ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.01.2017 Справа № 904/10433/16
За позовом Приватного підприємства "ОСОБА_1 Дістріб'юшн", м. Дніпро

до відповідача-1 Приватного акціонерного товариства "АПК-Інвест", с. Рівне Покровського району Донецької області

відповідача-2 Приватного підприємства "Файні Корми", м. Дніпро

про стягнення 1 150 319 грн. 76 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник, дов. від 15.01.2016р. №б/н;

від відповідача-1: ОСОБА_3 представник, дов. від 15.12.2016р. №67-Д (залишив залу судового засідання о 15 год. 35 хв.)

від відповідача-2: не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.01.2017р. оголошувалися перерви до 15 год. 45 хв. та до 16 год 40 хв.

Позивач просить стягнути з відповідачів -1,-2 1 150 319 грн. 76 коп., у тому числі стягнути з відповідача-1 1 149 819 грн. 76 коп., що складає 894 626 грн. 68 коп. - заборгованості за товар, поставлений на підставі договору від 20.10.2014р. №566КЗ поставки, 170 098 грн. 58 коп. - пені, 15 524 грн. 00 коп. - 3 % річних, а також стягнути солідарно з відповідачів-1,-2 500 грн. 00 коп. - суми за договором поруки від 04.01.2016р.

Відповідач-1 відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надав, у клопотанні (вх. № 80136/16 від 27.12.2016р.) просить зупинити провадження у справі №904/10433/16 до вирішення повязаної з нею справи №904/11566/16.

В обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі відповідач-1 посилається на те, що: - договір поставки від 20.10.2014р. №566 КЗ містить пряму заборону на передання зобовязань за ним третім особам та відповідач-1 не надавав згоду (волевиявлення) на передачу зобовязань по Договору від 20.10.2014р. №566КЗ, зокрема відповідачеві-2; - відповідач-1 звернувся до суду із позовом про визнання недійсним Договору поруки, за яким позивач передав відповідачеві-2 зобовязання по Договору від 20.10.2014р. №566КЗ; - 15.12.2016р. господарським судом Дніпропетровської області було прийнято ухвалу про відкриття провадження у справі №904/11566/16 за позовом ПрАТ „АПК-Інвест до ПП „ОСОБА_1 Дістріб'юшн про визнання недійсним Договору поруки від 04.01.2016р. , укладеного ПП „ОСОБА_1 Дістріб'юшн із ПП „Файні корми, предметом якого є передача зобовязань за Договором поставки від 20.10.2014р. №566КЗ; - у разі визнання Договору поруки від 04.01.2016р. недійсним, що є предметом розгляду у справі №904/10433/16, зазначені обставини матимуть вирішальний вплив на розгляд справи №904/10433/16 по суті з урахуванням складу сторін та змісту позовних вимог; - в разі задоволення позову ПрАТ „АПК-Інвест у справі №904/11566/16 відповідач-1 має намір звернутися з зустрічним позовом до позивача у справі №904/10433/16, обставини якого в тому числі будуть ґрунтуватися на результатах розгляду справи №904/11566/16.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти зупинення провадження у справі.

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача-1 та зупинення провадження у справі, оскільки:

- відповідно до частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом;

- відповідно до частини 3 пункту 3.16 Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011р. №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин;

- суд не вбачає неможливості суду щодо самостійного встановлення обставин у даній справі, а, відповідно, не вбачає і неможливості розгляду даної справи.

Також представником відповідача-1 ОСОБА_3 у судовому засіданні 17.01.2017р. було оголошено усне клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з метою відповідача-1 подачі до господарського суду Дніпропетровської області зустрічного позову у даній справі.

Суд також не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання відповідача-1 та відкладення розгляду даної справи для подачі зустрічної позовної заяви, оскільки:

- відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено у даному засіданні; такими обставинами, зокрема, є: незявлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі у справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта;

- як вбачається перелік обставин, визначених частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним;

- необхідність для відповідача-1 подачі зустрічного позову у справі не є тією обставиною, яку можна вважати підставою для відкладення розгляду справи;

- до того ж у відповідача-1 було достатньо часу для подачі зустрічного позову.

