ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2017 рокуСправа № 912/3284/16
Господарський суд Кіровоградської області в складі колегії суддів: Тимошевської В.В. - головуючого, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/3284/16

за позовом: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива", с. Покотилове, Новоархангельський район, Кіровоградська область

до відповідача: Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива-4", с.Покотилове, Новоархангельський район, Кіровоградська область

про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_3, генеральний директор;

від відповідача - ОСОБА_4, довіреність № б/н від 27.09.16.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Нива" (далі - СТОВ "Нива", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива-4" (далі - СВК "Нива-4", відповідач) з вимогами про:

- визнати за СТОВ "Нива" право власності на сільськогосподарську техніку:

1) К-701 (2000 р.в.), № двигуна 20588, № шасі 8921033;

2) Т-150 (1990 р.в.), № двигуна 891167, № шасі 59961;

3) Т-150 (1992 р.в.), № двигуна 40151219, № шасі 82516;

4) Т-150 (1996 р.в.), № двигуна 468896, № шасі 94988;

5) Т-150 (1988 р.в), № двигуна 982509, № шасі 50779;

6) Т-150К (1986 р.в.), № двигуна 50162051, № шасі 376851;

7) Т-150К (1984 р.в), № двигуна 30128119, № шасі 360496;

8) ДТ-75 (1988 р.в.), № двигуна 5, № шасі 566232;

9) ДТ-75 (1990 р.в.), № двигуна 047611, № шасі 951687;

10) Т-70 (1993 р.в), № двигуна 119432, № шасі 035861;

11) Т-70 (1986 р.в.), № двигуна 271601, № шасі 103460;

12) Т-70 (1993 р.в), № двигуна 118889, № шасі 035988;

13) МТЗ-80 (1980 р.в.), № двигуна 547534, № шасі 177174;

14) МТЗ-80 (1987 р.в.), № двигуна 067956, № шасі 563504;

15) МТЗ-82 (1993 р.в), № двигуна 067131, № шасі 376379;

16) МТЗ-80 (1979 р.в.), № двигуна 330, № шасі 109578;

17) ПЕА-1,0 (1993 р.в.), № двигуна 2В1711, № шасі 01182;

18) ЮМЗ-6 (1976 р.в.), № двигуна 9Ж0710, № шасі 273055;

19) ЮМЗ-6 (1988 р.в), № двигуна 2Л2177, № шасі 605995;

20) ЮМЗ-6 (1991 р.в ), № двигуна 6В3994, № шасі 218020;

21) ЮМЗ-6 (1993 р.в), № двигуна 833661, № шасі 813340;

22) ЮМЗ-6 (1990 р.в), № двигуна ОМ1513, № шасі 715669;

23) Т-150К (1988 р.в), № двигуна 40133189, № шасі 456551;

24) Т-150К (1988 р.в.), № двигуна 40151286, № шасі 35083г

25) МТЗ-82 (1982 р.в.), № двигуна 297574, № шасі 174081;

26) МТЗ-80 (1988 р.в.), № двигуна 083701, № шасі 076644;

27) МТЗ-82 (1993 р.в.), № двигуна 710780, № шасі 381559;

28) ЮМЗ-6 (1976 р.в.), № двигуна 5Ж5535, № шасі 295376;

29) Т-16М (1978 р.в.), № двигуна 896103, № шасі 276841;

30) МТЗ-80 (1983 р.в.), № двигуна 703785, № шасі 331305,

31) Т-70 (1990 р.в.), № двигуна 717548, № шасі 022041;

32) Т-70С (1988 р.в.), № двигуна 2045, № шасі 107445;

33) МТЗ-80 (1985 р.в), № двигуна 145690, № шасі 435569;

34) ЕО-2621 (1986 р.в), № двигуна 6Г3965, № шасі 472030;

35) Т-25 (1976 р.в.), № двигуна 403382, № шасі 91427;

36) КС-6Б (1989 р.в), № двигуна 11788, № шасі 55760;

37) СПС-4,2 (1980 р.в), № двигуна 956590, № шасі 432122;

38) СПС-4,2 (1990 р.в.), № двигуна 709359, № шасі 735283;

39) РКМ-6 (1993 р.в), № двигуна 173968, № шасі 2063;

40) МКК-6 (1989 р.в.), № двигуна 483757, № шасі 646194;

41) МКК-6 (1987 р.в.), № двигуна 203385, № шасі 532766;

42) КЗС-1580 «ЛАН-001» (2002 р.в), № двигуна 3868, № шасі 128;

43) СК-5 (1993 р.в.), № двигуна 304474, № шасі 149951;

44) СК-5 (1993 р.в.), № двигуна 828019, № шасі 152230;

45) СК-5 (1993 р.в.), № двигуна 312398, № шасі 152254;

46) СК-5 (1993 р.в), № двигуна 040526, № шасі 152318;

47) СК-5 (1993 р.в.), № двигуна 908642, № шасі 152300;

48) СК-5 (1993 р.в.), № двигуна 553843, № шасі 152232;

49) СК-5 (1988 р.в.), № двигуна 826996, № шасі 019034;

50) ДОН-1500Б (2004 р.в.), № двигуна 40231633, № шасі 089203;

51) КСК-100 (1991 р.в.), № двигуна 53254, № шасі 34202.

