КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" січня 2017 р. Справа№ 910/22991/15
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Михальської Ю.Б.
суддів: Тищенко А.І.
Отрюха Б.В.
За участю представників:
від позивача: Награбовий О.О. за дов.
від відповідача: Полець Д.М. за дов.
від третьої особи: Заболотний С.В. за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
на рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016
у справі №910/22991/15 (суддя Паламар П.І.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна»
до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
третя особа: Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація)
про стягнення заборгованості у розмірі 85 466,48 грн.

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «ЮТейр-Україна» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна») (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі, відповідач) про стягнення 85 466,48 грн. компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян міста Києва повітряним транспортом відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу».
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2015 залучено до участі у розгляді справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі, третя особа).
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з червня 2013 року до квітня 2014 року він здійснив перевезення пільгової категорії громадян міста Києва - учасників бойових дій (осіб, які належать до учасників бойових дій) за маршрутами: Київ-Львів-Київ, Київ-Харків-Київ, Київ-Донецьк-Київ, Київ-Луганськ-Київ, Київ-Сімферополь-Київ на загальну вартість 85 466,48 грн. У свою чергу, як зазначає позивач, відповідач безпідставно ухиляється від компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян міста Києва повітряним транспортом, чим порушує вимоги Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що й спричинило спір.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.11.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2016 у справі №910/22991/15 позов було задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, господарські суди виходили з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна», здійснивши пільгові перевезення учасників бойових дій, набуло передбачене Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» право на відшкодування понесених витрат, які має компенсувати Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як розпорядник коштів міського бюджету.
Постановою Вищого господарського суду України від 06.07.2016 у справі №910/22991/15 рішення Господарського суду міста Києва 17.11.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2016 у справі №910/22991/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Суд касаційної інстанції у вказаній постанові зазначив, що застосовуючи до спірних правовідносин норми Законів України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» та «Про Державний бюджет України на 2014 рік» господарські суди не звернули увагу на прикінцеві положення цих законів. Так, пунктом 4 прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» установлено, що у 2013 році норми і положення статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Водночас пунктом 6-7прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено, що норми і положення статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Отже, вирішуючи спір, господарські суди не визначили відповідно до законодавства порядок надання та розмір пільг, які повинні застосовуватися в контексті спірних правовідносин.
Відповідно до частини 1 статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.
За результатами нового розгляду справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі №910/22991/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» до Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), третя особа: Департамент фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про стягнення заборгованості у розмірі 85 466,48 грн. задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з Департаменту соціальної політики Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» 85 466,48 грн. боргу, 1 282 грн. витрат по оплаті судового збору.
Рішення суду мотивоване тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» набуло право на відшкодування понесених ним витрат за перевезення пільгових категорій громадян. Відповідач, у свою чергу, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік» та «Про державний бюджет на 2014 рік», Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, є зобов`язаним перед позивачем у відносинах з відшкодування витрат за перевезення пільгових категорій громадян протягом 2013-2014 років.
Приймаючи рішення у справі №910/22991/15, суд першої інстанції дійшов висновку, що визначення меж застосування норм і положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з наявних фінансових ресурсів, належить до повноважень відповідача та підпорядкованих йому місцевих органів соціального захисту населення м. Києва, які повинні їх здійснювати у т.ч. шляхом видачі листів-талонів в межах наявного фінансування пільгових перевезень. Позивач, в силу вимог Закону, не є особою, яка несе ризик за відсутність фінансових ресурсів державного або місцевого бюджетів під час надання громадянам передбачених законодавством пільг.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі №910/22991/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
За твердженнями скаржника, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, порушив норми статей 179, 181 Господарського кодексу України, статей 23, 48, 49, 89 Бюджетного кодексу України, пунктів 2, 4 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, положення пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», статей 33, 43 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу відповідача у справі №910/22991/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2016 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 01.12.2016.
