РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року Справа № 918/905/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Розізнана І.В. , суддя Василишин А.Р.

при секретарі судового засідання Максютинська Д.В

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2, посвідчення № 825, від 25.06.2011 року.

відповідача 1: Меленчук І.В., довіреність б/н

відповідача 2: Колеснік К.М., посвідчення № 041620, від 23.02.2016р.

відповідача 3: представник не з"явився;

відповідача 4: Немкович І.І, довіреність №12-24/2 від 10.01.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на рішення господарського суду Рівненської області від 01.11.16р. у справі № 918/905/16 (суддя Торчинюк В.Г.)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7

до відповідача Прокуратури Рівненської області

до відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області

до відповідача Головного управління Національної поліції в Рівненській області

до відповідача Рівненської місцевої прокуратури

про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації й відшкодування шкоди (збитків)

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_7 (надалі - позивач) звернувся в господарський суд Рівненської області з позовною заявою (а.с.2-5) до прокуратури Рівненської області (надалі - відповідач 1 ), Рівненської місцевої прокуратури (відповідач 2), Головного управління Національної поліції в Рівненській області (відповідач 3), Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області (відповідач 4) про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації й відшкодування шкоди.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 01.11.2016 (а.с.191-199), з урахуванням уточнення позовних вимог, в задоволенні позову відмовлено, припинено провадження по справі в частині позовних вимог до Рівненської місцевої прокуратури; припинено провадження по справі в частині позовних вимог до Головного управління національної поліції в Рівненській області; припинено провадження по справі в частині позовних вимог до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що спірна інформація не містить жодного посилання на те, що саме ФОП ОСОБА_7 здійснював свою діяльність у зазначеному приміщенні та про те, що саме відносно нього були вчинені слідчі дії. Крім того, суд не встановив доказів, які б свідчили про незаконність дій відповідачів, а також наявності у статті недостовірних даних.

Судом також встановлено, що Рівненська місцева прокуратура не є юридичною особою, тому провадження по справі в частині позовних вимог до відповідача 2 підлягають припиненню. Враховуючи те, що між ФОП ОСОБА_7 та Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області та Головним управління національної поліції в Рівненській області відсутній предмет спору, провадження в частині позовних вимог до відповідача 3 та 4 припинено.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити (а.с.205-209).

Скаржник зокрема зазначає, що суд першої інстанції виніс рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з»ясуванням всіх обставин справи, висновки суду не відповідають викладеним у рішенні обставинами справи.

Зокрема, апелянт вказує, що суд не розглянув вимогу позивача про законність (або незаконність) вилучення бурштину-сирцю, виробів з нього та устаткування й обладнання для переробки. Разом з тим, працівники прокуратури Рівненської області були обізнані про законність здійснення підприємницької діяльності позивача на час розміщення інформації на офіційних сайтах та на час проведення обшуків працівниками ГУ НП в Рівненській області в с.Антопіль Рівненського району.

Крім того,скаржник зазначив, що суд, неповно з»ясувавши уточнені позовні вимоги, необгрунтовано та безпідставно припинив провадження в частині заявлених вимог до відповідача 3 та відповідача 4, порушив ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», а також безпідставно не взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини та не застосував ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини і основоположних свобод» (1950).

Окрім того, апелянт вказує на порушення та невірне застосування судом норм ст..ст.22,1166, 1172-1174, 1176 ЦК України.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 918/905/16 у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Розізнана І.В., суддя Петухов М.Г. (а.с.203).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 14.12.2016 на 11 год. 30 хв. (а.с.204).

01.12.2016 на виконання вищевказаної ухвали суду надійшли пояснення відповідача 4, в яких останній заперечує вимоги апеляційної скарги та вказує, що Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області не вступало у правовідносини з позивачем, своїми діями чи бездіяльністю не порушувало його законних прав чи інтересів, а також законодавством передбачений чіткий порядок безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам, а тому підстави для задоволення позову та вимог апеляційної скарги відсутні (а.с.225-226).

В подальшому, на підставі проведеної автоматичної зміни складу колегії визначено наступний склад колегії суддів для розгляду апеляційної скарги: головуючий суддя - Бучинська Г.Б., суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р. (а.с.230), ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 розгляд апеляційної скарги призначено у вказаному складі колегії суддів (а.с.231).

