ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2017 р. Справа №917/1388/16

за позовом Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці, вул. Сільськогосподарська, 21,Полтава,Полтавська область, 38751

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,Полтава,Полтавська область,36000

про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення

суддя Тимощенко Оксана Миколаївна

Представники сторін в судовому засіданні:

від позивача : ОСОБА_2, довіреність № 01-1390 від 15.12.2016 року

від відповідача : не з'явились

В судовому засіданні 10.01.2017 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України.

Обставини справи: до господарського суду Полтавської області звернувся Горбанівський геріатричний пансіонат ветеранів війни та праці із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення відповідача з орендованого окремо індивідуально визначеного майна спільної власності територіальних громад Полтавської області площею 35,76 кв.м., розташованого в м. Полтава, вул. Сільськогосподарська, 21. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на судове рішення у справі № 917/623/16.

Ухвалою суду від 22.09.2016 року провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 917/623/16.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.09.2016 року залишено без задоволення апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та Рішення господарського суду Полтавської області від 05.07.2016 року у справі № 917/623/16.

Ухвалою Вищого господарського суду від 28.11.2016 року касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 повернуто заявнику.

У зв'язку з усуненням обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі, ухвалою суду від 09.12.2016 року було поновлено розгляд справи №917/1388/16.

В судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача жодного разу в судове засідання не з'явився. Відповідач належним чином повідомлявся судом про дату і час розгляду справи - ухвали суду направлялись на адресу, вказану у позовній заяві та за якою відповідач зареєстрований, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ( арк. справи 24-28). Ухвала суду про поновлення провадження у справі повернулась до суду із відміткою поштового відділення "За закінченням терміну зберігання".

Відповідно до пп. 3.9.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Місцезнаходження юридичної особи визначається даними її державної реєстрації, а розшук відповідача та встановлення його фактичного місцезнаходження (у разі, якщо таке не співпадає з даними державного реєстру) не входить до компетенції суду.

Враховуючи наведене, відповідач двічі належним чином та завчасно був повідомлений судом про дату, час і місце проведення судових засідань. Відповідачу відомо про розгляд справи судом, оскільки саме він заявляв клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, господарський суд повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, строк розгляду справи, встановлений ГПК України, закінчується, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Судом встановлено, що 02.02.2015 між позивачем - Горбанівським геріатричним пансіонатом ветеранів війни та праці (Орендодавець) і відповідачем - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір № 1 оренди окремо індивідуально визначеного майна спільної власності територіальних громад Полтавської області (далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області (Горбанівського геріатричного пансіонату) приміщення (під буфет) загальною площею 35,76 кв.м, в тому числі корисна площа 26,3 кв.м на першому поверсі згідно поверхового плану пансіонату, розташованого в м. Полтава, вул. Сільськогосподарська, 21.

За умовами пункту 2.2. Договору передача майна не припиняє права оперативного управління на нього Орендодавця, а Орендар користується ним протягом терміну дії договору оренди.

У пункті 3.1. Договору сторони обумовили, що майно передається Орендареві в строкове платне користування на термін дії договору. Розмір орендної плати визначається відповідно до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад області.

Відповідно до пункту 3.2. Договору розрахунок розміру орендної плати за користування Майном відображається в Акті узгодження розрахунків (Додаток №2) додається до цього Договору і є невід'ємною його частиною та на момент укладення Договору розмір орендної плати за перший місяць оренди складає 98,33 грн.

Пунктом 3.3. передбачено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції.

Нарахування орендної плати проводиться починаючи з 02.02.2015. Перерахування орендної плати проводиться до 10 числа наступного за звітним місяця на рахунок Орендодавця, з якої останній перераховує 50% - до обласного бюджету, про що Орендодавець подає щоквартальний звіт Управлінню Майном до 15 числа місяця наступного за звітним (пункт 3.4. Договору).

Пунктом 4.2.3. Договору встановлено обов'язок Орендодавця забезпечити своєчасне надання комунальних послуг.

Відповідно до пункту 4.1.3. Договору Орендар зобов'язався сплачувати вартість комунальних послуг (використання води, водовідведення, теплопостачання, електроенергії) згідно наданих рахунків Орендодавця до 25 числа поточного місяця, надавати копії чеків за оплату комунальних послуг в бухгалтерію пансіонату.

Згідно з пунктом 4.1.10. Договору Орендар взяв на себе зобов'язання своєчасно і в повному обсязі перераховувати на рахунок Орендодавця орендну плату.

Матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань систематично несвоєчасно здійснював сплату вартості комунальних послуг та порушував зобов'язання зі своєчасного перерахування орендної плати.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до господарського суду із позовом у справі № 917/623/16.

