ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.01.2017 Справа № 904/10415/16

За позовом Нікопольської міської Ради Дніпропетровської області, м. Нікополь, Дніпропетровська область

до товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-ІНВЕСТ", смт. Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область

про зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

ОСОБА_1:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №1784 від 11.04.2016

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність б/н від 02.12.2016

СУТЬ СПОРУ:

Нікопольської міська Рада Дніпропетровської області (надалі-Позивач) звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-ІНВЕСТ" (надалі-Відповідач) про зобов'язання укласти договір оренди земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2016 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 13.12.2016 було оголошено перерву до 10.01.2017, згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідачем не було укладено з позивачем договір оренди земельної ділянки площею 0,1892 га на пр. Трубників, 46 за фактичним розміщенням будівлі магазину.

13.12.2016 Позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд зобов`язати товариство "АТБ-ІНВЕСТ" укласти в місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили договір оренди земельної ділянки площею 0,1892 га на пр. Трубників, 46 за фактичним розміщенням будівлі магазину.

Відповідач ОСОБА_1 Позивача в судове засідання, з'явився, позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення підтримав в повному обсязі.

ОСОБА_1 Відповідача в судове засідання, з'явився, проти позовних вимог заперечив, 13.12.2016 подав відзив, у якому проти позову заперечив, посилаючись на те, що Позивач не є одноосібним власником будівлі магазину № 23, що розташована за адресою м. Нікополь, вул. Трубників,46, а відповідно до частини четвертої статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

В судовому засіданні 10.01.2017 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Між Нікопольською міською радою (Позивачем) та товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест» (Відповідачем) 30 грудня 2005 року був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,1892 га (кадастровий номер земельної ділянки :03:035:0003) за адресою: м. Нікополь, пр. Трубників, буд.46, строком на 10 років (до 13 січня 2016 року).

08.12.2015 до Центру надання адміністративних послуг від ТОВ «АТБ-Інвест» надійшла заява про подовження терміну дії договору оренди земельної ділянки загальною площею 0,1892 га по пр. Трубників, 46. До заяви додані копії наступних документів: довіреність від 10.12.2013; договір оренди земельної ділянки від 30.12.2005 року; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, договір купівлі-продажу державного майна - групи інвентарних об'єктів магазину №32, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи, довідка АА№542282 з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України, протокол № 33/2003 зборів учасників ТОВ «АТБ-Інвест» від 09 жовтня 2003 року, свідоцтво №100268994 про реєстрацію платника податку на додану вартість, статут ТОВ «АТБ-Інвест», зміни до статуту №1, зміни до статуту №2, зміни до статуту №3, зміни до статуту №4, зміни до статуту №5, зміни до статуту №6.

26.02.2016 Нікопольською міською радою Дніпропетровської області прийнято рішення № 31-5/VП «Про поновлення договору оренди землі на новий строк Товариству з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест» на пр.Трубників, 46 за фактичним розміщенням будівлі магазину». Згідно вказаного рішення договір оренди земельної ділянки площею 0,1892 га поновлено на 10 (десять) років (код цільового призначення земельної ділянки згідно КВЦПЗ - 03.07.) та встановлено орендну плату в розмірі 12% від діючої нормативної грошової оцінки земель.

Згідно п.3 вказаного рішення зобов'язано ТОВ «АТБ-Інвест» зареєструвати договір оренди земельної ділянки відповідно до норм чинного законодавства.

Позивачем був направлений Відповідачу лист від 29.07.2016 № 16/08/0228-3934 із повідомленням, що зобов'язання останнього щодо укладення договору оренди згідно рішення Нікопольської міської ради від 26.02.2016 №31-5/VП не виконано, договір оренди не укладено та не зареєстровано право оренди земельної ділянки. Враховуючи зазначене, Відповідачу слід терміново виконати зобов'язання щодо укладення договору оренди земельної ділянки площею 0,1892 га пр.Трубників, 46 за фактичним розміщенням будівлі магазину.

Повторно, а саме 13.10.2016 листом №16/08/0228-5427 Відповідачу було направлено для ознайомлення та підписання підписані зі сторони Позивача, прошиті та пронумеровані три примірники проекту договору оренди земельної ділянки. Але відповідь Позивачем не була отримана.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 22.06.2016 №467 «Про створення робочої групи для обстеження земельних ділянок в місті Нікополі, що використовуються юридичними особами правовстановлюючих документів» робочою групою у відповідному складі було встановлено факт користування Відповідачем земельною ділянкою, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 25 липня 2016 року.

Оскільки Відповідач в добровільному порядку не уклав договір оренди (протягом тривалого часу, а саме: з 26.02.2016 року), Позивач звернувся до суду із даним позовом щодо захисту порушених прав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників Позивача та Відповідача, оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, приймаючи рішення в даній справі, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 142, 145 Конституції України до матеріальної основи місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Права органів самоврядування захищаються у судовому порядку.

Відповідно до статті 2 Земельного кодексу України до земельних відносин належать відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Статтею 1 Господарського процесуального Кодексу України визначено право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охороняємих інтересів.

Статтею 12 вказаного кодексу передбачено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше (ст.187 ГК України).

Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користуванні із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення питань регулювання земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 142 Конституції України передбачено, що до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування.

Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку (ст. 145 Конституції України).

Статтями 12, 116, 122, 124, 125 Земельного кодексу України передбачено наступне.

До повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі управління земельних відносин відноситься, зокрема: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин відбувається виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 вказаного закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні»).

Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (аналогічні приписи містить стаття 93 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 13 зазначеного закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України (ст.14 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно ст.181 ГК України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського Кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За змістом ч.1ст.630 ЦК України, умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Статтею 92 Земельного кодексу України (далі - Кодексу) визначено коло суб'єктів, які можуть набувати у постійне користування земельні ділянки із земель державної та комунальної власності.

Відповідно до частини четвертої статті 120 Кодексу у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно із статтею 79 Кодексу земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення Інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі,

Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Пунктом 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. N 1051, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49 - 54 цього Порядку.

Відповідно до статті 198 Кодексу при відведенні земельної ділянки та розробленні документації із землеустрою з метою посвідчення прав на земельну ділянку у порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу, в обов'язковому порядку проводиться кадастрова зйомка, яка включає геодезичне встановлення та погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, виготовлення кадастрового плану земельної ділянки.

Статтею 6 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Таким чином, враховуючи, що земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування, оформлення прав на земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності декількох суб'єктів, можливо шляхом надання у користування та укладення договору оренди земельної ділянки з усіма власниками будівлі, в якому сторонами (орендарями) виступатимуть кілька осіб (множинність сторін).

Отже частина (частка) земельної ділянки не може бути об`єктом оренди землі, оскільки відповідно до статті 3 Закону України " Про оренду землі" об'єктом оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній та державній власності, тому укладання договору оренди землі можливе лише на земельну ділянку із зазначенням у ньому відомостей про об'єкт оренди (земельної ділянки ) та відповідно всіх орендарів.

Як вбачається з наданих Відповідачем ОСОБА_4 про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №252144 від 01.11.2004, товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-ІНВЕСТ" не є одноосібним власником будівлі магазину №23, що розташована за адресою м. Нікополь, вул. Трубників, 46. 01.11.2004 року 1/23 частин зазначеної будівлі була відчужена фізичній особі ОСОБА_5, що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.11.2004, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №4422.

В той же час, в проекті договору оренди земельної ділянки площею 0,1892 га за адресою м. Нікополь, пр. Трубників, 46 зазначений лише один орендар - товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-ІНВЕСТ", що не відповідає вищевикладеним вимогами законодавства, в зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на Позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.1, 33, 35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 16.01.2017.

Суддя ОСОБА_7