14.12.2016 на виконання вищевказаної ухвали суду надійшов відзив Рівненської місцевої прокуратури на апеляційну скаргу позивача, в якій відповідач 2 заперечує доводи апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. При цьому зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту, що розміщені на офіційних веб-сайтах прокуратури Рівненської області та Рівненської місцевої прокуратури публікації стосуються саме його діяльності, як не надано і доказів в підтверження причинного зв»язку між вказаними публікаціями та завданням йому внаслідок них шкоди.

Крім того, відповідач 2 у своєму відзиві звертає увагу на ту обставину, що ухвалами слідчого судді про проведення обшуку та тимчасового вилучення майна визначено долю цього майна, проте жодним чином не встановлено незаконність дій органів досудового слідства. Відтак, відсутність усіх елементів складу цивільного правопорушення зумовлює відсутність настання цивільно-правової відповідальності.

Відповідач 2 також не погоджується із посиланням апелянта на практику Європейського суду з прав людини, зазначаючи, що судові рішення, якими оперує апелянт, не відповідають обставинам справи, не можуть бути застосовані у даних правовідносинах у зв»язку з тим, що стосуються права власності та питання дій та бездіяльності органів дізнання, досудового слідства чи прокуратури при проведенні дій, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Щодо вимог про стягнення збитків, відповідач 2 у відзиві звертає увагу на ту обставину, що контрагент позивача відмовився від замовлення по договору саме після отримання ним листа від позивача, в якому останній повідомив про проведення обшуків та вилучення майна.

У судове засідання, яке відбулось 14.12.2016, з»явився представник позивача (апелянт) , представники відповідача 1 та відповідача 2.

Представник відповідача 3 та відповідача 4 не реалізували своє процесуальне право на участь у судовому засіданні, хоча про день та час його проведення були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового повідомлення.

Представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 заперечили доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, надали письмові пояснення по суті позову.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 орозгляд справи відкладено на підставі ст.. 77 ГПК України на 12 січня 2017 року на 11.00 год. (а.с.250-251).

В судове засідання, яке відбулось 12.01.2017, з»явився представник позивача (апелянт), представники відповідача 1 та відповідача 2 та відповідача 4.

Представник відповідача 3 реалізував своє процесуальне право на участь у судовому засіданні, хоча про день та час його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового повідомлення.

Згідно з пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26 грудня 2011 року, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З врахуванням того, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в правовому полі статей 101, частини 1 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача 3, за наявними у справі матеріалами.

Представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній. Подав клопотання про долучення до справи додаткових доказів - копії свідоцтв на право власності на нерухоме майно, а саме склад-магазин та житловий будинок з вбудованим магазином, які знаходяться відповідно за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Представники відповідача 1, відповідача 2 та відповідача 4 заперечили доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, надали письмові пояснення по суті позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій та вбачається з матеріалів справи, у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку від 05 вересня 2015 року № 2699, одним із видів господарської діяльності є виробництво ювелірних і подібних виробів (а.с. 24).

Також матеріалами справи підтверджено, що 06 жовтня 2015 року за фактом придбання, отримання, зберігання чи збуту майна, одержаного злочинним шляхом (бурштин-сирець) та замаху на ухилення від сплати податків ФОП ОСОБА_7, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 198 та 212 Кримінального кодексу України було відкрите кримінальне провадження № 0000091.

29 квітня 2015 року кримінальне провадження № 0000091 закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень передбачених статтями 198 та 212 Кримінального кодексу України.

Вищезазначені обставини стверджуються Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 27 жовтня 2015 року, ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 07 квітня 2016 року та постановою Державної фіскальної служби України про закриття кримінального провадження за номером 0000091.

Згідно частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, факт відкриття кримінального провадження за номером 0000091, а в подальшому його закриття за недоведеністю, щодо позивача, підтверджується матеріалами справи.

26 серпня 2016 року було відкрито кримінальне провадження № 0005934, правова кваліфікація якого - стаття 198 (Придбання, отримання, зберігання чи збут майна, одержаного злочинним шляхом) Кримінального кодексу України.