23.11.2016 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі №910/22991/15, апеляційну скаргу відповідача без задоволення. Позивач у відзиві зазначив, що управління місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів рад з питань праці та соціального захисту населення зобов`язані в силу закону здійснювати розрахунки з перевізниками шляхом здійснення часткового відшкодування їх вартості; заявлені позивачем до відшкодування витрати не перевищують розміру бюджетних асигнувань на компенсацію витрат перевізників за пільгові перевезення, передбачені законами України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» та «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (додатки №7 до законів); положення постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» не містять жодних норм, які б встановлювали вимоги або механізм відносно компенсування підприємствам транспорту пільгового проїзду окремих категорій громадян; відсутність укладеного між сторонами спору договору у даному випадку не може бути підставою звільнення від виконання господарського зобов`язання, яке передбачене нормами чинного законодавства.
Представником відповідача у судовому засіданні 01.12.2016 на підтвердження своєї правової позиції була надана суду судова практика по аналогічним спорам, а саме, копії постанов Донецького апеляційного господарського суду 16.09.2016 у справі №908/1019/14, від 13.09.2016 у справі №908/2682/13, від 27.10.2016 у справі №923/407/16.
Представник третьої особи у судове засідання 01.12.2016 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 у зв`язку з неявкою у судове засідання представника третьої особи розгляд справи було відкладено на 20.12.2016.
Представник третьої особи у судове засідання 20.12.2016 знову не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Представники сторін подали у судовому засіданні 20.12.2016 клопотання про продовження строку вирішення спору.
Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 12.01.2017.
12.01.2017 представник відповідача на підтвердження своєї правової позиції у справі подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду копії постанов Вищого господарського суду України від 27.07.2016 у справі №908/2966/13, від 15.06.2016 у справі №908/852/14, від 05.12.2016 у справі №908/2682/13, від 06.07.2016 у справі №918/1444/15, від 14.09.2004 у справі №3/130, роздруківку листа Міністерства фінансів України від 30.06.2011 №31-07310-10-24/16584.
Вказані документи були оглянуті колегією суддів та долучені до матеріалів справи.
У судовому засіданні представник позивача просив суд у задоволенні апеляційної скарги Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) відмовити, рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 залишити без змін.
Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні просили суд апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі №910/22991/15 скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог із наступних підстав.
Як підтверджується матеріалами справи, з червня 2013 року до квітня 2014 року позивач здійснив перевезення пільгової категорії громадян міста Києва - учасників бойових дій (осіб, які належать до учасників бойових дій) за маршрутами: Київ-Львів-Київ, Київ-Харків-Київ, Київ-Донецьк-Київ, Київ-Луганськ-Київ, Київ-Сімферополь-Київ на загальну вартість 85 466,48 грн.
На підтвердження понесених ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» витрат на перевезення повітряним транспортом пільгової категорії громадян міста Києва - учасників бойових дій (осіб, які належать до учасників бойових дій) у розмірі 85 466,48 грн. позивачем надано суду копію Реєстру авіаквитків, придбаних в обмін на талони згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на суму 91 202, 48 грн.; копії Реєстрів авіаквитків, придбаних в обмін на талони, видані Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Оболонської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Подільської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Печерської в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької в місті Києві районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Солом`янської в місті Києві районної державної адміністрації, Шевченківським районним у місті Києві військовим комісаріатом, Дніпровським районним у місті Києві військовим комісаріатом, військовим комісаріатом Києво-Святошинського району, Святошинським районним у місті Києві військовим комісаріатом, Солом`янським районним у місті Києві військовим комісаріатом, Головним управлінням по роботі з особовим складом Міністерства оборони України, Управлінням роботи з особовим складом Служби безпеки України, Службою безпеки України, Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України, Головним управлінням внутрішніх військ МВС України, Головним управлінням МВС України в м. Києві, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою з надзвичайних ситуацій; копії електронних авіаквитків, листів-талонів, паспортів осіб, які мають право на пільги та посвідчень, що підтверджують їх статус пільгової категорії, пасажирських відомостей (маніфестів) рейсів; Акт надання послуг № 64 від 03.04.2015 на суму 91 202,48 грн., підписаний лише позивачем; рахунок на оплату № 82 від 03.04.2015 на суму 91 202,48 грн., складений на ім`я відповідача.
