УХВАЛА

про повернення позовної заяви

10.01.2017Справа №910/480/17

Суддя Демидов В.О., розглянувши

позовну заявуТовариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ»
до1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТРАНС» 2) Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 3) Шевченківського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області 4) Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві
прозобов'язання вчинити дії та визнання права власності на майно

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТРАНС», Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Шевченківського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області та Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про зобов'язання вчинити дії та визнання права власності на майно.

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» позовна заява про зобов'язання вчинити дії та визнання права власності на майно не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Судовий захист прав суб'єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб'єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, зокрема необхідністю сплати судового збору, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно зі ст. 1 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат.

За статтею 2 вказаного Закону визначено, що платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

При цьому, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 №R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду, зокрема, щодо сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як зазначено в п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі з 1 січня 2017 року - 1 600,00 грн.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у меншому розмірі від визначеного законодавством, з огляду на наступне.

Так, позивачем заявлено вимоги про:

- визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» права власності на транспортний засіб: марка - Daewoo, модель FSO Lanos TF6963HГ, тип - легковий, седан, номер шасі (кузова, рами) - Y6DTF696D8W405446, SUPTF696D8W405446, повна маса - 1540, об'єм двигуна - 1596, тип пального - S (змішане паливо: газ, бензин), колір - бежевий, рік випуску - 2008;

- зняття арешту з транспортного засобу: марка - Daewoo, модель FSO Lanos TF6963HГ, тип - легковий, седан, номер шасі (кузова, рами) - Y6DTF696D8W405446, SUPTF696D8W405446, повна маса - 1540, об'єм двигуна - 1596, тип пального - S (змішане паливо: газ, бензин), колір - бежевий, рік випуску - 2008, державний номерний знак - ВІ 8593 АТ, накладеного Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та Октябрським відділом державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження про стягнення боргу із ТОВ «Пирятин зернопродукт»;

- зобов'язання Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві та/або його структурні підрозділи, зареєструвати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» транспортний засіб: марка - Daewoo, модель FSO Lanos TF6963HГ, тип - легковий, седан, номер шасі (кузова, рами) - Y6DTF696D8W405446, SUPTF696D8W405446, повна маса - 1540, об'єм двигуна - 1596, тип пального - S (змішане паливо: газ, бензин), колір - бежевий, рік випуску - 2008.

Відповідно до п. 2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2012 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Згідно із п. 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2012 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

В пункті 2.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК України такий обов'язок покладається на позивача.

Із зазначеного вище вбачається, що позивачем заявлено дві немайнових вимоги про зняття арешту з транспортного засобу та зобов'язання зареєструвати транспортний засіб, по яким судовий збір має бути сплачено у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну вимогу окремо, що в даному випадку складає 1 600,00 грн. та одну майнову вимогу про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» права власності на транспортний засіб судовий збір за якою визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру та в даному випадку складає 1 600,00 грн. ( п. 2.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

У свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» додано до позовної заяви квитанції №0.0.675994598.1 від 23.12.2016 р. на суму 1 378,00 грн., №0.0.675988360.1 від 23.12.2016 р. на суму 1 378,00 грн. та №0.0.675998798.1 від 23.12.2016 р. на суму 1 378,00 грн., тобто в меншому розмірі, ніж визначено чинним законодавством.

В силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву та додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

2. Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою для повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до господарського суду міста Києва з позовом.

Суддя В.О. Демидов