ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2017 р.Справа № 915/870/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: Жекова В. І.,

суддів: Аленіна О. Ю., Богатиря К. В.,

(Склад колегії суду визначено, згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.01.2017 р.)

при секретарі судового засідання Чеголя Є.О.,

за участю представників учасників процесу:

ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України ОСОБА_1,

ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 11.10.2016 р.

у справі № 915/870/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз

про стягнення заборгованості, пені та інших нарахувань на суму простроченої заборгованості, а всього грошових коштів у сумі 495882 грн. 70 коп. за договором купівлі-продажу природного газу,

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі: головуючого судді Жекова В.І., суддів: Пироговського В.Т., Воронюка О.Л. на 12.12.2016 р.

ОСОБА_3о. керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду №953 від 09.12.2016 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи, у звязку з ухваленням 08.12.2016 р. Вищою радою юстиції рішення про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Одеського апеляційного господарського суду та припиненням, відповідно до ч.4 ст. 116 Закону України Про судоустрій і статус суддів, з 09.12.2016 р. повноважень судді зі здійснення правосуддя.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.12.2016 р., для розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Жекова В.І., суддів: Пироговського В.Т., Богатиря К.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2016 р. справа за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз була прийнята до провадження у складі колегії суддів, який визначений протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.12.2016р., з призначенням до розгляду на 12.12.2016 р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 р. розгляд апеляційної скарги відкладений на 11.01.2017 р.

ОСОБА_3 керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду №10 від 06.01.2017 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи, у звязку із звільненням 21.12.2016 р. ОСОБА_5 з посади судді Одеського апеляційного господарського суду та припиненням, відповідно до ч.4 ст. 116 Закону України Про судоустрій і статус суддів, повноважень судді зі здійснення правосуддя.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.01.2017 р., для розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Жекова В.І., суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 р. справа за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз була прийнята до провадження у складі колегії суддів, який визначений протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.01.2017 р., з призначенням до розгляду на 11.01.2017 р.

Учасники судового процесу, відповідно до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України, належним чином повідомлялись про час і місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні, яке відбулось 11.01.2017 р., оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

09.08.2016 р. ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз, в якому просило стягнути заборгованість у розмірі 0,01 грн., пеню у розмірі 191467,36 грн., 3% річних у розмірі 15347,39 грн., інфляційні витрати у розмірі 289882,70 грн., судові витрати у розмірі 7438,24 грн. (а.с. 3-5).

Обґрунтовуючи позов, ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України посилається на неналежне виконання ПАТ Миколаївгаз грошових зобовязань за укладеним між ними договором від 04.01.2013 р. №13-102-В купівлі-продажу природного газу, а саме зобовязань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати вартості поставленого у 2013-2015 роках природного газу, у звязку з чим на суми заборгованості на підставі умов договору та чинного законодавства України здійснено нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 11.10.2016 р. по справі №915/870/16 (головуючий суддя Коваль Ю.М.) позовні вимоги задоволено частково; стягнено з ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз на користь ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України грошові кошти в загальній сумі 467747 грн. 97 коп., з яких: 176336 грн. 45 коп. пеня, 13070 грн. 49 коп. 3% річних; 278341 грн. 03 коп. сума, на яку збільшився борг, з урахуванням індексу інфляції, а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі зі сплати судового збору в сумі 7016 грн. 22 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване доведеністю позовних вимог в частині їх задоволення.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, ПАТ Миколаївгаз звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що підписані та повернуті позивачем акти приймання передачі є єдиною підставою для відповідача здійснювати остаточний розрахунок за фактично переданий газ.

Відповідач у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач вважає оскаржуване рішення таким, що прийнято відповідно до обставин справи, вимог чинного законодавства та просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що сторонами у справі укладено договір від 04.01.2013 р. №13-102-В купівлі-продажу природного газу (а.с. 21-25), до якого були внесені зміни та доповнення додатковими угодами від 04.04.2013 р. №1, від 10.07.2013 р. №2, від 08.08.2013 р. №3, від 31.12.2013 р. №4, від 28.04.2014 р. №5, від 15.05.2014 р. №6, від 10.06.2014 р. №7, від 05.09.2014 р. №8, від 10.11.2014 р. №9, від 08.12.2014 р. №10, від 22.12.2014 р. №11, від 05.02.2015 р. №12, від 10.03.2015 р. №13, від 03.04.2015 р. №14, від 12.05.2015 р. №15, від 03.06.2015 р. №16 та від 10.07.2015 р. №17 (а.с. 26-44).

Згідно до договору та додаткових угод до нього, ПАТ НАК Нафтогаз України (продавець) зобовязалося передати у власність ПАТ Миколаївгаз (покупець) у період 01.01.2013 р. 31.12.2015 р. природний газ для забезпечення власних потреб обєктів, які знаходяться на балансі покупця, а покупець прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Згідно до п.3.1 договору, право власності на газ переходить від продавця до покупця у пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ.

Згідно до п.3.3 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно до п.3.4 договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно до п.6.1 договору (в редакції додаткової угоди №4), оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу.

Згідно до ст.11 договору (в редакції додаткової угоди №11), договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2013 р., і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015 р., а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

ПАТ НАК Нафтогаз України у період з січня 2013 року по вересень 2015 року поставлено ПАТ Миколаївгаз природний газ на загальну суму 5839569 грн. 03 коп., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу (а.с. 45-77).

З огляду на приписи ст. 526 та ч.1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 14 та ст. 629 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 692 ЦК України встановлено обовязок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Апеляційним судом встановлено, що спір між сторонами виник, у зв'язку з тим, що ПАТ НАК Нафтогаз України та ПАТ Миколаївгаз по-різному тлумачать зміст пунктів 3.4 та 6.1 договору та неоднаково трактують термін виконання зобов'язання з оплати щомісячно поставленого газу.

Відповідно до ч.3 ст. 213 ЦК України, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Згідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 6.1 договору (в редакції додаткової угоди №4) визначено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу.

Зазначений пункт договору узгоджується з вимогами ч.1 ст. 692 ЦК України, відповідно до яких покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, пунктом 6.1 договору визначений конкретний строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, що відповідає приписам ч.1 ст. 530 ЦК України, не містить жодних застережень щодо настання обов'язку ПАТ Миколаївгаз з оплати газу протягом певного терміну після підписання ПАТ НАК Нафтогаз України акту приймання-передачі газу чи після повернення одного примірника оригіналу акта покупцю.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що, відповідно до п.3.4 договору, акти приймання-передачі газу визначаються в якості підстави для остаточних розрахунків сторін, але з урахуванням змісту п.6.1 цього договору, тому судова колегія дійшла висновку, що несвоєчасне повернення продавцем актів приймання-передачі за минулий місяць жодним чином не змінює встановлений конкретний строк оплати поставленого газу, тобто настання обов'язку з оплати спожитого газу не обумовлюється моментом повернення (підписання) вказаних актів.

Умови вищезазначеного договору не містять жодних застережень щодо можливості відліку 20-денного строку оплати з дня підписання акта приймання-передачі газу чи з дня одержання підписаного акта покупцем, тому час підписання сторонами відповідного акта чи час його повернення покупцю не впливає на момент виникнення прострочення за грошовим зобовязанням відповідача.

Згідно до ч.ч.1,2 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Проте, згідно до п.4.1 договору, сторони погодили, що кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показниками комерційних вузлів обліку газу покупця.

Судова колегія зазначає, що не здійснення повернення актів приймання-передачі газу не може змінювати конкретний строк оплати, визначений п.6.1 договору, оскільки акти приймання-передачі газу лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за минулий місяць, що повязано з технологією виробництва, а виходячи з показників своїх комерційних вузлів обліку газу, ПАТ Миколаївгаз мало усі дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з постачальником.

Матеріали справи свідчать про відсутність спору між сторонами щодо фактичних обсягів та строків щомісячної поставки газу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно до ст. 193 ГК України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, кожна сторона договору повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч.1 ст. 230 ГК України).

Така санкція визначена п.7.2 договору, яким передбачено, що у разі невиконання покупцем умов п.6.1 договору, він зобовязується сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду щодо того, що вимоги позивача про стягнення пені, 3 % річних та індексу інфляції є обґрунтованими, однак в інших, ніж визначено ПАТ НАК Нафтогаз України, сумах.

Згідно до п.9.2 договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 3 роки.

ПАТ НАК Нафтогаз України звернувся до господарського суду Миколаївської області із позовною заявою у даній справі 06.08.2016 р., що підтверджується відбитком поштового штемпелю на конверті, в якому надійшла позовна заява (а.с. 86).

Отже, місцевим судом вірно встановлено, що враховуючи заяву ПАТ Миколаївгаз про застосування позовної давності, ПАТ НАК Нафтогаз України має право на вимоги про стягнення пені, 3 % річних та суми, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, нарахованих у період з 06.08.2013 р. по 06.08.2016 р.

Суд апеляційної інстанції також визнає, що ПАТ НАК Нафтогаз України не доведено вимоги про стягнення з ПАТ Миколаївгаз заборгованості з оплати вартості поставленого природного газу в сумі 1 коп. (основний борг), оскільки ПАТ НАК Нафтогаз України вказав у позовній заяві про наявність основного боргу у сумі 1 коп., але не вказав періоду, в якому ця сума боргу виникла, та не надав доказів на підтвердження цих обставин.

Враховуючи викладене, та те, що ПАТ Миколаївгаз не визнав основний борг у сумі 1 коп. за укладеним договором, місцевий суд правомірно визнав, що в цій частині позовні вимоги ПАТ НАК Нафтогаз України не підлягають задоволенню.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову, тобто нарахувань пені в загальній сумі 176336 грн. 45 коп., 3 % річних у загальній сумі 13070 грн. 49 коп., нарахованих у період 20.08.2013 р. 06.11.2015 р., а також суми, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції - 278341 грн. 03 коп., відповідно до здійснених ПАТ Миколаївгаз розрахунків.

Отже, твердження апелянта щодо того, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення в неповному обсязі було досліджено всі фактичні обставини справи, які суттєве значення мали для вирішення справи по суті, колегією суддів апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції в повному обсязі було досліджено всі фактичні обставини справи та цілком обґрунтовано було прийнято рішення щодо часткового задоволення позовних вимог.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку скаржником була подана заява, в порядку ст. 121 ГПК України, про розстрочку виконання судового рішення, у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши наведену заяву, судова колегія дійшла висновку про відмову в її задоволенні, оскільки суд апеляційної інстанції у даному випадку не видає виконавчий документ у розумінні ч.1 ст. 121 ГПК України, а відтак з заявою про розстрочку виконання судового рішення заявник може звернутися до господарського суду Миколаївської області.

З огляду на викладене, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що оскаржуване рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 77, 85, 99, 101-105 ГПК України,

колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 11.10.2016 р. зі справи №915/870/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз - без задоволення.

Постанова, відповідно до вимог ст. 105 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 12.01.2017 р.

Головуючий суддя: Жеков В. І.

Судді: Аленін О. Ю.

ОСОБА_6