донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

11.01.2017 справа №908/1564/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді ОСОБА_1Л ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі за участю представників сторін від позивача від відповідача розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 Не зявився Не зявився Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», м. Київ
на рішення господарського судуЗапорізької області
від02.08.16 р.
у справі №908/1564/16 (суддя Смирнов О.Г)
за позовом до про Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», м. Київ Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО»», м. Запоріжжя стягнення 6417,47 грн.

ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» про стягнення різниці суми виплаченого та отриманого від відповідача страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 6417,47 грн.

Позов обґрунтовувався приписами ст.ст. 511, 528, 636, 993, 1187, 1191, Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 12, 22, 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування».

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.08.2016 року у справі № 908/1564/16 у задоволенні позову відмовлено.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» подана апеляційна скарга на судове рішення, у якій апелянт просить скасувати рішення суду через порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги заявник вказує на те, що виконання своїх зобовязань по виплаті відшкодування Страховик здійснював за договором добровільного страхування, в якому зазначено, що при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартості ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків СТО. В окремих випадках, за згодою страховика та страхувальника, розмір збитків може визначатися на підставі авто товарознавчої експертизи. Зазначає, що основним розрахунковим документом, відповідно до договору добровільного страхування рахунок СТО. Вищевказане залишилось поза увагою суду.

У відзиві на скаргу вказано на її безпідставність. Відповідно до п.2 ст.2 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства, то застосовуються норми цього Закону. Тобто, цей Закон є спеціальним і пріоритетним при вирішенні спору. Відшкодування здійснено відповідно саме до цього Закону.

Апелянт у судові засідання Донецького апеляційного господарського суду не зявився, 10.01.2017р. ним надані додаткові пояснення до скарги.

У звязку з находженням у відпустці судді Малашкевич С.А протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.01.2017 змінено склад судової колегії по розгляду скарги. Скарга розглядається колегією суддів у складі: головуючий суддя Агапов О.Л., судді: Будко Н.В.,Мартюхіна Н.О.

Відповідно до положень ст.101 ГПК України законність та обґрунтованість рішення господарського суду Запорізької області перевіряється у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила.

04.04.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі Страховик, позивач у справі) та ОСОБА_5 (далі Страхувальник) укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 82380Га/13кр/орп.

Предметом договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону та повязані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом автомобілем Nissan Almera Classic, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, та іншим майном, вказаним у розділах 5 та 6 цього договору.

08.11.2013 року о 8 год. 45 хв. в м. Севастополь сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Daewoo Nubira, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобіля Nissan Almera Classic, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5 Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль Nissan Almera Classic, державний номер НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Водій автомобіля Nissan Almera Classic своєчасно звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (страховик, позивач у справі) із заявою про виплату страхового відшкодування.

Страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та складено страховий акт № 1.001.13.19277/VESKO3271 від 03.02.2014 року, відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 15351,81 грн.

На виконання умов Договору страхування позивачем виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 15351,81 грн. на користь ТОВ «Авто-Люкс», що підтверджується платіжним дорученням № 87684 від 04.02.2014 року.

З посиланням на ті обставини, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Daewoo Nubira, державний номер СН 7115АІ, на момент вчинення ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0950781, позивач звернувся до відповідача із заявою № НОМЕР_3/АХА від 26.06.2014 року про відшкодування в порядку регресу суми в розмірі 15351,81 грн.

Як зазначав позивач в позові, відповідач здійснив часткову виплату суми страхового відшкодування в розмірі 8424,34 грн. на рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням № 682 від 19.12.2014 року.

Позивач вказував, що відповідачем не було виплачено суму страхового відшкодування в повному обсязі у встановлений законодавством строк, у звязку з чим наполягав на стягненні суми страхового відшкодування в розмірі 6417,47 грн. При цьому, позивач вважав за необхідне зменшити розмір страхового відшкодування фактично виплаченого на розмір франшизи, передбачений полісом № АС/0950781.

В якості доказів на підтвердження розміру страхового відшкодування потерпілій особі, позивачем надано:

- розрахунок страхового відшкодування № 1.001.13.19277 від 03.02.2014 року, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 15351,81 грн.;

- страховий акт № 1.001.13.19277/VESKO3271 від 03.02.2014 року, відповідно до якого розмір страхового відшкодування становить 15351,81 грн.;

- акт надання послуг № 158 від 31.03.2014 року на суму 15351,81 грн.;

- рахунок на оплату № АЛ-0000606 від 19.12.2013 року на суму 22837,99 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, в розрахунку страхового відшкодування № 1.001.13.19277 від 03.02.2014 року зазначено, що вартість відновлювального ремонту застрахованого обєкту складає 15851,81 грн., яку необхідно сплатити на рахунок СТО ТОВ «Авто-Люкс» згідно рахунку № 606 від 19.12.2013 року.

Позивач згідно оформлених вище документів перерахував страхове відшкодування в сумі 15851,81 грн. на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Люкс», що підтверджується наявною у справі належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 87684 від 04.02.2014 року (а.с. 29).

Судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом положень ч. 1 ст.355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Системний аналіз положень цього Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником відповідальності, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Саме наведеними нормами матеріального права регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається: позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», виплативши страхове відшкодування за договором майнового страхування, отримала право вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», яка застрахувала відповідальність перед третіми особами винного у заподіянні шкоди водія.

Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» реалізувало своє право кредитора шляхом пред'явлення вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», оскільки за договором страхування відповідальності останнє надало згоду на прийняття обов'язку сторони боржника у деліктному зобов'язанні, якщо воно виникне.

В той же час, обовязки відповідача у справі регламентовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.2.1 ст.2 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно ч.1 ст.22.1 вищевказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 вказаного Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на експлуатацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянкою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Враховуючи те, що відповідальність відповідача як страховика за завдану матеріальну шкоду обмежується умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та закону, на нього не може бути покладено обовязок відшкодовувати завдану майнову шкоду в повному обсязі.

Зазначений висновок суду кореспондується з положеннями норм ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України ст. 27 Закону України від 07.03.1996 р. N 85/96-ВР «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. А відповідно до приписів ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України обовязок відшкодувати майнову шкоду в повному обсязі покладається на особу, яка її завдала.

Умови здійснення страхової виплати за рахунком СТО без урахування фізичного зносу, які погоджені страховиком і страхувальником у договорі добровільного страхування, не поширюються на правовідносини між позивачем та відповідачем.

Отже, на думку колегія суддів, господарський суд дійшов до вірного висновку про те, що відповідач повинен відшкодувати тільки пряму шкоду, завдану пошкодженням автомобіля марки Nissan Almera Classic.

Такий висновок викладений в ухвалі Верховного Суду України від 11.03.2009 р. у справі №6-17624св07.

В матеріалах справи міститься висновок експертного автотоварознавчого дослідження серії SL № 22172 від 14.01.2014 року з оцінки колісного транспортного засобу Nissan Almera Classic, реєстраційний номер НОМЕР_1, зроблений Експертною компанією «Укравтоекспертиза», зі змісту якого вбачається, що розмір матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Nissan Almera Classic, реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження 08.11.2013 року в результаті ДТП в цінах та на час складення висновку складає 8934,34 грн., в тому числі ПДВ на запчастини та матеріали в сумі 755,06 грн.

Таким чином, вказаний висновок експертного автотоварознавчого дослідження свідчить, що оціненою шкодою, завданою автомобілю Nissan Almera Classic, реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП, є сума в розмірі 8934,34 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач до подачі позову в даній справі виплатив на користь позивача страхове відшкодування згідно страхового акту № 45 від 18.12.2014 року в порядку регресу в розмірі 8424,34 грн. (з врахуванням франшизи згідно полісу № АС/0950781 в сумі 510,00 грн.), чим відшкодував останньому вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем не надано під час розгляду справи господарським судом до матеріалів справи доказів того, що його фактичні витрати, виплачені страхувальнику за договором добровільного страхування є оціненою шкодою з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, визначеному законодавством, відповідальність за відшкодування якої несе відповідач згідно приписів Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також не спростовано належними засобами доказування в розумінні ст. ст. 32-34 ГПК України висновок експертного автотоварознавчого дослідження серії SL № 22172 від 14.01.2014 року.

Крім того, судова колегія враховує і те, що наданий позивачем в підтвердження понесених ним витрат з ремонту автомобіля Nissan Almera Classic, реєстраційний номер НОМЕР_1, акт надання послуг № 158 від 31.03.2014 року на суму 15351,81 грн. судом першої інстанції правомірно не прийнятий до уваги, оскільки він не містить даних про марку та номер автомобіля, щодо якого виконувались роботи за цим актом, а також не містить підпису в графі замовника.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що відповідач довів факт виплати суми страхового відшкодування в порядку регресу на користь позивача в сумі 8424,34 грн., що підтверджується засвідченою копією платіжного доручення № 682 від 19.12.2014 року (а.с. 30).

Враховуючи вищевказане, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, 99, 101-103, ч.2 ст.104, ст.105 ГПК України Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Запорізької області від 02.08.2016 року у справ № 908/1564/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили в день її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в 20-ти денний строк.

Головуючий суддя: О.Л. Агапов

Судді: Н.В. Будко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим:

1-позивачу,

1-відповідачу,

1-у справу,

1-ДАГС,

1-ГСЗО