Листом від 05.03.2015 №0226 Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» звернулось до Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської в місті Києві районної державної адміністрації з повідомленням про здійснення перевезень пільгової категорії населення та просило оплатити вартість послуг.
Листом від 20.03.2015 №260-1965/33 Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської в місті Києві районної державної адміністрації повідомило позивача про те, що до його компетенції не входить питання відшкодування коштів пільгових перевезень.
Листом №2398 від 29.04.2015 позивач звернувся до Міністерства соціальної політики України з проханням роз`яснити, до структурного підрозділу якої саме місцевої державної адміністрації або виконавчого органу ради в містах Києві, Львові, Харкові та Одесі він повинен звернутись з метою відшкодування вартості авіаквитків, придбаних протягом червня 2012 травня 2014 року пільговою категорією населення цих міст.
Міністерство соціальної політики України листом від 13.05.2015 №591/5/7515 повідомило позивача про те, що компенсація витрат транспортникам за пільгове перевезення окремих категорій громадян здійснюється головними розпорядниками місцевих бюджетів за рахунок передбачених їм коштів на зазначену мету.
Листом від 18.05.2015 №051/5928-002/3 відповідач повідомив позивача про відсутність бюджетних асигнувань на відшкодування пільгового проїзду на підставі листів талонів відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Позивач вважає, що відповідач безпідставно ухиляється від компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян міста Києва повітряним транспортом, чим порушує вимоги Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що й стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення 85 466,48 грн. відповідної компенсації.
Колегія суддів вважає позовні вимоги ТОВ «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про транспорт» підприємства транспорту зобов`язані забезпечувати, зокрема, права на пільги громадян щодо користування транспортом.
Відшкодування збитків транспортним підприємствам від безплатних перевезень пільгових категорій громадян регулюється нормативними актами Кабінету Міністрів України (частина 2 стаття 7 Закону України «Про транспорт»).
Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: безплатний проїзд один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, незалежно від наявності залізничного сполучення, або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-процентною знижкою.
Крім того, пунктом 21 частини 1 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: інвалідам I і II груп надається право безплатного проїзду один раз на рік (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, а особам, які супроводжують інвалідів I групи (не більше одного супроводжуючого), - 50-процентна знижка вартості проїзду один раз на рік (туди і назад) зазначеними видами транспорту.
Компенсаційні виплати на державні програми соціального захисту, в тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу України віднесено до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського, Автономної Республіки Крим і міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів.
Видатки місцевих бюджетів, передбачені вказаною нормою, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 102 Бюджетного кодексу України).
Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорії громадян визначається Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 (далі, Порядок №256).
Відповідно до пункту 2 Порядку №256 фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.
Згідно з Додатком №7 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» для міського бюджету міста Києва передбачено субвенцію на компенсацію за пільговий проїзд окремих громадян у розмірі 235 937,40 тис. грн. Така ж сума субвенції з Держбюджету була передбачена на компенсацію за пільговий проїзд окремих громадян на 2014 рік згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».
Водночас, відповідно до вимог пункту 4 прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» установлено, що у 2013 році норми і положення статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Пунктом 6-7 прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено, що норми і положення статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.
Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, згідно з пунктом 3 Порядку №256, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.
Відповідно до рішення Київської міської ради від 08.02.2013 №3/9060 «Про бюджет міста Києва на 2013 рік» та рішення Київської міської ради від 04.02.2014 №6/10152 «Про бюджет міста Києва на 2014 рік» Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було визначено головним розпорядником видатків бюджету міста Києва за напрямком: «Пільги ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»».
Розпорядники бюджетних коштів згідно з приписами частини 1 статті 48 Бюджетного кодексу України беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян (пункт 4 Порядку №256).
