товару, враховує майновий стан обох сторін та ступінь вини відповідача та вважає, що в даному випадку мають місце виняткові обставини для зменшення розміру нарахованої пені. Тому господарський суд з власної ініціативи вважає за необхідне зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача до 82527,55 грн.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 82527,55 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних від простроченої суми 414060,70 грн в розмірі 11128,59 грн за період з 09.12.2015 по 31.10.2016 та 20703,74 грн інфляційних втрат за період з лютого по вересень 2016.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Господарський суд враховує, що в ході вирішення спору у даній справі господарським судом встановлено, що сума боргу відповідача становить 171952,22 грн, а не 414060,70 грн відтак нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснюється господарським судом від суми 171952,22 грн.

З огляду на вищевикладене, 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача за період з 20.02.2016 по 31.10.2016 від простроченої суми 171952,22 грн складає 3594,08 грн , а інфляційні втрати за період з березня по вересень 2016 року - 10119,52 грн.

Отже, стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сан Лайн-Груп" на користь Приватного підприємства "Агрохім" підлягає 171952,22 грн основної заборгованості, 82527,55 грн пені, 10119,52 грн втрат від інфляції та 3594,08 грн 3% річних, всього 268193,37 грн.

Відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України господарський суд покладає витрати по сплаті судового збору в сумі 5260,81 грн на відповідача, в іншій частині - на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сан Лайн-Груп" (25006, м. Кропивницький, вул. Ельворті, 5, офіс 215, ідентифікаційний код 39985879) на користь Приватного підприємства "Агрохім" (25009, м. Кропивницький, вул. Комарова, 74, ідентифікаційний код 23694198) - 171952,22 грн основної заборгованості, 82527,55 грн пені 10119,52 грн індексу інфляції та 3594,08 грн 3% річних, всього 268193,37 грн, а також 5260,81 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 17.01.2017.

Суддя О.Б. Шевчук