ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

10 січня 2017 р. Справа № 902/948/16

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Василишеній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача, не з'явився, , ;

відповідача, ОСОБА_1, представник за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Гранівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області (пров. Соборний, 1, с. Гранів, Гайсинський район, Вінницька область, 23731)

до:Сільськогосподарського виробничого кооперативу "НИВА" (вул. Грановського, 9, с. Гранів, Гайсинський район, Вінницька область, 23731)

про визнання попереднього договору укладеним

ВСТАНОВИВ :

До господарського суду Вінницької області звернулась Гранівська сільська рада Гайсинського району Вінницької області з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "НИВА" про визнання попереднього договору укладеним.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 квітня 2016 року рішенням № 22 Гранівською сільською радою Гайсинського Вінницької області (надалі за текстом - Позивач) було затверджено Положення «про врегулювання земельних відносин до моменту укладення договору оренди земельної ділянки» з примірником попереднього договору оренди земельної ділянки на час виготовлення документації із землеустрою. У передбачений законодавством строк, відповідач відповідь не надав, запропонований попередній договір оренди земельної ділянки не підписав. Листом від 22 серпня 2016 року відповідач повідомив, що фактично відмовляється від підписання попереднього договору оренди земельної ділянки. Отже, позивач вважає що відмова відповідача щодо підписання попереднього договору земельної ділянки та невиконання рішення сільської ради № 22 від 15 квітня 2016 року, щодо укладення попереднього договору оренди земельної ділянки є незаконними та даний спір має бути розглянутий судом.

Ухвалою суду від, 03.11.2016 р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 29.11.2016 року.

Від відповідача 29 листопада 2016 року надійшов відзив в якому останній проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві.

Ухвалою від 29 листопада 2016 року продовжено строк вирішення спору на 15 днів відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України та відкладено розгляд справи на 10 січня 2017 року, в звязку з необхідністю витребування додаткових письмових доказів.

В судове засідання 10 січня 2017 року зявився представник відповідача, представник позивача в судове засідання не зявився, однак на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату в звязку з неможливістю прибуття в судове засідання представника через складні погодні умови.

Суд розглянувши дане клопотання відхиляє його, оскільки термін розгляду спору обмежений ст. 69 ГПК України, а передбачений ч. 3 ст. 69 ГПК України строк збігає 17 січня 2017 року, що унеможливлює відкладення розгляду справи.

З огляду на вкладене справа підлягає розгляду за наявними в ній доказами та за відсутності представника позивача.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

15 квітня 2016 року рішенням № 22 Гранівською сільською радою Гайсинського Вінницької області було затверджено Положення «про врегулювання земельних відносин до моменту укладення договору оренди земельної ділянки» з примірником попереднього договору оренди земельної ділянки на час виготовлення документації із землеустрою.

Положення врегульовує земельні відносини до моменту укладання договору оренди земельної ділянки та розроблено з метою врегулювання відносин Позивача з юридичними та фізичними особами на період здійснення землевпорядних робіт до моменту державної реєстрації права власності, права постійного користування, або ж основного договору оренди земельної ділянки, для захисту від непослідовних контрагентів і скорочення термінів виготовлення та державної реєстрації документації із землеустрою, або укладення та державної реєстрації основних договорів оренди земельних ділянок.

На виконання рішення № 22 від 15 квітня 2016 року позивачем 12 серпня 2016 року на поштову адресу сільськогосподарського виробничого кооперативу «Нива», було направлено повторну вимогу, щодо негайного укладання попереднього договору оренди на земельну ділянку, яка розташована за адресою: вул. Парна, буд. 108, с. Гранів, Вінницької області, загальний розмір земельної ділянки 9,6 га., з цільовим призначенням земельної ділянки - громадське використання (господарські будівлі та двори), на якій розташоване нерухоме майно відповідача, що складається з будівель молочної ферми з допоміжними будівлями.

Як зазначено позивачем в позовній заяві відповідач фактично використовує дане майно у власній господарській діяльності.

Підставою використання нерухомого майна є викуплені майнові сертифікати згідно договорів купівлі-продажу, які укладені між співвласниками реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» та відповідачем.

Позивач видав відповідачу свідоцтво про право власності на майнові паї членів КСП «Нива» серії ВІ № 880007, ВІ №880014, ВІ № 000007, ВІ № 000014, ВІ №000017 на загальну суму: 3 815674 (три мільйона вісімсот п'ятнадцять тисяч шістсот сімдесят чотири гривні 15 копійок, що в відсоткову ставленні до структури пайового фонду складає 88,7 відсотків (структура пайового фонду членів КСП «Нива» складає 4 303 000.

На думку позивача відповідач навмисно не погашає майнові сертифікати, шляхом виділення майна в натурі, щоб уникнути оплати податків, хоча в своїй господарській діяльності вищезгадане майно використовує. Починаючи з 15 квітня 2016 року у відповідача виник обов'язок укласти з позивачем попередній договір оренди земельної ділянки, про що керівництво відповідача повідомлялося неодноразово, але ігнорувало відповідні листи.

На виконання рішення № 22 від 15 квітня 2016 року позивач направив на адресу відповідача для розгляду та підписання пропозицію (вих. № 246 від 23 травня 2016 року) зявитись до сільської ради для укладення попереднього договору оренди, але відповідач не зявився.

01 серпня 2016 року поштовим направленням вих. № 78 Позивач направив на адресу відповідача вимогу про укладання попереднього договору оренди земельної ділянки та два примірники попереднього договору оренди земельної ділянки № 2 від 06 червня 2016 року підписані з боку позивача. У передбачений законодавством строк, відповідач відповідь не надав, запропонований попередній договір оренди земельної ділянки не підписав. Листом від 22 серпня 2016 року Відповідач повідомив, що фактично відмовляється від підписання попереднього договору оренди земельної ділянки.

Отже, позивач вважає що відмова відповідача щодо підписання попереднього договору земельної ділянки та невиконання рішення сільської ради № 22 від 15 квітня 2016 року, щодо укладення попереднього договору оренди земельної ділянки є незаконними тому звернувся з даним позовом до суду.

Представник відповідача проти позову заперечив, та просив суд у задоволені позову відмовити зокрема з підстав викладених у відзиві:

- позивач не надав жодного доказу в підтвердження права володіння та користування земельною ділянкою загальним розміром 9,6 га;

- договір який позивач назвав попереднім не відповідає вимогам ст. 635 ЦК України;

- в попередньому договорі та в акті господарських будівель зазначено що земельна ділянка передається в оренду разом з комплексом будівель та споруд для зберігання та оброблення зернових культур, які не належать Гніванській сільській раді, а на справді земельна ділянка, з цільовим призначенням громадське використання, на якій розташоване нерухоме майно відповідача, що складається з будівель молочної ферми з допоміжними будівлями;

- співвласниками земельних ділянок господарських дворів і інших не розпайованих земель являлись і є на даний час, всі члени КСП та їх правонаступники (спадкоємці)

За таких обставин представник відповідача вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Заслухавши представника відповідача, повно, всебічно і обєктивно дослідивши в сукупності надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку суд прийшов до висновку що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 6 ЦК сторони є вільними в укладення Договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст.78 Земельного кодексу України, - право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Законодавець визначив посвідчення права власності на землю залежно від форми власності на неї на момент її відчуження.

Згідно з частиною першою статті 23 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Тобто співвласниками земельних ділянок господарських дворів і інших не розпайованих земель являлись і є на даний час, всі члени КСП та їх правонаступники (спадкоємці), що також закріплено статтею 86 Земельного кодексу України.

У зв'язку з тим, що в Конституції України і в Земельному кодексі України колективна власність на землю відсутня, необхідно застосувати вимогу статті 30 Земельного кодексу України «Розподіл несільськогосподарських угідь при ліквідації сільськогосподарських підприємств», якою передбачено: «При ліквідації сільськогосподарських підприємств несільськогосподарські угіддя, що перебували у їх власності, розподіляються відповідно до установчих документів цих підприємств або за згодою власників земельних часток (паїв)»).

Абзацом третім статті 5 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року № 561-XII ( в редакції 1992 року) визначено, що розпорядження земельними ділянками, які перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників.

Згідно зі статтею 108 Цивільного кодексу України, у випадку реорганізації юридичної особи шляхом перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Стаття 120 Земельного кодексу України передбачає, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Так земельну ділянку, що позивач вважає об'єктом оренди було передано у колективну власність згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ВН 000026 від 30 січня 1996 року КСП «Нива» Згідно пп.1.1 СВК «Нива» є правонаступником КСП «Нива».

Оскільки земельні ділянки, які до введення в дію Земельного кодексу України були надані у колективну власність і знаходяться під будівлями та спорудами (майно пайового фонду колишніх сільськогосподарських підприємств), підлягають передачі правонаступникам відповідно до положень законодавства України разом з цими об'єктами.

З огляду на викладене, вимога позивача щодо укладення попереднього договору оренди земельної ділянки є безпідставною, оскільки право власності на вказану земельну ділянку перейшло до правонаступника.

Крім того позивач просить суд вважати укладеним попередній договір оренди земельної ділянки, проте нехтує вимогами ст. 635 Цивільного кодексу України, а саме ч. 1 даної статті - попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Наданий екземпляр договору на думку суду є договором оренди, оскільки в ньому відсутні будь-які посилання на час і дату укладення в майбутньому договору оренди земельної ділянки.

Також позивачем у абзаці 3 позовної заяви вказується: - ...земельну ділянку, яка розташована за адресою: вул. Парна, буд.108, с. Гранів, Вінницької області, загальний розмір земельної ділянки 9,6 га., з цільовим призначенням земельної ділянки - громадське використання (господарські будівлі та двори), на якій розташоване нерухоме майно Відповідача, що складається з будівель молочної ферми з допоміжними будівлями.

А в попередньому договорі оренди земельної ділянки №2 в пп.2.2. зазначено що земельна ділянка передається в оренду разом з комплексом будівель та споруд для зберігання та оброблення зернових культур, які не належать Гранівській сільській раді.

Зазначена розбіжність також є в Акті обстеження господарських будівель та дворів та в Вимозі щодо негайного укладення попереднього договору оренди земельної ділянки.

Враховуючи невідповідність проекту договору вимогам закону, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим у звязку з чим задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82-84, 115 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Копію рішення направити позивачу рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України 16 січня 2017 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (пров. Соборний, 1, с. Гранів, Гайсинський район, Вінницька область, 23731)