- також відповідно до частини 1 статті 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви;

- як вбачається позовну заяву було отримано господарським судом Дніпропетровської області 17.11.2016р.;

- отже, строк вирішення спору у даній справі закінчується 17.01.2017р. і у господарського суду відсутні процесуальні строки для відкладення розгляду справи.

Одночасно, суд вважає, що подання відповідачем-1 до господарського суду Дніпропетровської області позову про визнання недійсним Договору поруки, клопотання про зупинення провадження у даній справі та клопотання про відкладення розгляду справи є лише затягуванням судового процесу у справі №904/10433/16, через те, що:

- відповідно до частини 5 пункту 3.14 Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011р. №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції під затягуванням судового процесу розуміються дії або бездіяльність учасника судового процесу, спрямовані на неможливість початку розгляду судом порушеної провадженням справи; неможливість прийняття судом рішення в даному судовому засіданні; створення інших перешкод у вирішенні спору по суті з метою недосягнення результатів такого вирішення протягом установлених законом процесуальних строків;

- ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2017р. про порушення провадження у справі №904/10433/16 справу було призначено до розгляду на 14.12.2016р.;

- представник відповідача-1 у судове засідання, призначене на 14.12.2016р., не зявився, розгляд справи судом було відкладено на 17.01.2017р.;

- як вбачається станом на 17.01.2017р. на момент оголошення відповідачем-1 клопотань про зупинення провадження у справі та відкладення розгляду справи розгляд порушеної провадженням справи не було розпочато по суті;

- тому суд вважає, що відповідачем-1 створюються перешкоди у вирішенні спору по суті з метою недосягнення вирішення спору по суті протягом установлених законом процесуальних строків.

Представником відповідача-1 ОСОБА_3 у судовому засіданні 17.01.2017р., розпочатому о 15 год. 00 хв., було залишено залу судового засідання о 15 год. 35 хв.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідач-2 у клопотанні (вх.№73915/16 від 01.12.2016р.) проти позовних вимог не заперечує та просить розгляд справи проводити без участі його представника.

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками позивача та відповідача-1 заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2014р. між позивачем Приватним підприємством "ОСОБА_1 Дістрібюшн", як постачальником, та відповідачем-1 Приватним акціонерним товариством "АПК-Інвест", як покупцем, було укладено Договір поставки від №566КЗ (надалі Договір поставки), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобовязується у порядку, на умовах і в строки, передбачені цим Договором поставити (передати у власність) покупцю, а покупець зобовязується прийняти та оплатити висівки пшеничні, а також дозволені до використання та зареєстровані в Україні компоненти для комбікормів (надалі товар) у кількості, за якістю та цінами, зазначеними у відповідних додатках до Договору, які є невідємною частиною цього Договору.

Відповідно до пункту 8.1 Договору поставки цей Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими на те особами, з прославленням печаток сторін та діє до 31 грудня 2017 року, але у будь якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань.

Згідно з пунктом 1.2 Договору поставки постачальник гарантує, що товар по цьому договору належить йому на праві власності, на товар по цьому Договору у третіх осіб прав немає.

Право власності на товар переходить до покупця в момент поставки товару, на умовах, зазначених у пункті 2.2 Договору (пункт 2.5 Договору поставки).

Моментом передачі товару є момент підписання покупцем видаткової накладної на товар, з прославленням дати фактичного отримання товару у такому документі (пункт 2.6 Договору поставки).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Договору поставки вартість товару визначається у відповідних специфікаціях до Договору, що є його невідємною частиною; загальна вартість цього Договору складається із сумарної вартості всіх поставок, зазначених у відповідних специфікаціях, які є невідємною частиною Договору, та закріплених у рахунках, видаткових накладних на відповідну партію товару.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов Договору поставки у період з 29 березня 2016 року по 14 квітня 2016 року позивачем було поставлено відповідачу-1 товар на загальну суму 1 019 691 грн. 80 коп., що підтверджується видатковими накладними від 29.03.2016р. №374 на суму 79 298 грн. 51 коп., від 02.04.2016р. №382 на суму 71 920 грн. 46 коп., від 04.04.2016р. №383 на суму 77 190 грн. 50 коп., від 07.04.2016р. №408 на суму 97 082 грн. 42 коп., від 08.04.2016р. №407 на суму 116 579 грн. 30 коп., від 09.04.2016р. №406 на суму 69 564 грн. 45 коп., від 09.04.2016р. №416 на суму 92 156 грн. 96 коп., від 09.04.2016р. №417 на суму 82 275 грн. 50 коп., від 12.04.2016р. №424 на суму 71 687 грн. 51 коп., від 13.04.2016р. №429 на суму 70 618 грн. 46 коп., від 14.04.2016р. №425 на сум 105 385 грн. 27 коп. та від 14.04.2016р. №430 на суму 85 932 грн. 55 коп., а також відповідними товарно-транспортними накладними.

Відповідно до умов Специфікацій від 29.03.2016р. №92, від 07.04.2016р. №93 та від 12.04.2016р. №94, за якими відбулася поставка товару, покупець здійснює оплату у розмірі 100% протягом 5-ти календарних днів по факту отримання оригіналів документів, що необхідні за Договором на поставлену партію

З урахуванням того, що видаткові накладні містять дати та посилання на відповідні рахунки, суд вважає, що оригінали документів були отримані відповідачем у дати, зазначені у відповідних накладних.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, відповідач-1 повинен був оплатити товар, поставлений за видатковими накладними від 29.03.2016р. №374 на суму 79 298 грн. 51 коп. до 03.04.2016р., від 02.04.2016р. №382 на суму 71 920 грн. 46 коп. до 07.04.2016р., від 04.04.2016р. №383 на суму 77 190 грн. 50 коп. до 09.04.2016р., від 07.04.2016р. №408 на суму 97 082 грн. 42 коп. до 12.04.2016р., від 08.04.2016р. №407 на суму 116 579 грн. 30 коп. до 13.04.2016р., від 09.04.2016р. №406 на суму 69 564 грн. 45 коп. до 14.04.2016р., від 09.04.2016р. №416 на суму 92 156 грн. 96 коп. до 14.04.2016р., від 09.04.2016р. №417 на суму 82 275 грн. 50 коп. до 14.04.2016р. , від 12.04.2016р. №424 на суму 71 687 грн. 51 коп. до 17.04.2016р., від 13.04.2016р. №429 на суму 70 618 грн. 46 коп. до 18.04.2016р., від 14.04.2016р. №425 на сум 105 385 грн. 27 коп. до 19.04.2016р.та від 14.04.2016р. №430 на суму 85 932 грн. 55 коп. до 19.04.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач-1 за товар розрахувався частково, у звязку з чим заборгованість відповідача-1 за товар перед позивачем за Договором поставки становить 895 126 грн. 68 коп.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем-1 не надано.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

У пункті 5.6 Договору поставки сторони передбачили, що за порушення строків оплати за товар покупець виплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на момент прострочки оплати від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочки.

Згідно із частиною 6 статті 232 Господарського процесуального кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Таким чином, після перерахунку пеня становить 167 045 грн. 85 коп., у тому числі за видатковими накладними:

від 29.03.2016р. №374 на суму 79 298 грн. 51 коп. зі строком оплати до 03.04.2016р. 12 315 грн. 10 коп. з 19.04.2016р. по 03.10.2016р.;

від 02.04.2016р. №382 на суму 71 920 грн. 46 коп. зі строком оплати до 07.04.2016р. 11 405 грн. 09 коп. з 19.04.2016р. по 07.10.2016р.;

від 04.04.2016р. №383 на суму 77 190 грн. 50 коп. зі строком оплати до 09.04.2016р. 12 367 грн. 35 коп. з 19.04.2016р. по 09.10.2016р.;

від 07.04.2016р. №408 на суму 97 082 грн. 42 коп. зі строком оплати до 12.04.2016р. 15 793 грн. 13 коп. з 19.04.2016р. по 12.10.2016р.;

від 08.04.2016р. №407 на суму 116 579 грн. 30 коп. зі строком оплати до 13.04.2016р. 19 060 грн.40 коп. з 19.04.2016р. по 13.10.2016р.;

від 09.04.2016р. №406 на суму 69 564 грн. 45 коп. зі строком оплати до 14.04.2016р. 11 430 грн. 62 коп. з 19.04.2016р. по 14.10.2016р.;

від 09.04.2016р. №416 на суму 92 156 грн. 96 коп. зі строком оплати до 14.04.2016р. 15 142 грн. 95 коп. з 19.04.2016р. по 14.10.2016р.;

від 09.04.2016р. №417 на суму 82 275 грн. 50 коп. зі строком оплати до 14.04.2016р. 13 519 грн. 26 коп. з 19.04.2016р. по 14.10.2016р.;

від 12.04.2016р. №424 на суму 71 687 грн. 51 коп. зі строком оплати до 17.04.2016р. 11 955 грн. 75 коп. з 19.04.2016р. по 17.10.2016р.;

від 13.04.2016р. №429 на суму 70 618 грн. 46 коп. зі строком оплати до 18.04.2016р. 11 935 грн. 35 коп. з 19.04.2016р. по 18.10.2016р.;

від 14.04.2016р. №425 на сум 105 385 грн. 27 коп. зі строком оплати до 19.04.2016р. 17 748 грн. 49 коп. з 19.04.2016р. по 19.10.2016р.;

від 14.04.2016р. №430 на суму 85 932 грн. 55 коп. зі строком оплати до 19.04.2016р. 14 472 грн. 36 коп. з 19.04.2016р. по 19.10.2016р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, інфляційні нарахування після перерахунку становлять 53 725 грн. 23 коп. (з травня 2016р. по листопад 2016р.), а річні згідно розрахунку 15 524 грн. 00 коп. (з 19.04.2013р. по 16.11.2016р.).

Крім того, 04.01.2016р. між позивачем - Приватним підприємством "ОСОБА_1 Дістрібюшн", як кредитором, та відповідачем-2 Приватним підприємством „Файні корми, як поручителем, було укладено Договір поруки (надалі - Договір поруки), відповідно до пункту 1.1 якого поручитель зобовязується частково відповідати перед кредитором за виконання зобовязань Приватного акціонерного товариства „АПК-Інвест (надалі боржник), по договору поставки від 20.10.2014р. №566КЗ, укладеному між кредитором та боржником (надалі основний договір).

Відповідно до пункту 3.1 Договору поруки відповідальність поручителя перед кредитором включає: - зобовязання здійснити поставку товару за основним договором (основне зобовязання); - зобовязання відшкодувати кредитору шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням основного зобовязання (зобовязання з відшкодування шкоди); - зобовязання сплатити кредитору неустойку за порушення основного зобовязання боржником (зобовязання зі сплати неустойки); - зобовязання сплатити кредитору проценти за користування чужими грошовими коштами за невиконання основного зобовязання.

Відповідальність поручителя перед кредитором у випадках, передбачених пунктом 3.1 обмежується сплатою поручителем кредитору грошових коштів у розмірі 500 грн. 00 коп. (пункт 3.2 Договору поруки).

Відповідно до частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів-1,-2 500 грн. 00 коп., що фактично становить частину простроченого грошового зобовязання по основному боргу відповідача-1 перед позивачем за Договором поставки.

Проте, умовами укладеного Договору поруки до обсягу відповідальності поручителя не входить сплата (часткова сплата) перед кредитором основного боргу по Договору поставки.

Отже, з відповідача-1 підлягає стягненню 894 626 грн. 68 коп. заборгованості (895 126 грн. 68 коп. 500 грн.00 коп.), 167 045 грн. 85 коп. пені, 53 725 грн. 23 коп. інфляційних нарахувань та 15 524 грн. 00 коп. річних, а у позові у частині солідарного стягнення з відповідачів-1, -2 слід відмовити.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі розподіляються між позивачем та відповідачем-1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "АПК-Інвест (85325, Рівне Покровського району Донецької області, вул. Шопена, буд. 1-А; ідентифікаційний код 34626750) на користь Приватного підприємства "ОСОБА_1 Дістріб'юшн" (49068, м. Дніпро, пл. Дзержинського, буд.3, офіс 1; ідентифікаційний код 39192703) 894 626 грн. 68 коп. заборгованості, 167 045 грн. 85 коп. пені, 53 725 грн. 23 коп. інфляційних нарахувань, 15 524 грн. 00 коп. річних та 16 963 грн. 83 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

« 18» січня 2017р.