ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.01.2017 Справа № 920/1016/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Макро поіс плюс», м. Київ;

до відповідача: Сумської міської ради, м. Суми;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних

вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерджі», м. Суми;

про розірвання договору оренди земельної ділянки

Суддя КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, ордер СМ №118 від 19.12.2016, договір №1 від 16.12.2016

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 28.12.2016 №3327/03.02.02-17;

Від третьої особи: не зявились;

При секретарі судового засідання Саленко Н.М.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 04.02.2015 року, що розташована за адресою: м. Суми, вул. Героїчна, 32, загальною площею 0,5000 га, кадастровий номер: :03:002:0035, укладений між позивачем і Сумською міською радою, речове право на оренду земельної ділянки. Зареєстроване 27.02.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису: 8903161, а також стягнути з відповідача судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в письмовому відзиві №1/17 від 04.01.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що з моменту продажу позивачем нерухомого майна (13.11.2015) третій особі, його договір оренди земельної ділянки припинив свою дію, а отже неможливо розірвати договір, якого не існує. Крім того, зазначив, що між позивачем і відповідачем підписано акт приймання-передачі (повернення) земельної ділянки від 13.11.2015.

Третя особа письмових пояснень по суті заявлених вимог не подала, в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, дослідивши докази по справі, суд встановив:

04 лютого 2015 р. між Сумською міською радою і ТОВ «Макро Поіс Плюс» було укладено договір оренди земельної ділянки (далі за текстом «Договір»), відповідно до умов якого відповідач на підставі рішення Сумської міської ради від 05.11.2014 №3691-МР «Про припинення та перехід права користування земельними ділянками» надав, а позивач прийняв в оренду земельну ділянку (обєкт оренди), яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Героїчна, 32, загальною площею 0,5000 га, кадастровий номер :03:002:0035.

Зі змісту п. 1.1. Договору вбачається, що на земельній ділянці знаходяться нежитлові будівлі. Земельна ділянка за функціональним призначенням надається в оренду, під розміщеною автозаправочною станцією, згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель - землі транспорту (12.04. для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства) (п. 2.1.).

Відповідно до п. 2.3. Договору земельна ділянка передається оренду за актом приймання-передачі обєкта оренди, який підписується разом із договором та є його невідємною частиною.

В матеріалах справи міститься акт приймання-передачі обєкта оренди, підписаний належним чином представниками позивача і відповідача /а.с.25/.

Згідно п. 2.2. Договір укладається строком до 5 листопада 2019 року.

Договір зареєстрований у Реєстраційній службі Сумського міського управління юстиції, про що в Державному реєстрі прав вчинено запис від 27.02.2015 №8903161 /а.с.28-29/.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 13 листопада 2015 року між ТОВ «Макро Поіс Плюс» і ТОВ «Укрелектросервіс» був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, а отже договір оренди земельної ділянки від 04.02.2015 р. повинен вважатись розірваним, проте відповідач ухиляється від розірвання Договору, чим порушує права позивача.

Судом встановлено, що 13 листопада 2015 року між ТОВ «Макро Поіс Плюс» і ТОВ «Укрелектросервіс» був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі за текстом «Договір 2»), відповідно до умов якого позивач зобовязувався передати у власність (продати) майно, а саме: нежиле приміщення склад паливно-мастильних матеріалів, загальною площею 8,5 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Суми, вул. Героїчна, 32, а ТОВ «Укрелектросервіс» (в подальшому змінено назву на ТОВ «Євроенерджі») - прийняти і сплатити за нього обумовлену грошову суму. За даним Договором відчужене нежиле приміщення склад паливно-мастильних матеріалів, розташоване на земельній ділянці, загальною площею 0,5000 га /цільове призначення: для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства/, кадастровий номер: :03:002:0035.

Майно по Договору 2 було передано позивачем третій особі на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 13.11.2015 р. /а.с.41/.

Договір 2 посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 13.11.2015 р. та зареєстровано в реєстрі за №4627 та внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.11.2015 р. за №12044664 /а.с.32-33/.

Таким чином, судом встановлено, факт переходу права власності на нерухоме майно, розташоване на спірній земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Героїчна, 32, загальною площею 0,5000 га, кадастровий номер :03:002:0035, від ТОВ «Макро Поіс Плюс» до ТОВ «Євроенерджі» в наслідок укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.11.2015 р.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що Договір припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи Орендаря.

Згідно п. 5.5. Договору розірвання цього Договору не потребує укладання додаткової угоди. Договір вважається розірваним з моменту підписання акту прийому-передачі земельної ділянки, після прийняття відповідачем відповідного рішення, та внесення в державний реєстр речових прав на нерухоме майно інформації про припинення права оренди на земельну ділянку, якщо інше не встановлено рішенням.

Судом встановлено, що листом від 27.09.2016 р. №27/09-16 позивач звернувся до відповідача з нотаріально посвідченою копією заяви від 13.11.2015 року про відмову від подальшого користування земельною ділянкою на користь ТОВ «Укрелектросервіс» у звязку з продажем обєкта нерухомого майна, а також копією Договору 2. Доказами належного надіслання листа на адресу відповідача є опис вкладення у цінний лист від 29.09.2016 р. та копія фіскального чеку №514 від 29.09.2016 р. /а.с. 45/.

Вдруге позивач звернувся до відповідача з аналогічними вимогами листом від 05.10.2016 р. №05/10-16 з підписаним примірником акту повернення земельної ділянки. Належними доказами надіслання даного листа відповідачу є опис вкладення у цінний лист від 05.10.2016 р. та копія фіскального чеку №405 від 05.10.2016 р.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем був підписаний акт приймання-передачі (повернення) земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0035 до Договору оренди земельної ділянки від 04.02.2015, датований 13.11.2015 р., а також отриманий позивачем 19.12.2016 р., про що свідчить відмітка на супровідному листі від 15.12.2016 р. №06.01-18/3063.

Відповідно до ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що з моменту укладення Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.11.2016 р., припинено договір оренди земельної ділянки в частині оренди ТОВ «Макро Поіс Плюс» земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0035, на якій розташоване нерухоме майно, набуте у власність ТОВ «Євроенерджі».

В той же час, частиною 2 ст. 120 ЗК України встановлено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, Договір оренди земельної ділянки продовжує свою дію вже щодо нового власника нерухомого майна - ТОВ «Євроенерджі» на тих же умовах щодо яких позивач та відповідач дійшли згоди 04.02.2015 р., а отже позовні вимоги щодо розірвання Договору оренди земельної ділянки є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Повний текст рішення підписано 10.01.2017 року

Суддя ОСОБА_3