та автотранспортні засоби:

1)ВАЗ 21063 (1991 р.в.) синій, №дв.80; №куз. XTA210610N2746999;

2)АЦПТ ГАЗ 5312 (1986 р.в.) синій, № дв. 7440, № шас. 1025611;

3)УA3 330301 (1986 р.в.) зелений, № дв. 620112, № шас. 041903;

4)ЗИЛ 431412 (1992 р.в.) синій, № дв. 993708, № шас. 3240970;

5)КАВЗ 3270 (1987 р.в.) синій, № дв. 001146, № шас. 1044407;

6)УA3 31512 (1992 р.в.) жовтий. № дв. 6429, № куз. 2386, № шас. 387543;

7)САЗ 3507 (1988 р.в.) зелений, № дв. 5311М274363, № шас. XTH531400L1240338;

8)ЗИЛ-ММЗ 4505 (1992 р.в.) синій, № дв. 905554, № шас. 3189998;

9)ЗИЛ 431412 (1993 р.в.) синій, № дв. 139992, № шас. 3401475;

10) ЗИЛ-ММЗ 554 (1992 р.в.) синій, № дв. 923415, № шас. 3199584;

11) КАМАЗ 55111 (1992 р.в.) білий, № дв. 749630, № шас. ХТС551110М0058541;

12) ГКБ 8328 (1993 р.в.) сірий, № шас. 014514;

13) ЗИЛ-ММЗ 4505 (1992 р.в.) синій, № дв 906151, № шас. 3190509;

14) ГКБ 8328 (1993 р.в.) сірий, № шас. XTV13;

15) ГКБ 8328 (1990 р.в.) синій, № шас. 007284;

16) ГАЗ 52 МЗ 3607 (1990 р.в.) синій, № дв. НОМЕР_1, № шас 520100L1211067;

17) ГКБ 8328 (1992 р.в.) сірий, № шас. XTV74;

18) ЗИЛ-ММЗ 4502 (1989 р.в.) зелений, № дв. 436938, № шас. К2935394;

19) ГАЗ 52 (1982 р.в.) зелений, № дв. НОМЕР_2, № шас 0566999;

20) ГАЗ 5204 (1980 р.в.) синій № дв. 149375, № шас. 0262416;

21) КАМАЗ 5320 (1988 р.в.) білий, № дв. 272802, № шас. 5;

22) АТЗ 2,4 ГАЗ 52 (1992 р.в.) синій, № дв. 002887, № шас. XTH520100N1365574;

23) СЗАП 8527 (1989 р.в.) зелений, № шас. X1W85270AK0012027;

24) ЗИЛ-ММЗ 45021 (1987 р.в.) синій, № шас. 2612249;

25) ЗИЛ 431412 (1993 р.в.) синій, № дв. 137814, № шас. 3375192;

26) САЗ 3507 (1991 р.в.) синій, № шас, ХТН330720М1424972;

27) САЗ 3507 (1990 р.в.) зелений, № дв. 5311М18874, № шас. ХТН531400L1252508;

28) ГКБ 819 (1992 р.в.) червоний, № шас. XTV00819L052190;

29) ГКБ 819 (1992 р.в.) червоний, № шас. XTV00819L055 193;

30) ГАЗ 5201 МД 3901 (1992 р.в.) синій, № дв. НОМЕР_3, № шас. XTH520100N1365960;

- витребувати вказану сільськогосподарську техніку та автотранспортні засоби з чужого незаконного володіння у відповідача - СВК "Нива-4".

В обґрунтування підстав позову позивач послався на ст. ст. 387, 392 Цивільного кодексу України та зазначив, що є власником майна, щодо якого подано позов (далі - спірне майно), тоді як відповідач заволодів спірним майном на підставі недійсних рішень зборів засновників СТОВ "Нива" від 23.10.2003 та від 20.11.2007.

Ухвалою господарського суду від 08.09.2016 поданий позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 912/3284/16.

Відповідачем позовні вимоги заперечено повністю та згідно наданого до справи відзиву на позовну заяву відповідач вказав про наступне: позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення в нього права власності на спірні транспортні засоби; позивачем не підтверджено правонаступництво від СВК "Нива"; позивач не є власником спірного майна, оскільки таке майно перебуває в пайовому фонді; СВК "Нива-4" користується спірним майном на умовах оренди на підставі договорів оренди, укладених із співвласниками такого майна; СВК "Нива-4" не може бути належним відповідачем з вимогою про визнання права власності, так як не є власником майна пайового фонду.

Одночасно у відзиві на позов відповідач повідомив про пропуск позивачем строку позовної давності та просить застосувати до пред'явлених вимог строк позовної давності.

При поданні позовної заяви, позивачем по змісту позову зазначено третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Регіональний сервісний центр МВС України у Кіровоградській області та Інспекція державного технічного нагляду Кіровоградської обласної державної адміністрації.

Господарський суд зазначає, що відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Отже, саме лише зазначення в позовній заяві певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Господарський суд враховує, що позивачем клопотання в порядку ст. 27 Господарського процесуального кодексу України про залучення зазначених в позові третіх осіб не подавалось. Разом з цим, господарський суд не встановив підстав для залучення третіми особами Регіонального сервісного центру МВС України у Кіровоградській області та Інспекції державного технічного нагляду Кіровоградської обласної державної адміністрації, оскільки рішення у даній справі не вплине на права та обов'язки зазначених осіб.

В судовому засіданні 08.12.2016 господарський суд розпочав розгляд справи по суті.

Представниками позивача позовні вимоги згідно поданого позову та додаткових пояснень підтримано повністю. Представником відповідача заперечено у задоволенні позову відповідно до обставин, викладених у відзиві на позов.

В судовому засіданні 03.01.2017 оголошувалась перерва з 10:36 год до 16:00 год.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, які наведено в обґрунтування підстав позову та заперечень проти позовних вимог, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

СТОВ "Нива" згідно поданого позову просить захисти своє право власності на сільськогосподарську техніку та транспортні засоби за переліком, наведеним в позовній заяві (спірне майно), шляхом визнання права власності на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України та витребування відповідного майна з чужого незаконного володіння СВК "Нива-4" згідно ст. 387 Цивільного кодексу України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що СВК "Нива-4" незаконно та без відповідної правової підстави заволоділо належним позивачу на праві власності майном.

Натомість відповідач у відзиві на позов зазначає, що майно, з приводу якого подано позов, не належить не праві власності СТОВ "Нива", а є майном пайового фонду та перебуває в оренді СВК "Нива-4" на підставі укладених із співвласниками такого майна (фізичними особами) договорів оренди майна.

Господарський суд враховує, що за положеннями ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, за правилами ст. 392 Цивільного кодексу України позов про визнання права власності може бути предявлено особою, яка вже є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, або ж якщо власник майна втратив документ, який засвідчує його право власності.

Стаття 387 Цивільного кодексу України передбачає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За вказаним позовом позивачем може бути власник майна, який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але в якої майно перебувало у володінні за законом або договором, зокрема на підставі цивільно-правових договорів, в оперативному управлінні, на праві повного господарського відання, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідачем у позові про визнання права власності є, зокрема, будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника. Слід також враховувати, що передумовою для застосування ст. 392 Цивільного кодексу України є відсутність іншого шляху для відновлення порушеного права.

Відповідачем у справах про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння є особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном. Об'єктом позову про витребування майна може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову, та яка визначена індивідуальними ознаками.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову. Обов'язок доказування розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти та обставини, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

При цьому, згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зазначаючи про виникнення у СТОВ "Нива" права власності на майно, що є предметом позову, позивач, з урахуванням пояснень від 08.12.2016 (том ІІІ а.с. 100-101), вказав про те, що правовою підставою виникнення права власності на майно відповідно до ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР була передача майна для погашення реструктуризованого боргу довгострокових пасивів у відповідності до рішення загальних зборів власників майнових та земельних паїв по СТОВ "Нива", яке оформлено протоколом загальних зборів №4 від 15.03.2001, так як СТОВ "Нива" являється правонаступником КСП "Нива" та СВК "Нива". Право власності на зернозбиральний комбайн КЗС-1580 "Лан-001", 2002 року випуску, № двигуна 3868, № шасі 128 підтверджується договором купівлі-продажу від 25.03.2002, укладеним між СТОВ "Нива" та концерном "Лан". Згідно договору купівлі-продажу від 07.07.2005, укладеного між СТОВ "Нива" та ТОВ "Техноторг-Дон", власником комбайну "Дон-1500Б" є СТОВ "Нива". Щодо вказаного майна СТОВ "Нива" здійснено державну реєстрацію рухомого майна у відповідних органах - інспекції державного технічного нагляду та МРЕВ ДАЇ УМВС.

В поясненнях від 29.12.2016 та додатку до позовної заяви позивачем вказано про те, що СТОВ "Нива" набуло право власності на сільськогосподарську техніку та транспортні засоби на підставі правонаступництва, а не на підставі рішення загальних зборів власників майнових та земельних паїв №4 від 15.03.2001. Дане рішення є доказом того, що дана сільськогосподарська техніка та автомобільний транспорт не мають відношення до майна пайового фонду (том ІV а.с. 33-38).

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2).

Отже, відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на окремі обєкти. Суд при застосуванні вказаної норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до установчого договору від 14.02.2001 створено СТОВ "Нива", засновниками та учасниками якого виступили громадяни - члени СВК "Нива", що реорганізується (по змісту установчого договору) (том ІІ а.с. 6-9). Згідно з пунктом 7 установчого договору, товариство є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства "Нива" (далі - КСП "Нива").

23.02.2001 зареєстровано статут СТОВ "Нива" (том ІІ а.с. 10-17), згідно положень якого СТОВ "Нива" є підприємством, заснованим на базі майна фізичних осіб відповідно до установчого договору, реформованого СВК "Нива" і утвореним на засадах угоди між громадянами шляхом об'єднання майна та підприємницької діяльності у сільському господарстві з метою одержання прибутку. Товариство створене відповідно до законів України "Про господарські товариства", "Про колективне сільськогосподарське підприємство", "Про підприємництво" та іншого законодавства України. Засновники товариства беруть на себе правонаступництво (права, обов'язки, борги) СВК "Нива".

Згідно змін до статуту від 05.07.2005 зазначено, що СТОВ "Нива" є правонаступником всіх прав та зобов'язань СВК "Нива" (том ІІ а.с. 73-82). ОСОБА_5 зміни щодо правонаступництва закріплено при подальших змінах до статуту СТОВ "Нива" (том І а.с 17-36).

Господарський суд враховує, що нормативною основою діяльності сільськогосподарського виробничого кооперативу є, зокрема спеціальний ОСОБА_5 України від 17.07.1997 "Про сільськогосподарську кооперацію".

ОСОБА_5 (тут і надалі в редакції, яка діяла на час створення СТОВ "Нива") передбачає, що сільськогосподарський виробничий кооператив - це юридична особа, утворена шляхом об'єднання фізичних осіб, які є сільськогосподарськими товаровиробниками, для спільного виробництва продукції сільського, рибного і лісового господарства на засадах обов'язкової трудової участі у процесі виробництва. Член кооперативу - це фізична або юридична особа, яка зробила вступний і пайовий внески в розмірах, визначених статутом кооперативу. Пай - це майновий внесок члена кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" кооператив є власником будівель, споруд, грошей, майнових внесків його членів, виготовленої ним продукції, доходів, одержаних від її реалізації та іншої діяльності, передбаченої статутом кооперативу, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом.

За приписами ст. 21 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" майно кооперативу відповідно до його статуту поділяється на пайовий і неподільний фонди. Неподільний фонд утворюється за рахунок вступних внесків та майна кооперативу (за винятком землі). Пайові внески членів кооперативу до нього не включаються. Порядок формування і розміри неподільного фонду встановлюються статутом.

Згідно ст. 37 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" кооператив може реорганізовуватися в підприємства інших форм господарювання за рішенням загальних зборів (засновників) у порядку, визначеному статутом. З моменту реорганізації кооператив (об'єднання) припиняє свою діяльність. У разі реорганізації кооперативу всі його права та обов'язки переходять до правонаступників.

В свою чергу ОСОБА_5 України "Про господарські товариства" (тут і надалі в редакції, чинній на час створення СТОВ "Нива") визначає, що господарськими товариствами визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку (ст. 1 Закону). Товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний фонд, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами (ст. 50 Закону).

Згідно ст. 12 Закону України "Про господарські товариства" товариство є власником: майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

З наявних в матеріалах справи документів слідує, що 14.02.2001 збори уповноважених членів СВК "Нива" вирішили у зв'язку з реорганізацією СВК "Нива" створити товариство з обмеженою відповідальністю "Нива" (том ІІ а.с. 5). 23.02.2001 головою Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області видано розпорядження №64-р про перереєстрацію сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива" в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Нива" (том І а.с. 37). За змістом вказаного розпорядження його прийнято за результатами розгляду матеріалів, представлених правлінням СВК "Нива" про перереєстрацію його в СТОВ "Нива". За актом б/н та дати здійснено передачу майна СВК "Нива" згідно рішення загальних зборів членів СВК "Нива" від 13.02.2001 станом згідно балансу на 10.02.2001 до СТОВ "Нива" Ш (том ІІ а.с. 182).

Разом з цим, згідно установчого договору про створення СТОВ "Нива" та зареєстрованого 23.02.2001 статуту СТОВ "Нива" засновниками та учасниками вказаного товариства виступили громадяни-члени СВК "Нива", що реорганізується в кількості чотирьох осіб, а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (том ІІ а.с. 6-17). Згідно вказаних документів, статутний фонд СТОВ "Нива" створено за рахунок внесків зазначених засновників, внесених у вигляді грошових коштів.

Таким чином, всі інші члени СВК "Нива" не виступили засновниками СТОВ "Нива" та припини своє членство в СВК "Нива" (ст. 10 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію"). Статутний фонд СТОВ "Нива" було сформовано за рахунок внесків засновників у вигляді грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно розпорядження голови Новоархангельської районної державної адміністрації № 41-р від 09.02.2000, КСП "Нива" перереєстровано в СВК "Нива" (том ІV а.с. 44). За поясненням позивача від 29.12.2016, протягом 2000 року КСП "Нива" провела реорганізацію та на її базі майна було створено СВК "Нива", як правонаступник КСП "Нива" (том ІV а.с. 33-34).

Тобто, СВК "Нива" є правонаступником КСП "Нива".

Стаття 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" передбачає, що об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об'єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об'єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

Отже, за наслідками реорганізації колективного підприємства таке підприємство припиняє свою діяльність як юридична особа, а його члени припиняють членство в ньому та набувають право на отримання майнового паю.

Таким чином, СВК Нива", ставши правонаступником КСП "Нива", прийняло на себе усі права й обов'язки КСП "Нива", зокрема обов'язки здійснювати виділення майнових паїв у натурі за рахунок отриманого від КСП майна.

03.12.1999 Указом Президента України № 1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки" Кабінету Міністрів України, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним та Севастопольській міській державним адміністраціям здійснити організаційні заходи щодо реформування протягом грудня 1999 - квітня 2000 року колективних сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та майно шляхом, зокрема, забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських фермерських господарств, селянсько-господарських кооперативів, господарських товариств, інших об'єктів господарювання, заснованих на приватній власності. Це право, гарантоване частиною другою статті 14 Конституції України, не може бути обмежено рішеннями загальних зборів членів колективних сільськогосподарських підприємств або будь-якими іншими рішеннями.

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази виділення майна пайового фонду КСП "Нива" в натурі та докази того, що пайовий фонд СВК "Нива" було сформовано за рахунок передачі виділеного в натурі майна. Отже докази завершення паювання майна реорганізованого КСП "Нива" в матеріалах справи відсутні та про вказане сторонами не повідомляється. Натомість, як слідує з протоколу № 3 від 23.02.2001 загальних зборів СТОВ "Нива", було створено комісію з розпаювання та вирішено закінчити розпаювання майна до 15.03.2001 (том ІІІ а.с. 9-10).

Таким чином, члени реорганізованого КСП "Нива" та члени реорганізованого СВК "Нива", які не виступили засновниками СТОВ "Нива" та які не передали майновий пай, як внесок до статутного фонду СТОВ "Нива", є власниками майна пайового фонду реорганізованих підприємств. Право власності на таке майно не може бути передано в порядку правонаступництва до СТОВ "Нива".

Господарський суд враховує, що з метою забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки, створення сприятливих умов для розвитку підприємництва і орендних відносин на селі було прийнято Указ Президента України "Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки" від 29.01.2001 № 62/2001.

На виконання вказаного Указу Президента України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2001 № 177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки", якою затверджено Методику уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих (далі - Методика № 177 від 28.02.2001); Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення; Типове положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки.

З метою забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки і забезпечення неухильного виконання правонаступниками реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств майнових обов'язків, які перейшли до них від зазначених підприємств, та відповідно до Указу Президента України від 29 січня 2001 року N 62 "Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки" наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 N 62 затверджено Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (далі - Порядок №62 від 14.03.2001).

Положення зазначених вище нормативних актів поширюються на підприємства, у тому числі реорганізовані, у яких не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення цього процесу та не реалізовано права селян відповідно до законодавства.

Згідно з Методикою № 177 від 28.02.2001 співвласники - це члени підприємства, в тому числі реорганізованого, за якими зберігається право на майнові паї у пайовому фонді підприємства, але які не отримали його в натурі чи не передали як внесок до статутного фонду правонаступника.

Відповідно до Порядку №62 від 14.03.2001 кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім'ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку (пункт 8). Виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників (пункт 9).

Як вбачається з матеріалів справи, виділення із складу пайового фонду майна в натурі здійснювалось СТОВ "Нива", що підтверджується, зокрема, наданими позивачем свідоцтвами про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) із записом, зробленим СТОВ "Нива", про виділення майна в натурі (том ІV а.с. 120-157).

Тобто, СТОВ "Нива" являлось фактичним користувачем пайового фонду майна реорганізованого КСП "Нива". При цьому, належні документи на підтвердження правомірності користування СТОВ "Нива" таким майном (зокрема, акти приймання-передавання майна при реорганізації КСП "Нива" чи СВК "Нива", роздільні (передавальні) баланси (акти), інвентаризаційні описи) в матеріалах справи відсутні.

15.03.2001 відбулися загальні збори власників майнових та земельних паїв по СТОВ "Нива" Новоархангельського району Кіровоградської області, на яких, згідно змісту протоколу, були присутні 526 власників паїв, з наступним порядком денним: 1. Визначення структури пайового фонду майна. 2. Про визначення розмірів індивідуальних майнових паїв. 3. Розгляд заяв. 4. Розподілення майнових паїв. 5. Про передачу майнових паїв вихідцям. 6. Створення Спілки співвласників майна (том І а.с. 44-88, том ІІ а.с. 23-67).

По пункту 4 порядку денного вирішено для погашення реструктуризованого боргу, довгострокових пасивів на суму 883000 виділити майно, згідно наведеного в протоколі переліку (аркуш по протоколу 61-67). При цьому, як слідує зі змісту протоколу, вказане майно було виділено зі складу затвердженої структури пайового фонду.

Господарський суд враховує, що ОСОБА_5 України "Про власність", який був чинним у відповідній редакції на час проведення зборів 15.03.2001, встановлював, що право колективної власності виникає на підставі: добровільного об'єднання майна громадян і юридичних осіб для створення кооперативів, акціонерних товариств, інших господарських товариств і об'єднань; передачі державних підприємств в оренду; викупу колективами трудящих державного майна; перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства; безоплатної передачі майна державного підприємства у власність трудового колективу, державних субсидій; пожертвувань організацій і громадян, інших цивільно-правових угод.

Угодами, відповідно до ст. 41 Цивільний кодекс Української РСР, визнавались дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.

Як зазначено вище, майно виділено для погашення реструктуризованого боргу та довгострокових пасивів зі складу пайового фонду майна, право на який мають члени реорганізованого КСП "Нива" та реорганізованого СВК "Нива".

Між тим, будь-який акт приймання-передачі майна до вказаного протоколу не складався. В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження фактичного погашення СТОВ "Нива" заборгованості, тоді як 16.03.200 прийнято ОСОБА_5 України "Про списання заборгованості зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) платників податків у зв'язку з реформуванням сільськогосподарських підприємств". По наявним в матеріалах справи доказам не фіксується на погашення заборгованості якого саме підприємства - КСП "Нива" чи СВК "Нива" виділено майно, тоді як за пунктом 1 Методики від 28.02.2001 № 177 майно, що призначалося, але не використано для погашення заборгованості із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів і державних цільових фондів у зв'язку із списанням цієї заборгованості відповідно до законодавства, підлягає включенню до пайового фонду майна членів КСП. Тобто, майно, яке виділялось для погашення боргів реорганізованих КСП, що було списано, включається до пайового фонду майна членів КСП.

Після реєстрації в Міністерстві юстиції України Порядку від 14.03.2011 № 62 та набрання ним чинності з 04.04.2001, останнім було передбачено, що перелік активів, передбачених для задоволення кредиторської заборгованості, затверджений загальними зборами колишніх членів підприємства, що є співвласниками його майна, і підписаний членами комісії та керівником підприємства-правонаступника, разом з витягом із протоколу зборів співвласників, яким затверджено цей перелік активів, є підставою для оформлення прав власності підприємства-правонаступника на це майно реорганізованого підприємства.

Між тим, оформлений у відповідності до наведеного вище пункту Порядку перелік активів в матеріалах справи відсутній та зазначені положення стосуються погашення боргів реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств.

Крім того, наведений в протоколі № 4 від 15.03.2001 перелік майна, який виділено для погашення боргу, неможливо ідентифікувати з переліком майна, який наведено в позовній заяві, через відсутність в протоколі опису з відповідною ідентифікацією виділеного майна.

Державна реєстрація сільськогосподарської техніки та автотранспортних засобів за СТОВ "Нива" не є законодавчою підставою для виникнення права власності.

В поясненнях від 29.12.2016 позивач повідомляє, що сільськогосподарську техніку, яка була виділена на погашення реструктуризованого боргу відповідно до рішення загальних зборів, оформленого протоколом № 4 від 15.03.2001, було перереєстровано з СВК "Нива" на СТОВ "Нива" 05.08.2005.

Тобто, позивач здійснив перереєстрацію після внесення змін до статуту СТОВ "Нива" в частині визначення того, що СТОВ "Нива" є правонаступником всіх прав та зобов'язань СВК "Нива".

Між тим, належні докази на підтвердження фактичних обставин передання прав та обов'язків від СВК "Нива" до СТОВ "Нива" в матеріалах справи відсутні. Так, в установчому договорі про створення СТОВ "Нива" від 14.02.2001 зазначено, що вказане товариство є правонаступником КСП "Нива", а в пункті 1.1. статуту СТОВ "Нива", затвердженого вказаними зборами засновників, зазначено, що правонаступництво СВК "Нива" беруть на себе Засновники, тобто фізичні особи. Згідно норм законодавства фізичні особи не можуть приймати на себе правонаступництво. Власники майнових часток (паїв) реорганізованого КСП "Нива", які були членами реорганізованого СВК "Нива", не стали засновниками СТОВ "Нива" та не передавали свої внески (майнові паї) до статутного фонду СТОВ "Нива".

Наданий акт передачі б/н та дати (том ІІ а.с. 182), не є передаточним балансом в розумінні ст. 37 Цивільного кодексу Української РСР. Рішення загальних зборів членів СВК "Нива", на підставі якого складався вказаний акт, в матеріалах справи відсутнє. Не є зрозумілим посадовими особами якого саме підприємства складався такий акт - СВК "Нива" чи СТОВ "Нива".

Згідно діючих на час перереєстрації Правил державної реєстрації та обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 11.06.2004 N 221, передбачалось, що машини, отримані суб'єктом господарської діяльності - правонаступником ліквідованого (реформованого) суб'єкта господарської діяльності для покриття боргів, реєструються за новим суб'єктом господарської діяльності на підставі запису в статуті про правонаступництво, переліку майна під забезпечення боргів, затверджених рішенням загальних зборів та актів приймання-передавання.

Відповідно до Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 N 1388, перереєстрація транспортних засобів, які передаються у зв'язку з реорганізацією юридичних осіб, проводиться на підставі копій рішень власника про реорганізацію та свідоцтв про державну реєстрацію юридичної особи, що реорганізується, і юридичної особи, створеної внаслідок реорганізації, засвідчених у встановленому порядку, а також свідоцтв про реєстрацію і актів приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком N 2 до цих Правил.

Між тим, як зазначено вище, матеріалами справи не підтверджені фактичні обставини передання прав та обов'язків від СВК "Нива" до СТОВ "Нива" в порядку правонаступництва. Відповідні акти приймання-передавання в матеріалах справи відсутні.

На підставі викладеного господарський суд дійшов висновку про не підтвердження належними доказами наявності у СТОВ "Нива" права власності на сільськогосподарську техніку та транспортні засоби згідно наведеного в позові переліку.

ОСОБА_5 не стосується трьох одиниць техніки, які були придбані безпосередньо СТОВ "Нива" за окремими цивільними договорами.

Так, в матеріалах справи наявна довідка-рахунок, видана ПП "Автосоюз" на реалізацію трактора колісного марки К-701, заводський номер 8921033, двигун № НОМЕР_4 (том ІV а.с. 47).

В силу вимог п. 2.2. Правил державної реєстрації та обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, така довідок-рахунок є документом, що підтверджує правомірність придбання машини.

Згідно договору купівлі-продажу від 25.03.2002 СТОВ "Нива" придбало у власність від Концерну "Лан" самохідний комбайн КЗС-1580 "Лан-001" (том І а.с. 94-96, том ІV а.с. 51).

Згідно договору купівлі-продажу від 07.07.2005 СТОВ "Нива" набув у власність від ТОВ "Техноторг-Дон" комбайн зернозбиральний Дон-1500Б, заводський номер 089203, двигун № НОМЕР_5 (том І а.с. 97).

ОСОБА_5 техніка була зареєстрована за СТОВ "Нива".

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, вказана техніка була перереєстрована на СВК "Нива-4".

За поясненням відповідача, останній отримав спірне майно, включаючи зазначене вище майно, яке було придбано СТОВ "Нива", в оренду від співвласників майна на підставі укладених договорів. При цьому, за поясненням відповідача, комбайн "Лан" та інше майно, яке придбано в 2001-2003 роках та буде придбано в майбутньому, передано в пайовий фонд замість списаного на підставі протоколу зборів засновників СТОВ "Нива" № 2 від 23.10.2003 (том І а.с. 92-93).

Господарський суд враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346 Цивільного кодексу України. При цьому, відповідно до ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Згідно статуту СТОВ "Нива" в редакції від 05.07.2005 вищим органом управління товариства є збори учасників товариства. Згідно з пунктом 9.1.4. статуту збори учасників товариства вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють в сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Окрім того, за вимогами ч. 1 ст. 60 Закону України "Про господарські товариства" загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів.

Між тим, на зборах засновників СТОВ "Нива", які відбулися 23.10.2003 та на яких було прийнято рішення про передачу техніки до пайового фонду, прийняли участь три засновники, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які згідно зі статутом, чинним на час проведення зборів, володіли в сукупності 39 відсотками голосів. Отже, вказані збори в силу положень Закону України "Про господарські товариства" та статуту СТОВ "Нива" не є повноважними. Крім того, згідно протоколу загальних зборів учасників СТОВ "Нива" № 3 від 14.07.2006 скасовано рішення загальних зборів засновників СТОВ "Нива" від 23.10.2003, офомрлене протоколом № 2 (том ІІІ а.с. 156-157).

Що стосується протоколу засідання учасників СТОВ "Нива" № 2 від 20.11.2007, на яких вирішено передати комбайн "Дон" на баланс кооперативу СВК "Нива-4", то вказаний протокол визнано недійсним на підставі рішення господарського суду Кіровоградської області від 19.08.2013 у справі № 912/654/13, яке набрало законної сили (том І а.с. 98, том ІІ а.с. 88-104)

Таким чином, право власності СТОВ "Нива" на сільськогосподарську техніку: трактор колісний К-701, 2000 року випуску, номер двигуна НОМЕР_4, номер шасі 8921033; комбайн КЗС-1580 "Лан-001", 2002 року випуску, номер двигуна НОМЕР_6, номер шасі 128 та комбайн ДОН-1500Б, 2004 року випуску, номер двигуна НОМЕР_5, номер шасі 089203, не є припиненим.

Відповідно до закріпленого в ст. 387 Цивільного кодексу України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Як роз'яснено Верховним Судом України у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 р. N 9, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову.

На підставі викладеного, у зв'язку з підтвердженням належними доказами права власності СТОВ "Нива" на сільськогосподарську техніку: трактор колісний К-701, 2000 року випуску, номер двигуна НОМЕР_4, номер шасі 8921033; комбайн КЗС-1580 "Лан-001", 2002 року випуску, номер двигуна НОМЕР_6, номер шасі 128 та комбайн ДОН-1500Б, 2004 року випуску, номер двигуна НОМЕР_5, номер шасі 089203, позовні вимоги про витребування такого майна від СВК "Нива-4" є обґрунтованими.

З приводу заяви СВК "Нива-4" про застосування позовної давності господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено загальний строк позовної давності встановлено тривалістю у три роки .

Правила про позовну давність, відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого субєктивного права.

Разом з цим, право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника.

Законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення Цивільного кодексу України про набувальну давність (ст. 344 ЦК України).

А тому, положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна не застосовуються.

ОСОБА_5 правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 05.10.2016 у справі № 3-604гс16.

З підстав викладеного, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині витребування від СВК "Нива-4" наступного майна:

трактор колісний К-701, 2000 року випуску, номер двигуна НОМЕР_4, номер шасі 8921033; комбайн КЗС-1580 "Лан-001", 2002 року випуску, номер двигуна НОМЕР_6, номер шасі 128 та комбайн ДОН-1500Б, 2004 року випуску, номер двигуна НОМЕР_5, номер шасі 089203.

Щодо вимоги про визнання права власності на вказане майно, то згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 25.06.2014 у справі № 6-67цс14, ", позов про визнання права власності на майно (стаття 392 ЦК України) є належним способом захисту, якщо позивач вимагає залишення у нього майна, відчуженого третьою особою за договором, учасником якого він не був, і це майно ще не вибуло з його володіння. У той самий час, якщо позивач вимагає повернення майна відчуженого за договором, учасником якого позивач не був, належним способом захисту є витребування майна від нинішнього його володільця шляхом віндикації (статті 387, 388 ЦК України).

Окрім того, як слідує з матеріалів справи, спірним майном розпорядилися власники майнових паїв, а тому СВК "Нива-4" не є належним відповідачем за вимогою про визнання права власності на таке майно.

Підстави для задоволення позову в іншій частині відсутні у зв'язку з не доведенням матеріалами справи права власності СТОВ "Нива" на відповідну сільськогосподарську техніку та автотранспортні засоби.

Судовий збір за правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судового збору визначено виходячи з вартості майна, яка визначена позивачем згідно довідки про балансову вартість (том І а.с. 172-176).

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Витребувати з чужого незаконного володіння Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива - 4" (26132, Кіровоградська область, Новоархангельський район, с. Покотилове, ідентифікаційний код 34336737) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" (26132, Кіровоградська область, Новоархангельський район, с. Покотилове, ідентифікаційний код 05404133) трактор колісний К-701, 2000 року випуску, номер двигуна НОМЕР_4, номер шасі 8921033; комбайн КЗС-1580 "Лан-001", 2002 року випуску, номер двигуна НОМЕР_6, номер шасі 128 та комбайн ДОН-1500Б, 2004 року випуску, номер двигуна НОМЕР_5, номер шасі 089203.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива - 4" (26132, Кіровоградська область, Новоархангельський район, с. Покотилове, ідентифікаційний код 34336737) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" (26132, Кіровоградська область, Новоархангельський район, с. Покотилове, ідентифікаційний код 05404133) 1 021,32 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.01.2017.

Головуючий суддя В.В.Тимошевська

Суддя Л.С. Вавренюк

Суддя Є.М. Наливайко