При цьому, згідно з вимогами підпункту «б» пункту 2.9. Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №309 від 02.03.2012, органи Казначейства не реєструють фінансові зобов`язання у разі, зокрема, відсутності у розпорядника бюджетних коштів фактичних надходжень спеціального фонду; відсутності документів, які підтверджують факт узяття бюджетного фінансового зобов`язання.
Бюджетне зобов`язання визначене у пункті 7 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України як будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.
Зокрема, відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.
Інформаційним листом Міністерства фінансів України №31-07310-1024/16584 від 30.06.2011 стосовно реєстрації згідно з частинами 5 та 6 статті 48 Бюджетного кодексу України бюджетних зобов`язань повідомлено, що зважаючи на те, що розрахунки компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян здійснюються не з громадянами, а з підприємствами надавачами послуг, зазначена компенсація транспортним підприємствам повинна провадитися відповідно до укладених договорів між головним розпорядником бюджетних коштів та транспортним підприємством в межах коштів, передбачених у відповідному місцевому бюджеті на зазначену мету в міру надходжень з державного бюджету.
З огляду на викладені положення законодавства, перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою лише в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів, які можуть бути зареєстровані виключно за умови наявності документів, що підтверджують факт їх узяття в передбаченому бюджетним законодавством порядку, зокрема, у відносинах між органами місцевого самоврядування з підприємствами некомунальної форми власності - на підставі відповідного договору. При цьому, обов`язковою також є наявність у розпорядника бюджетних коштів фактичних надходжень спеціального фонду.
Натомість, дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що жодних договорів з приводу компенсації пільгового проїзду громадян, зазначених у Законі України України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», між позивачем та відповідачем у спірному періоді (2013-2014 роки) не укладалось.
Отже, відсутність укладеного між сторонами у справі договору з метою отримання компенсації витрат від перевезення пільгових категорій громадян свідчить про відсутність у відповідача правових підстав для відшкодування позивачу понесених ним витрат на перевезення пільгової категорії громадян міста Києва - учасників бойових дій (осіб, які належать до учасників бойових дій) повітряним транспортом у червні 2013 року - квітні 2014 року на загальну суму 85 466,48 грн.
Водночас, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази фінансування видатків місцевого бюджету міста Києва за рахунок субвенцій, передбачених державними бюджетами на 2013 та 2014 роки, в межах обсягів затверджених в бюджеті міста Києва на 2013 рік та 2014 рік відповідно, а також докази фактичного перерахування з Державного бюджету до бюджету м. Києва та надходження на рахунки Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) сум субвенцій на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян на повітряному транспорті.
Відтак, закладення відповідної суми у державному та місцевому бюджетах на відповідний звітний період, на що посилається позивач та суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, є безпідставними за умови відсутності фактичного фінансування та надходження коштів на рахунок відповідача та не є достатньою підставою для виплати позивачу компенсації за пільгові перевезення повітряним транспортом окремих категорій громадян.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Вищого господарського суду України від 05.12.2016 у справі №908/2682/13, від 27.07.2016 у справі №908/2966/13, від 15.06.2016 у справі №908/852/14, від 06.07.2016 у справі №918/1444/15.
Враховуючи вищевстановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що у позивача не виникло право на отримання за рахунок субвенції з Державного бюджету України компенсації витрат на пільгове перевезення осіб повітряним транспортом у заявленому періоді. Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача 85 466,48 грн. компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян міста Києва повітряним транспортом є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Суд першої інстанції не звернув уваги на вищезазначені обставини справи, що призвело до прийняття неправильного рішення.
Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у даній справі підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» у повному обсязі. Апеляційна скарга Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Розподіл господарських витрат здійснено у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі №910/22991/15 задовольнити.
Рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2016 у справі №910/22991/15 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» (90500, Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Незалежності, 90-А, ) на користь Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03165, м. Київ, проспект Комарова, 7, ) 1 410 (одну тисячу чотириста десять) грн. 20 коп. судового збору за подання апеляційної скарги. Видати наказ.
Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.
Матеріали справи №910/22991/15 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх