ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.01.2017 Справа № 904/3913/16

За скаргою: Приватного багатопрофільного підприємства "Енерго-Імпекс" на дії державної виконавчої служби у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна Промислова Компанія", м. Запоріжжя

до Приватного багатопрофільного підприємства "Енерго-Імпекс", м. Дніпропетровськ

про стягнення 19641,29 грн

Відділ примусового виконання рішень - Самарський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача (стягувача): не з'явився;

від відповідача (боржника, скаржника): представник ОСОБА_1, довіреність від 20.02.2016;

від Самарського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Південна Промислова Компанія" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного багатопрофільного підприємства "Енерго-Імпекс" (далі - відповідач), у якій заявило вимогу про стягнення основного боргу у сумі 14 562,07 грн, пені у сумі 2 573,44 грн, інфляційних нарахувань у сумі 843,05 грн, штрафу у сумі 1456,21 грн та 3% річних у сумі 206,52 грн, нарахованих позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 1704/12, укладеного між сторонами 17.04.2012.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2016 позов задоволено частково та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 2573,44 грн пені, 843,05 грн інфляційних нарахувань на суму боргу, 206,52 грн 3% річних, 1456,21 грн штрафу та витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн; в частині вимог про стягнення 14562,07 грн боргу провадження у справі припинено.

З метою примусового виконання рішення на користь стягувача 18.08.2016 судом було видано відповідний наказ від 16.08.2016.

21.11.2016 від Приватного багатопрофільного підприємства "Енерго-Імпекс" до господарського суду надійшла скарга на дії державного виконавця Мартиновської І.М., у якій заявлено вимоги про:

скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 645,72 грн від 20.09.2016;

визнання незаконними дій Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо стягнення з Приватного багатопрофільного підприємства "Енерго-Імпекс" суми виконавчого збору;

зобов'язання Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повернути Приватному багатопрофільному підприємству "Енерго-Імпекс" суму фактично стягнутого виконавчого збору в розмірі 645,72 грн.

В обгрунтування скарги її заявник вказує, що 13.09.2016 Самарським ВДВС на виконання рішення суду відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову, але ця постанова державним виконавцем на адресу боржника не направлена і відповідно боржником не отримана. Дана обставинна підтверджується відсутністю в матеріалах виконавчого провадження будь-яких документів на підтвердження направлення державним виконавцем цієї встанови.

01.11.2016 приватним багатопрофільним підприємством "Енерго-Імпекс" отримано постанову в. о. начальника Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпро ОСОБА_2 від 21.09.2016 про арешт коштів боржника. Зі змісту постанови приватному багатопрофільному підприємству "Енерго-Імпекс" стало відомо про відкриття 13.09.2016 Самарським ВДВС виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2016 № 904/3913/16.

08.11.2016 представник боржника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження стало відомо, що в рамках виконання виконавчого провадження 20.10.2016 прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 645, 72 грн.

Заявник скарги зазначає, що до оскаржуваних виконавчих дій, що вчинялись державним виконавцем до 05.10.2016, підлягав застосуванню Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІУ. Статтею 25 вказаного закону визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Отже, законом, що підлягав застосуванню до вказаних виконавчих дій, передбачено строк для самостійного виконання рішення, про що також зазначено в оскаржуваній постанові, лише після спливу якого можливе стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 10%.

Однак, в порушення зазначених норм державним виконавцем Мартиновською І.М. було прийнято оскаржувану постанову фактично без надання строку на добровільне виконання судового наказу, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження не направлялась боржнику взагалі та, відповідно, ним не отримана.

Викладене свідчить, що боржник був позбавлений можливості своєчасно та самостійно сплатити необхідну суму коштів на виконання судового наказу.

Сума виконавчого збору в розмірі 645, 72 грн. була примусово стягнута Самарським ВДВС з разом із сумою основного боргу шляхом списання з банківського рахунку боржника 11 листопада 2016 року, що підтверджується меморіальним ордером від 11.11.2016.

Позивач заперечень на скаргу не надав.

Самарський відділ ДВС м. Дніпро 20.12.2016 надав заперечення на скаргу, у яких вказав, що на виконання до відділу 12.09.2016 надійшла заява ТОВ "Південна Промислова Компанія" щодо прийняття до виконання наказу по справі № 904/3913/16, виданого 16.08.2016 Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення з приватного багатопрофільного підприємства "Енерго-Імпекс" на користь заявника загальної суми 6457,22 грн. Одночасно стягувачем зазначено в заяві про накладення арешту на майно та кошти боржника, що передбачено ч. 2 ст. 25 Закону України "Про відкриття виконавчого провадження".

Відповідно до вимог статтей 17, 19, 20, 25 Закону України "Про відкриття виконавчого провадження" постановою від 13.09.2016 було відкрито виконавче провадження № 52236807, про що копії постанов надіслано сторонам за вих. № 10873 від 14.09.2016. При цьому, боржнику встановлено строк, передбачений Законом, для самостійного виконання рішення суду до 19.09.2016 року. Одночасно, винесена постанова про арешт майна боржника в межах суми боргу.

Враховуючи відсутність від боржника документального підтвердження щодо виконання вимог за виконавчим документом, на підставі ст. 28 Закону, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом, тому 20.09.2016 винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору на користь Державного бюджету України у розмірі 645,72 грн.

Керуючись ст. 65 Закону, постановою від 21.09.2016 звернено стягнення на кошти боржника, що перебувають в банківських установах, про що копією повідомлено боржника.

Відповідно до вимог ст. 35 Закону (в редакції до 05.10.2016), у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника на строк до десяти робочих днів. Однак, до відділу ДВС від боржника жодних заяв не надходило.

На підставі вимог ст. 52 Закону, згідно платіжної вимоги ВДВС від 09.11.2016 на депозитний рахунок ВДВС 11.11.2016 з арештованого рахунку боржника стягнуто кошти за рішенням суду, у тому числі кошти виконавчого збору в розмірі 645,72 грн, які 15.11.2016 перераховані до держбюджету. У зв'язку з фактичним виконанням рішення суду 16.11.2016 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 52236807, копія якої надіслана сторонам та до суду одночасно з виконавчим документом.

Враховуючи обставини справи, надані матеріали, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України № 606-ХІУ "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова

Постановою ДВС від 13.09.2016 було відкрито виконавче провадження № 52236807, копії постанови надіслано сторонам за вих. № 10873 від 14.09.2016, що підтверджується витягом з журналу вихідної кореспонденції Самарського ВДВС. Боржнику встановлено строк, передбачений Законом, для самостійного виконання рішення суду до 19.09.2016. Одночасно, винесена постанова про арешт майна боржника в межах суми боргу.

В ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Постанова про відкриття виконавчого провадження не була оскаржена боржником у десятиденний строк у порядку, встановленому Законом України № 606-ХІУ, а тому є обов'язковою до виконання (ч. 1 ст. 5 Закону України № 606-ХІУ).

Рішення суду у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 Закону України № 606-ХІУ для самостійного його виконання, боржником добровільно не було виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України № 606-ХІУ у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 Закону України № 606-Х1У для самостійного його виконання у державного виконавця не існує правових підстав не виконувати імперативну норму (ч. 1 ст. 28 Закону України № 606-ХІУ), що у свою чергу спростовує доводи скаржника щодо протиправності дій державного виконавця по стягненню виконавчого збору.

Матеріали справи, у тому числі зміст скарги свідчать, що скаржнику було відомо про наявність рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2016 по справі № 904/3913/16, яке набрало законної сили і відповідно до якого з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна Промислова Компанія" стягнуто грошові кошти в сумі 6457,22 грн. Рішення суду в добровільному порядку відповідачем не було виконано.

Матеріали справи свідчать, що боржник самостійно не виконав рішення суду, а це сталось саме завдяки діям органу державної виконавчої служби, який у зв'язку з цим мав у будь-якому випадку вчинити дії по стягненню до державного бюджету України виконавчого збору, передбаченого статтею 28 Закону України № 606-Х1У.

Також слід зазначити, що метою оскарження дій державної виконавчої служби має бути захист порушеного права і у разі задоволення скарги це повинно привести до поновлення порушеного права.

В даному випадку боржник був зобов'язаний в силу Закону сплатити виконавчий збір і внаслідок дій посадових осіб органу виконання рішень ця подія настала. Суд не вбачає підстав для висновку, що цими діями порушені права скаржника, оскільки, як сказано вище, він зобов'язаний був сплатити виконавчий збір.

Відповідно до п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З урахуванням обставин, доводів органу державної виконавчої служби суд вважає доводи скарги необгрунтованими та такими, що підлягають відхиленню.

Керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу приватного багатопрофільного підприємства "Енерго-Імпекс" на дії Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного управління юстиції у Дніпропетровській області при виконанні рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.08.2016 по справі № 904/3913/16 про визнання протиправними дій щодо стягнення виконавчого збору в сумі 645,72 грн та зобов'язання повернути з Державного бюджету України стягнуті 645,72 грн виконавчого збору відхилити.

Суддя ОСОБА_3