10 травня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 198 (Придбання, отримання, зберігання чи збут майна, одержаного злочинним шляхом) Кримінально кодексу України розпочате кримінальне провадження №0000755 (а.с. 66).

11 травня 2016 року ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області (а.с. 65) прокурору Рівненської місцевої прокуратури та слідчим Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції у Рівненській області надано дозвіл на проведення обшуків приміщень, будівель, споруд та прилеглих територій за адресою АДРЕСА_1 належних ОСОБА_7, з метою виявлення, фіксації та відшукування бурштину сирцю в обробленому вигляді та виробів з нього, інструментів, обладнання та устаткування призначеного, в тому числі для механічної обробки бурштину, документів які стосуються його придбання, зберігання та реалізації, чорнових запасів, електронних носіїв інформації з даного приводу.

В подальшому 11 та 12 травня 2016 року у селі Антопіль у відповідності до зазначеної вище ухвали проводився обшук, за результатами якого було вилучене майно, що знаходилося у ОСОБА_7

12 травня 2016 року на офіційному сайті прокуратури Рівненської області оприлюднене повідомлення під заголовком "На Рівненщині під час обшуків з приміщення підпільного цеху вилучено понад 200 кг бурштину та 30 станків для його оброблення".

Вищезазначене підтверджується матеріалами справи, зокрема роздруківками з офіційного сайту Прокуратури Рівненської області (а.с. 19 - 20) та Рівненської місцевої прокуратури (а.с. 21 - 23), також факт розміщення статтей про припинення діяльності підпільного цеху з обробки бурштину на офіційних сайтах відповідача 1 та 2, підтвердили уповноважені представники останніх.

В оприлюднених статтях було зазначено: Рівненською місцевою прокуратурою спільно з ГУНП в Рівненській області 11 травня 2016 року викрито підпільний цех з оброблення бурштину, який функціонував у приміщенні автошроту в селі Антопіль Рівненського району. В ході проведених обшуків виявлено та вилучено 212 кг бурштину-сирцю та виробів з нього, 30 станків для оброблення "сонячного" каміння, а також мотопомпу. Зазначені слідчі дії проведені в рамках кримінального провадження, що розслідується органами поліції за cтттею 198 КК України (придбання, отримання, зберігання чи збут майна, одержаного злочинним шляхом".

Однак, ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/6341/16-к від 27 травня 2016 року, яка набрала законної сили 27 травня 2016 року встановлено, що ОСОБА_7 є фізичною особою-підприємцем. Одним з видів господарської діяльності є виробництво ювелірних і подібних виробів. Останнім представлені документи, а саме: митні декларації, уніфіковані митні квитанції МД-1 Державної митної служби України, фактури на бурштин-сирець, висновок експерта № 188, складеного 06 серпня 2015 року Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Міндоходів, Договори на переробку давальницької сировини, які вказують на законність здійснення ОСОБА_7 своєї діяльності. Що стосується вилучених протоколом обшуку станків, обладнання стороною власника надано відповідні документи про їх походження, що не заперечувалося слідчим та прокурором.

Вищезазначеною ухвалою зобов'язано слідчого Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції у Рівненській області негайно повернути ФОП ОСОБА_7, вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 майно, перелік та ідентифікуючі ознаки якого відображені в протоколі обшуку від 11 травня 2016 року (а.с.25 - 26).

З зазначеного вище суд вбачає, що вилучене майно у ОСОБА_7 відображене в протоколі обшуку від 11 травня 2016 року було повернуто останньому згідно ухвали суду, водночас на даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000755.

Позивач зазначає, що поширена відповідачем 1 та 2 інформація є неправдивою, та такою, що завдала шкоди діловій репутації останнього, оскільки справила враження на суспільство, переконуючи його в тому, що він вчиняє протиправні дії, зневажає закон, порушує Конституцію і закони України.

Тому, позивач просить суд :

1) Визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує репутацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_3) інформацію, опубліковану 12 травня 2016 р. на офіційному сайті прокуратури Рівненської області під заголовком "На Рівненщині під час обшуків з приміщення підпільного цеху вилучено понад 200 кг бурштину та 30 станків для його оброблення" в частині "Рівненською місцевою прокуратурою спільно з ГУНП в Рівненській області 11.05.2016р. викрито підпільний цех з оброблення бурштину, який функціонував у приміщенні aвтошроту в селі Антопіль Рівненського району".

2) Зобов'язати прокуратуру Рівненської області (33028, м. Рівне вул. 16 Липня, 52) спростувати інформацію, поширену відповідно: 12 травня 2016р. на офіційному сайті прокуратури Рівненської області під заголовком "На Рівненщині під час обшуків з приміщення підпільного цеху вилучено понад 200 кг бурштину та 30 станків для його оброблення" в частині "Рівненською місцевою прокуратурою спільно з ГУНП в Рівненській області 11.05.2016р. викрито підпільний цех з оброблення бурштину, який функціонував у приміщенні автошроту в селі Антопіль Рівненського району" й 18 травня 2016 року на офіційному сайті Рівненської місцевої прокуратури під заголовком "У с. Антопіль Рівненського району припинено діяльність підпільного цеху з обробки бурштину" в частині "Рівненською місцевою прокуратурою спільно з ГУНП в Рівненській області 11.05.2016р. викрито підпільний цех з оброблення бурштину, який функціонував в приміщенні автошроту в селі Антопіль Рівненського району" у спосіб найбільш близький до способу їх поширення та шляхом розміщення на офіційних сайтах прокуратури Рівненської області та Рівненської місцевої прокуратури вибачення перед фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_3) не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили.

3) Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. С.Петлюри, 13) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_3) в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок оприлюднення негативної інформації прокуратурою Рівненської області та Рівненською місцевою прокуратурою, та незаконних дій працівників Відповідачів - 2, 3 щодо вилучення при обшуках в період з 11.05.2016р. по 12.05.2016р. бурштину-сирцю та устаткування для його переробки 25000,00 (Двадцять п'ять тисяч) гривень витрат по оплаті адвокатських послуг та 166 299,25 ( Сто шістдесят шість тисяч двісті дев'яностодев'ять грн. 25 коп.) гривень не отриманих доходів (упущеної вигоди).

4) Витрати по сплаті судового збору, послуг адвоката (витрати на правову допомогу) у розмірі, який підтверджений документально, стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. С.Петлюри, 13).

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, зазначає таке.

Зокрема, щодо позовної вимоги позивача про визнання інформації недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує репутацію, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно статті 1 Закону України "Про інформацію" інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

У відповідності до статті 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб'єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом.

Частиною 1 статті 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі -Постанова) роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відтак, відсутність хоча б одного із зазначених вище елементів свідчить про відсутність юридичного складу правопорушення у справах щодо захисту честі і гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Разом з тим, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів звертає увагу на те, що зазначене позивачем повідомлення не містить даних щодо ідентифікації особи, якої воно стосується, тобто зі змісту даного повідомлення неможливо достеменно встановити, що у поширеній органом прокуратури інформації йдеться про особу позивача у справі - ФОП ОСОБА_7.

Враховуючи відсутність доведеності позивачем даної обставини, суд вважає що підстави для задоволення вимог про захист ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації відсутні.

Крім того, щодо вимоги позивача відносно розміщення на офіційних сайтах прокуратури Рівненської області та Рівненської місцевої прокуратури вибачення перед фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 26 Постанови пленуму, суд не вправі зобов»язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16,227 Цивільного кодексу України.

Пунктом 15 Постанови також роз»яснено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Як зазначалося вище, відповідачем 1 та 2 було розміщено на своїх офіційних сайтах інформацію про те, що «На Рівненщині під час обшуків з приміщення підпільного цеху вилучено понад 200 кг бурштину та 30 станків для його оброблення».

Позивач у судових засіданнях та апеляційній скарзі наполягав на тому, що у поширеній статті зроблений передчасний висновок, оскільки при вилученні каміння у протоколі обшуку зазначили "каміння ззовні схоже на бурштин-сирець", а в опублікованих статтях на наступний день, було написано ствердно, що вилучено бурштин, тоді як, як на час публікації будь-яких експертиз, щодо вилученого каміння проведено не було, позивач вважає, що відповідачам на час публікації не було відомо чи дійсно вилучено бурштин-сирець, відтак була опублікована недостовірна інформація.

