УХВАЛА

про повернення позовної заяви

10.01.2017Справа № 910/258/17

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Український фінансовий світ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродкомплект"

про стягнення 91 800,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № 1432 від 29.12.2016 (вх. № 258/17 від 04.01.2017) і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Згідно з п. 3 ч. ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В якості додатка № 1 до позовної заяви зазначено "Доказ сплати судового збору" та фактично додане платіжне доручення № 6 (# ) від 27.12.2016 на суму 1378,00 грн.

Однак, додане до позовної заяви платіжне доручення № 6 (# ) від 27.12.2016 не містить дати одержання банком платежу, підпису працівника банку та відбитку печатки (штампа) банку із зазначенням дати проведення банком платежу на лицьовій стороні вказаного платіжного доручення. З огляду на наведене, вказане платіжне доручення про сплату судового збору не може бути належним та допустимим доказом сплати судового збору, оскільки у наданому вигляді не може вважатись оригіналом.

При цьому судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену у п. 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", згідно якої платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що тягне за собою наслідки, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

При цьому судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

За таких обставин, позовна заява № 1432 від 29.12.201 підлягає поверненню позивачеві без розгляду.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, при можливому повторному зверненні до господарського суду з відповідною позовною заявою слід врахувати, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності 01.01.2017, частину 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" викладено в такій редакції: судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі; у частині другій слова "мінімальної заробітної плати" замінено словами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб".

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2017 у розмірі 1 600 грн. встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 № 1801-VIII, який набрав чинності .01.01.2017.

Згідно з п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (із змінами, внесеними Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600,00 грн.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (240000,00 грн.).

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.В.Гумега