Предметом судового розгляду у справі № 917/623/16 була вимога позивача про розірвання Договору оренди окремо індивідуально визначеного майна спільної власності територіальних громад Полтавської області № 1 від 02.02.2015 з підстав порушення відповідачем умов Договору щодо своєчасної сплати орендної плати та передбачених Договором платежів, а також стягнення заборгованості в сумі 8076,40 грн., яка виникла у зв'язку із несплатою вартості наданих комунальних послуг.

Приймаючи рішення у справі про задоволення позовних вимог у повному обсязі, господарським судом встановлено факт порушення відповідачем умов договору оренди щодо своєчасного внесення платежів (орендної плати та сплати вартості комунальних послуг), що є підставою для дострокового розірвання договору оренди у судовому порядку.

При цьому, господарським судом першої інстанції з'ясовано, що на момент пред'явлення позову і станом на час розгляду справи по суті, відповідач свої зобов'язання по Договору не виконав та заборгованість в сумі 8076,40 грн. не сплатив.

Таким чином, рішенням господарського суду Полтавської області від 05.07.2016 у справі № 917/623/16, залишеним без змін постановою ХАГС від 27.09.2016 року, позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці - 8076,40 грн. заборгованості, 2756,00 грн. судового збору; розірвано договір оренди окремо індивідуально визначеного майна спільної власності територіальних громад Полтавської області від 02.02.2015 №1, укладений Горбанівським геріатричним пансіонатом ветеранів війни та праці і ОСОБА_1.

У відповідності до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує встановлена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Оскільки в силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду, суд приймає до уваги рішення господарського суду у справі №917/623/16 та встановлені у ньому факти, при цьому ці факти не можуть ставитися судом під сумнів.

В рамках даної справи № 917/1388/16 позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні Горбанівським геріатричним пансіонатом ветеранів війни та праці належним йому майном шляхом виселення фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з орендованого нею окремо індивідуально визначеного майна спільної власності територіальних громад Полтавської області площею 35,76 кв.м., розташованого в м. Полтаві по вул. Сільськогосподарська, буд. 21.

В обґрунтування свої вимог позивач вказує, що 12 серпня 2016 року Горбанівський геріатричний пансіонат ветеранів війни та праці отримав судовий наказ про примусове виконання рішення суду по справі № 917/623/16, після чого фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 було запропоновано звільнити займане приміщення (листи за вих. № 01 - 900 від 17.08.2016 року та № 01 - 931 від 26.08.2016 року). Виконати дану вимогу колишній орендар відмовилася, мотивуючи це своєю незгодою з рішенням Господарського суду Полтавської області від 05.07.2016 року.

З посиланням на статті 387, 391, 785 ЦК України та ч. 1 та 3 ст. 27, ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону у разі, зокрема, розірвання договору оренди, орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1, п.3 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Передбачений ст. 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном - підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 травня 2015 р. у справі N 6-92цс15).

Судом також встановлено, що у зв'язку із розірванням за судовим рішенням договір оренди припинив свою дію, жодних договірних відносин між сторонами не існує, а тому до спірних правовідносин підлягає застосування положення статті 391 ЦК України.

Статтею ст. 386 Цивільного кодексу України, якою встановлено засади захисту права власності, передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Матеріали справи свідчать, що користується майном позивача без відповідної правової підстави, чим створює власникові перешкоди у користуванні належним йому майном.

Покладення обов'язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб'єктивного права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є вимога усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення відповідача з орендованого майна, тобто вимога припинити дію, що порушує права позивача.

На підставі викладеного, позов Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення відповідача з орендованого окремо індивідуально визначеного майна спільної власності територіальних громад Полтавської області площею 35,76 кв.м., розташованого в м. Полтава, вул. Сільськогосподарська, 21, слід задовольнити.

На підставі приписів статті 49 ГПК України сплата судового збору покладається на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись 33,35,43,49,75,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Усунути перешкоди в користуванні майном Горбанівським геріатричним пансіонатом ветеранів війни та праці ( вул. Сільськогосподарська, 21,Полтава,Полтавська область, 38751, ідентифікаційний код 13962350 ) шляхом виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, Полтава, Полтавська область,36000, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з окремо індивідуально визначеного майна спільної власності територіальних громад Полтавської області площею 35,76 кв.м., розташованого в м. Полтава, вул. Сільськогосподарська, 21.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (адреса реєстрації: 36000, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці (вул. Сільськогосподарська, буд. 21, м. Полтава, 38751, ідентифікаційний код 13962350) 1378 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази із набранням цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.01.2017 року.

Суддя Тимощенко О.М.

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією