РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2017Справа №910/20787/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Купній В.В.

розглянувши справу № 910/20787/16

За позовом Національного банку України

до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої

особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації

ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

про стягнення 47 512 685,25 грн.

Представники сторін:

від позивача: Кузьменко Ю.С., довіреність №18-0009/60158 від 19.07.2016р.

від відповідача: Ханович К.В., довіреність б/н від 14.12.2016р.;

Коваленко М.І., довіреність б/н від 10.01.2017р.;

Мединський М.М., довіреність б/н 14.12.2016р.

від третьої особи: Герасименко Т.В., довіреність №27-640/17 від 10.01.2017р.

обставини справи:

Національний банк України (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (далі - відповідач) про стягнення 47 512 685,25 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" наявна заборгованість перед Національним банком України за кредитним договором № 132/04-14/КТ від 23.04.2014р., укладеними між Національним банком України та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк". Виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором було забезпечено заставою державних облігацій України на підставі договору застави державних облігацій України № 132/04-14/ДОУ від 21.11.2014р., укладеного між Національним банком України та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк". Позивач зазначає, що цінні папери, що є предметом застави, були погашені 27.05.2015р., у зв'язку з цим отримані від цього кошти мають бути використані для позачергового задоволення вимог заставодержателя.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2016р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду на 08.12.2016р. та залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

01.12.2016р. через відділ діловодства суду від представника позивача на виконання вимог ухвали суду від 15.11.2016р. надійшли письмові пояснення та клопотання про проведення судового засідання у закритому режимі.

08.12.2016р. від представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних на ліквідацію АТ "Дельта Банк" надійшли заяви №б/н від 07.12.2016р. про припинення провадження у справі та заява №б/н від 07.12.2016р. про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Громадську організацію "Спілка вкладників АТ "Дельта Банк".

Представник позивача в засіданні суду підтримав подане через відділ діловодства суду клопотання про розгляд справи у закритому судовому засіданні.

Відповідно до норм статті 4-4 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у господарських судах відкритий, за винятком випадків, коли це суперечить вимогам щодо охорони державної, комерційної або банківської таємниці, або коли сторони чи одна з сторін обґрунтовано вимагають конфіденційного розгляду справи і подають відповідне клопотання до початку розгляду справи по суті.

Представники відповідача та третьої особи заперечили проти клопотання позивача.

Суд, розглянувши клопотання позивача про розгляд справи у закритому судовому засіданні, відмовив у його задоволені через необґрунтованість та недоведеність підстав, з якими законом пов'язує розгляд справи в закритому режимі, зокрема, ст. 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Представники відповідача наполягали на задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Громадську організацію "Спілка вкладників АТ "Дельта Банк".

Відповідно до норм статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Представник позивача заперечив проти клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи Громадської організації "Спілка вкладників АТ "Дельта Банк". Третя особа залишила розгляд даного питання на розсуд суду.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Громадської організації "Спілка вкладників АТ "Дельта Банк", відмовив у задоволенні, оскільки рішення по даній справі не може вплинути на права та обов'язки зазначеної організації як юридичної особи.

Також, представники відповідача у судовому засіданні наполягали на задоволенні заяв про припинення провадження у справі у зв'язку із тим, що спір, на думку відповідача, не підлягає розгляду в господарський судах та у зв'язку із відсутністю предмета спору.

Позивач заперечив проти заяв відповідача. Третя особа підтримала заяви відповідача про припинення провадження у справі.

Суд, розглянувши подані відповідачем клопотання про припинення провадження у справі, дійшов висновку про необхідність відмови у їх задоволенні з огляду на наступне.

Відносини, які виникли між позивачем та відповідачем, пов'язані з виконанням умов Кредитного договору № 132/04-14/КТ від 23.04.2014р. та договору застави, укладеного в забезпечення виконання зазначеного кредитного договору, що не відноситься до публічно-правових відносин і не пов'язано з виконанням публічного договору.

Крім того, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач наполягає на задоволенні заявлених вимог, що виключає можливість застосування п. 1-1 ст. 80 ГПК України. При цьому, у разі встановлення господарським судом, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав або відсутності порушення прав, суд повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження у справі.

Представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з відзивом відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2016р. розгляд справи відкладено на 12.01.2017р., у зв'язку з задоволенням клопотання позивача про відкладення розгляду справи, неподанням витребуваних доказів та необхідністю витребування додаткових доказів по справі.

19.12.2016р. через загальний відділ господарського суду від третьої особи надійшли пояснення на позовну заяву.

06.01.2017р. через загальний відділ господарського суду від позивача отримано пояснення на відзив відповідача.

12.01.2017р. через загальний відділ господарського суду надійшла заява відповідача про долучення до матеріалів справи практики.

Присутній у судовому засіданні 12.01.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві.

Представник третьої особи в своїх пояснення заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2014р. між позивачем (за договором - кредитор) та відповідачем (за договором - позичальник) було укладено Кредитний договір № 132/04-14/КТ.

21.11.2014р. між сторонами укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № 132/04-14/КТ від 23.04.2014р., яким сторони домовились викласти кредитний договір в новій редакції, відповідно до п.1.1 якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 412 285 388,00 грн. на строк з 23.04.2014р. по 22.09.2015р. (включно).

На виконання умов вказаного кредитного договору позивачем було надано відповідачу кредитні кошти в розмірі та на умовах, передбачених укладеним між сторонами кредитним договором, що підтверджується наявним в матеріалах справи меморіальним ордером № (#812434001) від 23.04.2014р.

В подальшому, 21.11.2014р. між позивачем (за договором - заставодержатель) та відповідачем (за договором - заставодавець) було укладено Договір застави державних облігацій України № 132/04-14/ДОУ, з метою забезпечення належного виконання відповідачем вимог позивача, що випливають (та/або випливатимуть) з Кредитного договору від 23.04.2014р. № 132/04-14/КТ, а також всіх додаткових договорів (угод), що будуть укладені до нього в подальшому, в тому числі щодо суми зобов'язань, строку їх виконання, розміру процентів та інших умов.

Відповідно до умов вказаного договору застави, відповідач передає в заставу позивачу державні облігації України загальною вартістю 26 795 826,00 грн., які мають наступні характеристики: міжнародний ідентифікаційний номер - UA, кількість - 1775 шт., номінальна вартість - 1000,00 дол. США за 1 шт., балансова вартість - 15 297,53 грн. за 1 шт., дата погашення - 27.05.2015р.

Згідно з пунктом 1.3. договору застави, за рахунок застави, вимоги заставодержателя задовольняються повністю, включаючи суму боргу за кредитом та нараховані проценти, штраф, пеню та інші витрати заставодержателя, пов'язані з виконанням грошового зобов'язання заставодавця в повному обсязі.

Управлінням депозитарної діяльності Національного банку України проведено операції щодо погашення вищезазначених цінних паперів, в результаті чого АТ "Дельта Банк" було виплачено 1 858 868,75 доларів США, що підтверджується одновалютним меморіальним ордером № 19 (#994996701) від 26.05.2015р.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015р. № 150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк".

Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладі осіб від 08.04.2015р. № 71 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015р. № 15 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року до 02 вересня 2015 року включно, а рішенням від 03.08.2015р. № 147 тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" продовжено до 02.10.2015р.

На виконання постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 02.10.2015 № 181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ "Дельта Банк" строком з 05.10.2015 по 04.10.2017 призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

28.10.2015р. Національний банк України в межах вказаної ліквідаційної процедури звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Дельта Банк" із заявою № 18-02012/81701 про визнання його кредитором на загальну суму 9 368 737 335,89 грн. При цьому у своїй заяві позивач послався на наявність заборгованості АТ "Дельта Банк" перед НБУ за низкою кредитних угод.

Розглянувши вказану заяву, уповноважена особа Фонду в АТ "Дельта Банк" 04.04.2016р. направила Національному банку України електронне повідомлення № 3032 про акцептування його вимог в сумі 9 344 571 307,23 грн. та віднесення їх до 7 черги кредиторських вимог.

В подальшому, позивач звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з листом № 12-0004/75921 від 09.09.2016р., в якому зазначив, що кошти, які надійшли відповідачу від погашення цінних паперів, переданих в заставу Національному банку України, підлягають перерахуванню позивачу як кредитору, вимоги якого забезпечені заставою в позачерговому порядку. У відповідь на вищезазначений лист Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом за вих. № 7674 від 16.09.2016р. повідомив позивача про те, що оскільки погашення обтяжених заставою цінних паперів відбулось 27.05.2015р., тобто під час здійснення процедури тимчасової адміністрації в банку відповідача, у Фонду гарантування вкладів відсутні правові підстави для перерахування позивачу отриманих від погашення цінних паперів коштів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на порушення його майнових прав та інтересів, у зв'язку з відмовою уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в перерахуванні коштів від погашення цінних паперів в сумі 1 858 868,75 доларів США на користь позивача, що суперечить положенням чинного законодавства України,

З огляду на що, позивач звернувся до суду з вимогами про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" перерахувати позивачу кошти у сумі 47 512 685,25 грн., що за офіційним курсом гривні до долару США, установленим НБУ на 09.11.2016р., складає 1 858 868,75 доларів США, отриманих публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" від погашення заставлених згідно з Договором застави державних облігацій України № 132/04-14/ДОУ від 21.11.2014р., цінних паперів, а саме державних облігацій України, які мають наступні характеристики: міжнародний ідентифікаційний номер - UA, кількість - 1775 шт., номінальна вартість - 1000,00 дол. США за 1 шт., балансова вартість - 15 297,53 грн. за 1 шт., дата погашення: 27.07.2015р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено вище, на виконання постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015р. № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб прийнято Рішення від 02.10.2015р. № 181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ "Дельта Банк" строком з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

Порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, частиною 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; 4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку; 5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; 6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону; 7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону (частина 3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Положеннями пунктів 3 та 4 частини 1 статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду з дня свого призначення складати реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснювати заходи щодо задоволення вимог кредиторів; вживати у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Відповідно до статті 45 цього Закону, Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (частина 1 та 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Частиною 4 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

28.10.2015р. Національний банк України в межах ліквідаційної процедури звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Дельта Банк" із заявою № 18-02012/81701 про визнання його кредитором на загальну суму 9 368 737 335,89 грн. При цьому у своїй заяві позивач послався на наявність заборгованості АТ "Дельта Банк" перед Національним банком України за низкою кредитних угод.

Розглянувши вказану заяву, уповноважена особа Фонду в АТ "Дельта Банк" направила Національному банку України електронне повідомлення № 3032 про акцептування його вимог в сумі 9 344 571 307,23 грн. та віднесла їх до 7 черги кредиторських вимог.

Відповідно до частини 6 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості, передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги (стаття 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Доказів оскарження позивачем в судовому порядку рішення Фонду про віднесення його вимог до 7-ї черги задоволення вимог кредиторів, що передбачено статтею 54 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суду не надано.

У той же час, суд зазначає, що порядок задоволення забезпечених заставою кредиторських вимог позивача має здійснюватись у порядку, визначеному спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (зокрема, статтею 51 цього Закону), і застосування цього Закону є прерогативним по відношенню до Закону України "Про заставу", на який посилався позивач.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право за погодженням з уповноваженою особою Фонду звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому чинним законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. У разі якщо обсяг коштів від реалізації заставленого майна недостатній для задоволення вимог заставодержателя, незадоволені вимоги підлягають задоволенню в порядку черговості, встановленої цим Законом.

Відповідно до заяви позивача про задоволення кредиторських вимог № 18-02012/81701 від 28.10.2015р. та електронного повідомлення відповідача про акцептування його вимог № 3032 від 04.04.2016р., заявлені позивачем та акцептовані відповідачем вимоги за кредитним договором становлять загалом 434 108 274,00 грн.

Управлінням депозитарної діяльності Національного банку України проведено операції щодо погашення державних облігацій, що є предметом вказаного договору застави на суму 1 858 868,75 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долару США, установленим НБУ, станом на дату погашення (26.05.2015р.) становить 39 284 774,50 грн.

Отже, зобов'язальні відносини, що склалися між позивачем та відповідачем на підставі спірного кредитного договору, мають майново-грошовий характер, а відтак у даному випадку позивач є кредитором банку за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами.

Оскільки щодо відповідача введено ліквідаційну процедуру, то такі вимоги мають бути пред'явлені позивачем у рамках дотримання цієї процедури.

Вимоги позивача, як заставодержателя, підлягають задоволенню в порядку черговості, визначеної Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси (аналогічна позиція викладена в постанові ВСУ від 20.01.2016р. № 6-2001цс15).

Враховуючи те, що з 3 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку, тобто на момент ухвалення рішення у даній справі - 12.01.2017р. у банк відповідача вже введено тимчасову адміністрацію, суд дійшов висновку про неможливість стягнення коштів з відповідача у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Водночас, матеріали справи свідчать про визнання кредиторських вимог позивача в процедурі ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 16.01.2017р.

Суддя А.І. Привалов