ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.01.2017 Справа № 905/3417/16

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Асмановій Е.Е. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексклюзив Трейд», м. Київ

до відповідача: Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк

про: стягнення заборгованості у розмірі 218856,99 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 16.11.2016р.;

від відповідача: не з`явився.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексклюзив Трейд», м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк про стягнення заборгованості у розмірі 218856,99 грн., а саме: 170040,00 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 4626,02 грн., інфляційні нарахування у розмірі 15967,08 грн., пені у розмірі 28223,89 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки №Д/НХ-15472/НЮ від 11.11.2015р., специфікація №1 до договору №Д/НХ-15472/НЮ від 11.11.2015р., додаткової угоди №1 від 30.12.2015р., видаткової накладної №35 від 10.12.2015р., акт прийому-передачі товару від 30.12.2015р., товарно-транспортної накладної №Р35 від 10.12.2015р.

Представник позивача у судовому засіданні позові вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, документів, витребуваних ухвалами суду від 08.12.2016р. та 21.12.2016р. не надав.

В силу приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

11.11.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ексклюзив Трейд» (надалі Постачальник) та Державним підприємством «Донецька залізниця» (надалі Покупець) був укладений договір поставки №Д/НХ-15472/НЮ (надалі Договір), відповідно до якого предметом Договору є поставка Постачальником Покупцю товару в асортименті та кількості згідно специфікації (додаток №1), яка є невід'ємною частиною чинного Договору (п.1.1. договору).

Відповідно до п.1.2. Договору, найменування товару: канат сталевий в асортіменті.

Згідно п.15.1. Договору, термін дії Договору з моменту його підписання сторонами і до 31.12.2015р.

Умовами п.1.3. Договору, виробник товару: ПрАТ «ВО» Стальканат-Сілур» (Україна).

Приписами п.2.1. Договору, якість Товару, що поставляється, повинна відповідати ГОСТ 2688-80 та 3063-80 специфікації №1 (додаток №1).

Згідно п.4.1. Договору, товар повинен бути поставлений Постачальником протягом 15 календарних днів від дня надання заявки Покупцем.

Пунктом 4.2. Договору встановлено, що датою поставки товару вважається дата підписання накладної на приймання товару та підписання акту прийому-передачі товару обома сторонами Договору.

Умовами п.4.3. Договору, товар постачається Постачальником за рахунок Постачальника на склад Покупця у м. Артемівськ, м. Іловайськ на умовах СРТ згідно правил ІНКОТЕРМС 2010.

Пунктом 5.1. Договору, ціна Постачальника за канат сталевий визнана конкурсними торгами і вказана у специфікації (Додаток №1), яка є невідємною частиною даного Договору.

Відповідно п.5.2. Договору, загальна сума Договору складає 787770,00 грн., з урахуванням ПДВ 20% 131295,00 грн. та зазначається у звіті про результати проведення процедури закупівлі.

Згідно п.5.4. Договору, ціни в накладних і в рахунках-фактурах вказуються в національній валюті України.

Умовами п.6.1. Договору, розрахунки за поставлений товар здійснюються у безготівковій формі.

Пунктом 6.2. Договору, Покупець здійснює оплату поставленого товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 10 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладної (залізничної накладної) та акту прийому-передачі на отримання товару.

Відповідно п.8.1. Договору, прийом товару здійснюється Покупцем при наявності товарно-супровідних документів: видаткової накладної (залізничної накладної), податкової накладної на товар, рухунки-фактури, документів, що підтверджують якість товару.

Згідно п.8.4. Договору, підтвердженням про одержання товару Покупцем є накладна на приймання товару та акт прийому-передачі товару, оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін. Акт прийому-передачі Покупець повертає Постачальнику після підтвердження Покупцем факту отримання.

Сторонами підписана Специфікація №1 до договору №Д/НХ-15472/НЮ від 11.11.2015р., відповідно до яких узгодили найменування, кількість та ціну продукції, умови поставки, умови сплати, строк поставки.

На виконання умов зазначеного договору позивач поставив відповідачу продукцію відповідно до Специфікації №1 до договору №Д/НХ-15472/НЮ від 11.11.2015р., належним чином засвідчена копія якої міститься у матеріалах справи.

Факт поставки продукції та, відповідно, факт її прийняття з боку відповідача, ДП «Донецька залізниця», підтверджуються видатковою накладною №35 від 10.12.2015р. у розмірі 170040,00 грн. та актом прийому-передачі товару від 10.12.2015р., належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи, з відмітками про отримання - підписами уповноважених осіб. Означена накладна підписана сторонами без заперечень.

Господарський суд приймає до уваги, що покупцем при отриманні товару не подавалося жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за Договором зобовязань з поставки товару.

Оскільки суду не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно Договору зобовязань, не надано доказів відмови від цього товару та прийняття його у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що свої зобовязання позивач виконав у відповідності з умовами Договору.

Стаття 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України). Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 ЦК України встановлює, якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки продукції.

За приписами п.п. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 692 ЦК України визначає обовязок Покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В порушення умов договору, вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України відповідач поставлену продукцію не оплатив.

Загальна сума заборгованості на час розгляду справи становить 170040,00 грн. основного боргу, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 4626,02 грн., інфляційні нарахування у розмірі 15967,08 грн., відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені до стягнення 3% річних за період з 24.12.2015р. по 18.11.2016р. у розмірі 4626,02 грн., інфляційних витрат за період з 01.01.2016р. по 31.10.2016р. у розмірі 15967,08 грн., розрахована за накладною, суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині та стягненню з відповідача.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 28223,89 грн., відповідно п.9.2. Договору.

Відповідно до ст.ст. 216 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно п.9.2. Договору, у разі порушення строків оплати товару, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару за кожен день прострочення.

Указом Президента України від 14.04.2014р. №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У відповідності до ч.5. ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13.04.2014р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014р. №405/2014, у період з 14.04.2014р. до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014р. був затверджений перелік населених пунктів, до якого включено м. Донецьк, де проводить свою господарську діяльність відповідач, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

05.11.2014р. Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014р. №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. у справі №826/18327/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тар Альянс» до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р. «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України» від 30.10.2014р. №1053-р». Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.01.2015р. у зазначеній адміністративній справі залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, на дату винесення рішення дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. №1053-р зупинена на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р., однак вона не скасована і не визнана незаконною.

Одночасно, відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» антитерористична операція включає комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Райони проведення антитерористичної операції визначаються у тому числі керівництвом антитерористичної операції.

Керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014р. №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014 року.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014р. визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом. Одночасно, проведення антитерористичної операції на території м. Горлівка є загальновідомим фактом.

Розпорядженням КМУ України від 07.11.2014р. №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До переліку пунктів, на території в яких органі влади тимчасово не здійснюють свої повноваження увійшло місто Донецьк.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» право суб'єкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція не може бути ілюзорним та носити декларативний характер. У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 2 означеного закону відносно заборони нарахування пені з 14.04.2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

На підставі вищевикладеного, враховуючи приписи Закону України «Про боротьбу з тероризмом», прийнятий на його виконання та виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», Розпорядження КМУ України від 07.11.2014р. №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», а також усвідомлюючи загальновідомий факт місцезнаходження відповідача в зоні активних бойових дій, суд застосовує до правовідносин між позивачем та відповідачем ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та відмовляє в задоволені вимог щодо стягнення пені, нарахованої в період проведення антитерористичної операції.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 28223,89 грн. за періоди: з 24.12.2015р. по 18.11.2016р. відмовити повністю.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 509, 526, 530, 549, 655, 692 , п.п.1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 216-218, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексклюзив Трейд», м. Київ до Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк про стягнення заборгованості у розмірі 218856,99 грн., а саме: 170040,00 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 4626,02 грн., інфляційні нарахування у розмірі 15967,08 грн., пені у розмірі 28223,89 грн.. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця» (83001, м. Донецьк, вул. Артема, б. 68; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексклюзив Трейд» (03067, м. Київ, вул. Виборзька, 70, оф. 115; ) заборгованість у розмірі 170040,00 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 4626,02 грн., інфляційні нарахування у розмірі 15967,08 грн., судовий збір у розмірі 3282,85 грн.

В вимогах в частині стягнення пені у розмірі 28223,89 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко