ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

19 січня 2017 р. Справа № 902/24/16

за скаргою : Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" №VI-CK-3888-0916 від 06.09.16р. на дії Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у справі

за позовом:Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6)

до:Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (21012, м.Вінниця, пров. Щорса, буд. 24)

про стягнення 1610790,38 грн. заборгованості

Господарський суд Вінницької області у складі

Головуючого судді Маслія І.В.

Cекретар судового засідання Василишена Н.О.

Представники :

позивача (стягувача): не з'явився;

відповідача (боржника/скаржника): ОСОБА_1, представник за довіреністю;

Староміського ВДВС: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Вінницької області від 18.05.2016 (суддя Маслій І.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 98 871,21 грн. - пені; 107 663,57 грн. - 3 % річних, 7211,18 грн. - індексу інфляції та 16 553,81 грн. витрат зі сплати судового збору. В позові у частині стягнення 50 512,25 грн. - основного боргу; 933 678,69 грн. пені; 357 259,82 грн. - індексу інфляції та 5382,02 грн. 3% річних відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.08.2016 (колегія у складі суддів: Юрчук М.І., Крейбух О.Г., Тимошенко О.М.) рішення господарського суду Вінницької області від 18.05.2016 залишено без змін.

06.09.2016р. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" подало скаргу №VI-CK-3888-0916 від 06.09.16р. на дії Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Ухвалою суду від 09.09.2016р. вирішення питання про прийняття вищезазначеної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" №VI-CK-3888-0916 від 06.09.16р. відкладено до повернення справи № 902/24/16 до господарського суду Вінницької області.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.10.2016р. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.08.2016 у справі № 902/24/16 залишити без змін та справа №902/24/16 повернулася до господарського суду Вінницької області.

Ухвалою суду від 06.12.2016 року дану скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 11 січня 2017 року.

У судове засідання 11.01.2017 р. з'явився лише представник скаржника (відповідача), інші учасники судового процесу не з'явилися з огляду на неподанням відділом ДВС витребуваних доказів та не прибуттям в судове засідання, розгляд справи було відкладено на 19 січня 2017 р. крім того винесено окрему ухвалу на бездіяльність Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці.

В судове засідання 19.01.2017 р. з'явився лише представник скаржника (відповідача), інші учасники судового процесу не з'явилися з огляду на це скаргу розглянуто за наявними в справі доказами.

Так, скарга ПАТ "Вінницягаз" мотивована зокрема тим, що відповідно до наказу господарського суду Вінницької області від 03.06.2016 року № 902/24/16 ПАТ «Вінницягаз» зобовязано сплатити на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 98871,21 грн. - пені; 107663,57 грн. - 3 % річних, 7211,18 грн. - індексу інфляції та 16553,81 грн. витрат зі сплати судового збору.

Даний наказ стягувач пред'явив до примусового виконання до Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

14.07.2016 року заступником начальника Староміського ВДВС ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження № 51666885 з примусового виконання наказу про що винесено відповідну постанову та запропоновано ПАТ "Вінницягаз" самостійно виконати наказ до 20.07.2016 року.

20.07.2016 року ПАТ "Вінницягаз" в своїй заяві № 07-15-3226 повідомив Староміський ВДВС про те, що заборгованість перед стягувачем ПАТ "НАК "Навтогаз України" в сумі 230299,77 грн. погашена шляхом припинення зобовязань зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України. Як доказ боржником було надано до Староміського ВДВС копію заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 18.07.2016 року № 03/2-26-3222 та копію квитанції, як доказ надіслання зазначеної заяви стягувачу. Заява про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 18.07.2016 р. № 03/2-26-3222 стягувачем отримана 22.07.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 601 ЦК України зарахування зустрічних вимог може здійснюватись за заявою однієї із сторін. Заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування, так само зазначено в ч. 3 ст. 203 ГК України щодо припиненя зарахуванням господарських зобов'язань.

Як зазначено в ст. 601 ЦК України, якщо сторона, яка отримала заяву, не згодна із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, вона може відмовитись від нього лише в судовому порядку на підставі ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Отже, направлення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог однією стороною є одностороннім правочином, що припиняє зобов'язання та не потребує згоди іншої сторони. Стягувач не вчіняв дій щодо оскарження заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а отже після складання цієї заяви у ПАТ "Вінницягаз" відсутні невиконані грошові зобов'язання перед ПАТ "НАК "Навтогаз України".

Як стверджує скаржник, товариство неодноразово зверталось до Староміського ВДВС з приводу припинення провадження з примусового виконання наказу № 902/24/16 від 03.06.2016 року в зв'язку із добровільним виконанням рішення суду, зокрема заявою від 19.08.2016 р. № VІ-СЛ-3606-0816 та заявою від 29.08.2016 року № VІ-СЛ-3773-0816.

Однак, на дату подання скарги, наказ № 902/24/16 від 03.06.2016 року про стягнення 1610790,38 грн. залишається на виконанні у Староміського ВДВС.

Тобто скаржник у своїй скарзі вказує на порушення з боку державних виконавців вимог п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене скаржник (відповідач) просить суд скаргу задовольнити, визнати неправомірною бездіяльність Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, яка полягає у не закінчені виконавчого провадження № 51666885 з примусового виконання наказу № 902/24/16 від 03.06.2016 року та зобов'язати Староміський відділ державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області закінчити виконавче провадження № 51666885 з примусового виконання наказу № 902/24/16 від 03.06.2016 року.

Суд ухвалами від 06.12.2016 року та від 11 січня 2017 року зобов'язував відділ ДВС надати матеріали виконавчого провадження однак останній вимоги суду проігнорував, з огляду на це скаргу розглянуто за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження та докази за скаргою, заслухавши представника скаржника суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів регламентовані Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закону) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 17 Закону, примусове виконання рішень здійснюється Державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, а ч. 2 ст. 2 вказаного Закону такі повноваження покладено на державних виконавців, визначених Законом України "Про державну виконавчу службу", зокрема ст. 4.

Обовязки і права державного виконавця визначені ч.ч. 1-2 ст. 11 Закону, відповідно до яких державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: зокрема здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (виконавчого документу), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Зокрема ч. 2 вказаної статті визначено перелік заходів, які може вчиняти державний виконавець під час здійснення виконавчих дій (накладати арешти на майно боржника, його грошові кошти та інші цінності; накладати стягнення тощо).

З аналізу ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що закінчення виконавчого провадження можливе у разі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. У випадках, передбачених пунктами 1 - 6, 8, 9, 11 - 13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 601 ЦК України передбачено припинення зобов'язання зарахуванням, а саме: зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Так само сформульовано положення ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України.

Подібної думки і Вищий господарський суд України, який зазначає, що "за правовою природою зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги це - одностороння угода, яка заявою однієї з сторін, і, якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого вона вправі на підставі статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду" (постанова Вищого господарського суду України від 22.07.2004 р. N 15-03/186).

Одже направлення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог однією стороною є правочином, що припиняє зобов'язання та не потребує згоди іншої сторони.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 02.10.2012 р. N 5405-VI) У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, за результатами дослідження матеріалів справи та скарги, встановлено що при здійсненні виконавчого провадження державним виконавцем були допущені порушення закону України «Про виконавче провадження».

Як наголошується у п.9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Відповідно до ч.3 ст.121-2 ГПК України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 115, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" №VI-CK-3888-0916 від 06.09.16р. на бездіяльність Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області - задовольнити

2. Визнати неправомірною бездіяльність Староміського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, яка полягає у не закінченні виконавчого провадження № 51666885 з примусового виконання наказу № 902/24/16 від 03.06.2016 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Нацюнальна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 98 871,21 грн. пені, 107 663,57 грн. 3% річних, 7 211,18 грн. індексу інфляції та 16 553,81 грн. витрат зі сплати судового збору, а всього - 230 299,77 грн.

3. Зобов'язати Староміський відділ державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області вжити передбачуваних законом заходів до закінчення виконавчого провадження № 51666885 з примусового виконання наказу № 902/24/16 від 03.06.2016 року про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 98 871,21 грн. пені, 107 663,57 грн. 3% річних, 7 211,18 грн. індексу інфляції та 16 553,81 грн. витрат зі сплати судового збору, а всього - 230 299,77 грн.

4. Копії даної ухвали надіслати стягувачу, боржнику, органу ДВС рекомендованими листами.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6)

3 - відповідачу (21012, м.Вінниця, пров. Щорса, буд. 24)

4 - Староміський ВДВС (21009, м. Вінниця, вул. Замостянська,16)