Розглядаючи позовну вимогу, яка є похідною від вищеописаної позовної вимоги, а саме про зобов'язання прокуратури Рівненської області спростувати вищевказану інформацію, поширену відповідно: 12 травня 2016р. на офіційному сайті прокуратури Рівненської області й 18 травня 2016 року на офіційному сайті Рівненської місцевої прокуратури у спосіб, найбільш близький до способу їх поширення, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Крім того, щодо вимоги позивача відносно розміщення на офіційних сайтах прокуратури Рівненської області та Рівненської місцевої прокуратури вибачення перед фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, не пізніше п'ятнадцяти днів з дня набрання рішення суду законної сили, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 26 Постанови пленуму, суд не вправі зобов»язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16,227 Цивільного кодексу України.

Водночас, колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять докази того, що вилучене під час обшуку каміння, є бурштином-сирцем (ухвала від 27 травня 2016 року № 569/6341/16-к).

Відтак, суд не вбачає недостовірності в опублікованій інформації з приводу того, що було вилучено бурштин-сирець.

Враховуючи вищеописане, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовної вимоги про визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує репутацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 інформації, опублікованої 12 травня 2016 р. на офіційному сайті прокуратури Рівненської області під заголовком "На Рівненщині під час обшуків з приміщення підпільного цеху вилучено понад 200 кг бурштину та 30 станків для його оброблення" в частині "Рівненською місцевою прокуратурою спільно з ГУНП в Рівненській області 11.05.2016р. викрито підпільний цех з оброблення бурштину, який функціонував у приміщенні aвтошроту в селі Антопіль Рівненського району".

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок оприлюднення негативної інформації прокуратурою Рівненської області та Рівненською місцевою прокуратурою, та незаконних дій працівників Відповідачів - 2, 3 25000 грн. витрат по оплаті адвокатських послуг та 166 299,25 грн. не отриманих доходів (упущеної вигоди), колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову передбачені нормами ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до частини першої якої майнова шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно частини 1 статті 1176 Цивільного кодексу України: шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до частини 6 статті 1176 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Враховуючи, що дії, на вчиненні яких наполягає позивач (незаконне вилучення майна), не підпадають під частину 1 ст. 1176 ЦК України, відповідно суд досліджує вимоги про відшкодування шкоди на підставі частини 6 ст. 1176 Цк України, тобто шкода завдана неправомірними діями органу досудового розслідування, прокуратури відшкодовується на загальних підставах.

Згідно статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Отже, позивач повинен довести протиправність дій відповідачів та їх вину, наявність та розмір збитків, наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та спричиненням збитків.

Позивач посилався на неправомірність дій відповідачів, однак перевірка правомірності дій чи бездіяльності органів дізнання, досудового слідства чи прокуратури про проведенні дій, передбачених Кримінально-процесуальним кодексом України не належить до компетенції судів господарської юрисдикції.

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження незаконності дій працівників Рівненської місцевої прокуратури та Головного управління Національної поліції в Рівненській області під час проведення обшуків 11.05.2016 та 12.05.2016 та вилучення майна в межах даного кримінального провадження.

Матеріалами справи доведено, що обшуки проводились на підставі ухвали слідчого судді, таким чином, були санкціоновані. Також, в ухвалах слідчого судді від 27.05.2016 у справах №569/6348/16-к та №569/6341/16-к зазначено, що речі, вилучені під час обшуку (в тому числі і бурштин-сирець), мають статус тимчасово вилученого майна. Відповідно до положень ст. 168 КПК України під час обшуку може здійснюватись тимчасове вилучення майна.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що вищевказаними ухвалами слідчого судді визначено долю тимчасово вилученого майна (зобов"язання повернути позивачу), проте не встановлено незаконності в діях органів досудового слідства та прокуратури.

Таким чином, при обшуках та тимчасовому вилученні майна слідчі Рівненського відділу ГУНП у Рівненській області діяли у відповідності до вимог чинного законодавства, протилежного позивач не довів.

Крім того, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, також звертає увагу на відсутність доказів для підтвердження причинно наслідкового зв"язку між повідомленням, розміщеним на сайті органів прокуратури та відмову від співпраці ПП ОСОБА_10 з позивачем, оскільки, як вже зазначав суд, повідомлення не містить вказівки, що інформація, зазначена у ньому, стосується саме позивача, а також зміст листів наявних у матеріалах справи від 13.05.2016, 14.04.2016, 11.01.2016, 06.10.2015 вказує на те, позивач самостійно повідомив ПП ОСОБА_10 про проведення обшуків та вилучення майна.

Відтак доводи апелянта про те, що ПП ОСОБА_10 листом №14 від 17.05.2016, повідомив про відмову від договору і повернення коштів в сумі 166 299,25 грн. внаслідок інформації, опублікованої на офіційному сайті прокуратури Рівненської області, не беруться колегією суддів до уваги, як такі, що спростовуються матеріалами справи.

В частині стягнення з відповідачів 25000 грн. збитків, що складають витрати з оплати адвокатських послуг (залучення адвоката в ході проведення обшуків та тимчасового вилучення майна), колегія суддів зазначає наступне.

Витрати на оплату юридичних послуг не є збитками у розумінні статті 623 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України.

Окрім того, залучення адвокатів на стадії проведення санкціонованого обшуку не є обов"язком, а визначається виключно, як право особи, а відтак не можуть бути кваліфіковані та відшкодовані як збитки в господарському процесі.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про припинення провадження у справі в частині позовних вимог до Рівненської місцевої прокуратури, враховуючи наступне.

Згідно статті 21 ГПК України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Відповідно до статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Разом з тим, матеріали справи містять витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, згідно якого Рівненська місцева прокуратура не є юридичною особою.

Пунктом 1 частини 1 статті 80 ГПК України визначено, що Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи те, що відповідач 2 - Рівненська місцева прокуратура не є юридичною особою, відтак провадження по справі в частині позовних вимог до відповідача 2 підлягають припиненню.

Разом з тим, не заперечуючи встановлені судом першої інстанції обставини справи, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції про застосування пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України щодо позовних вимог до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області та Головного управління національної поліції в Рівненській області.

Так, матеріалами справи підтверджується наявність вимог позивача до Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області та Головного управління національної поліції в Рівненській області, однак, обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Колегія суддів не погоджується з твердженням позивача щодо можливості застосування до позовних вимог у даній справі практики Європейського суду з прав людини як джерела права, зокрема статті 1 Першого Протоколу до Конвенції. Так, у справі «Спорронг і Льоннрот, проти Швеції» (Sporrong and Lonnrotk v. Sweden) від 23 вересня 1982 p. Судом було визнано втручання у здійснення права власності у зв"язку із застосуванням заходів з експропріації, що були пов"язані з містобудівним плануванням та проведенням містобудівної політики у Швеції. У цьому рішенні Суд, проаналізувавши зміст ст. 1 Першого протоколу, визнав, що вона містить «три окремі норми»: перша норма, викладена в першому реченні ч. 1, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, яка міститься в другому реченні ч. 1, стосується позбавлення майна і підпорядковує його певним умовам; третя норма, зазначена в ч. 2, визнає, що Договірні держави мають право, зокрема, контролювати використання майна відповідно до загальних інтересів. Порушення права власності кваліфіковано Судом через довготривалість встановлених заборон і відсутність компенсації. Обставини даної справи стосуються тимчасового вилучення майна без позбавлення права власності на нього.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв'язку з чим апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Рішення господарського суду Рівненської області підлягає зміні в частині припинення провадження до ГУНП в Рівненській області та ГУДКС України в Рівненській області.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 80, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 від 15.11.16р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 01 листопада 2016 року у справі №918/905/16 змінити в частині припинення провадження у справі до Головного управління національної поліції в Рівненській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області. Прийняти в цій частині нове рішення.

В позові до Головного управління національної поліції в Рівненській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №918/905/16 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Розізнана І.В.