ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви

23.01.2017 Справа № 904/11709/16

Суддя Воронько В.Д., розглянувши матеріали

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль Д", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Супутник-Октан", смт Безлюдівка Харківського району Харківської області

про стягнення 13183,16 грн штрафу

Представники:

від первісного позивача: не з'явився;

від первісного відповідача: представник ОСОБА_1, довіреність № 1496 від 30.12.2016.

СУТЬ СПРАВИ:

14.12.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Супутник-Октан" (позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" (відповідач) про стягнення 200364,18 грн боргу за поставлений товар, 8475,72 грн 3% річних, 90897,48 грн інфляційних нарахувань на суму боргу та 116097,13 грн пені, нарахованих позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 331 від 07.03.2014.

16.12.2016 ухвалою суду було порушено провадження у справі № 904/11709/16 та призначено її до розгляду у засіданні суду на 27.12.2016. Однак розгляд цієї справи ухвалою суду від 27.12.2016 було відкладено у зв'язку з відсутністю представника відповідача у призначеному судовому засіданні на підставі поданого ним клопотання.

19.01.2017 відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю "Стиль Д" подав до суду зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Супутник-Октан" з вимогою про стягнення з останнього штрафу у сумі 13183,16 грн, посилаючись на порушення ним договірних умов поставки, зокрема щодо кількості товару.

На підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.01.2017 оголошено перерву до 23.01.2017 з метою об'єктивного вирішення питання щодо прийняття зустрічної позовної заяви.

У судовому засіданні, призначеному на 23.01.2017, первісний відповідач наполіг на прийнятті зустрічної позовної заяви до розгляду.

Розглянувши зустрічну позовну заяву суд дійшов висновку про відмову у її прийнятті з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Разом з тим ст.19 Конституції України зобов'язує суд діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України надано перелік справ, які підвідомчі господарським судам.

Статтею 60 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

За змістом правової позиції пп. 3.15 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18, обставини, які свідчать про взаємну пов'язаність зустрічного позову з первісним (зокрема, за підставами цих позовів та/або поданими доказами; у зв'язку з тим, що задоволення зустрічного позову виключатиме частково чи повністю задоволення первісного позову тощо), а так само докази, що підтверджують саме ці обставини, повинні зазначатися у зустрічній позовній заяві (пункт 5 частини другої статті 54 ГПК).

До того ж, слід зауважити, що зустрічний позов - це позов, що подається відповідачем до позивача для одночасного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача.

Зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від первісного позову, зокрема, він має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов'язаних вимог. Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін.

Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

Взаємна пов'язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись в тому, що обидва позови взаємно пов'язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов'язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах. Задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб'єктивне право позивача за первісним позовом. Найчастіше це - позов про визнання договору недійсним або позов про визнання права. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю чи частково.

Відсутність однієї з названих підстав прийняття зустрічного позову зумовлює повернення зустрічної позовної заяви з посиланням на ст. 60 ГПК України.

Однак, в основу обгрунтування зустрічної позовної заяви покладено доводи щодо порушення постачальником умов договору та понесення ним фінансової відповідальності, тобто посилання заявника на порушення зустрічним відповідачем договірного зобов'язання щодо поставки кількості товару має на меті стягнення штрафу за його недопоставку.

Виходячи з обставин та доводів зустрічного позову, суд не вбачає підстав у тому, що задоволення зустрічного позову виключатиме частково чи повністю задоволення первісного позову та має на меті доведення відсутності у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб'єктивне право позивача за первісним позовом. У цьому разі відповідач не позбавлений можливості звернутися з новим позовом у загальному порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що зустрічна позовна заява не є взаємнопов'язаною з первісним позовом, а тому така заява може бути подана в порядку окремого провадження, а не сумісно з первісним позовом через що у прийнятті зустрічної позовної заяви слід відмовити за аналогією п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, за якою суд відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Крім того, суд вважає за доцільне надати роз'яснення щодо повернення сплачених сум судового збору.

Стаття 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VІ "Про судовий збір", зі змінами до нього, містить вичерпний перелік пунктів, за якими повертається сплачена сума судового збору.

Так, відповідно до п. 2 ст. 7 цього Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

За змістом правової позиції, викладеної у п.п. 5.2 п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, викладену від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається:

- в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір, або

- в ухвалі про припинення провадження у справі з підстав, наведених у статті 80 ГПК (крім випадків якщо провадження у справі припинено у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), або

- в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ (зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 88 ГПК).

Законом не передбачено граничного строку повернення сплаченої суми судового збору.

Отже, витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн, сплачені платіжним доручення № 390 від 18.01.2017, підлягають поверненню платнику на підставі Закону України "Про судовий збір" за умови подання його клопотання.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.62 та ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті зустрічної позовної заяви відмовити.

2. Позовні матеріали на 69 аркушах повернути позивачу, у т.ч. платіжне доручення № 390 від 18.01.2017 про сплату судового збору у сумі 1600,00 грн.

Суддя ОСОБА_2