КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2017 р. Справа№ 910/10190/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Вєдєрнікова О.С. - дов. № 88/12-16 від 30.12.2016

від відповідача Бєлячкова О.В. - дов. № 6-48 від 10.01.2017

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 07.12.2016 (суддя Лиськов М.О.)

у справі № 910/10190/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол»

до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

про визнання недійсним правочину

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2016 відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» про відстрочення виконання рішення суду у справі № 910/10190/15.

Не погодившись із згаданою ухвалою, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, просив скасувати та задовольнити в повному обсязі заяву ПАТ «Укртрансгаз» про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 у справі № 910/10190/15 на два роки. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням вимог процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин розгляду заяви згаданого змісту та з висновками, які не відповідають дійсним обставинам справи. На думку апелянта, місцевим судом безпідставно не враховано, що на час звернення його з цією заявою до суду існували й в даний час існують обставини, які суттєво ускладнюють та навіть унеможливлюють виконання рішення у даній справі в частині зобов'язання відповідача поновити в обліку в підземному сховищі газу природний газ позивача в об'ємі 125664,800 тис. куб.м., про відбір якого було складено акт приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ № 162/02 від 25.12.2014, який визнано недійсним. За твердженнями апелянта, негайне виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 у справі № 910/10190/15 може призвести до зупинення господарської діяльності ПАТ «Укртрансгаз», яке є підприємством, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Крім цього, апелянт перебуває у скрутному фінансовому становищі, оскільки замовники послуг не здійснюють оплати наданих їм послуг у встановлені договорами та чинним законодавством строки.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями справу № 910/10190/15 за апеляційною скаргою ПАТ «Укртрансгаз» передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Дикунської С.Я.; судді: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.12.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду, розгляд справи призначено на 10.01.2017.

В судове засідання з'явилися представники сторін, представник відповідача підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в скарзі підстав, оскаржувану ухвалу скасувати та задовольнити в повному обсязі заяву ПАТ «Укртрансгаз» про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 у справі № 910/10190/15 на два роки.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак ухвалу місцевого суду як законну та обґрунтовану залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, Публічне акціонерне товариство «Концерн Стирол» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» про визнання недійсним правочину.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 у справі №910/10190/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 18.10.2016, позов задоволено повністю.

Визнано правочин про відбір в односторонньому порядку Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» природного газу Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» в обсязі 125 664, 807 тис. куб.м., оформлений актом приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №162/02-14 від 25.12.2014, - недійсним.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» поновити в обліку в підземному сховищі газу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» природній газ Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» в об'ємі 125 664, 807 тис. куб. м., про відбір якого було складено акт приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ №162/02-14 від 25.12.2014.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» судовий збір у розмірі 2 436, 00 грн.

28.11.2016 на адресу суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2016 у справі № 910/10190/15 на два роки.

Заява мотивована наявністю обставин, які суттєво ускладнюють та навіть унеможливлюють виконання рішення у даній справі в частині зобов'язання відповідача поновити в обліку в підземному сховищі газу природний газ позивача в об'ємі 125664,800 тис. куб.м., про відбір якого було складено акт приймання-передачі природного газу при відборі з ПСГ № 162/02 від 25.12.2014, який цим рішенням визнано недійсним. ПАТ «Укртрансгаз» здійснює соціально-важливу і стратегічну функцію по своєчасному й безперебійному забезпеченню суб'єктів господарювання та соціальної сфери України природним газом, є підприємством, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави. На думку заявника, негайне виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 у справі № 910/10190/15 може призвести до зупинення господарської діяльності ПАТ «Укртрансгаз». ПАТ «Укртрансгаз» перебуває у скрутному фінансовому становищі, оскільки замовники послуг не здійснюють оплату наданих їм послуг у встановлені договорами та чинним законодавством строки.

Так, положеннями ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, які набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, на підставі ч. 1 ст. 121 ГПК України за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання, не обмежується й право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Відповідно до п. 7.1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (далі - постанова № 9) відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2 постанови № 9).

За змістом наведеної норми, відстрочка виконання рішення є правом, а не обов'язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином особа, яка подала заяву про відстрочку або розстрочку виконання рішення повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. До заяви мають бути додані докази на підтвердження викладених в заяві обставин щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Крім цього, рішенням Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» визначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграфі 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Положення діючого господарсько-процесуального законодавства України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Відповідно до приписів ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Отже, суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах.

Обґрунтовуючи необхідність відстрочення рішення суду у даній справі, боржник посилався на неможливість виконати рішення суду, оскільки для цього необхідно, щоб вищевказані обсяги природного газу з'явились в ПСГ відповідача, що може бути здійснено шляхом закачування таких обсягів газу до ПСГ відповідача або придбання їх в ПСГ у третьої особи. Проте відповідач не є газовидобувним підприємством та/або ліцензіатом з провадження господарської діяльності з постачання природного газу, тому немає власних ресурсів природного газу. Таким чином, для виконання рішення у даній справі відповідачеві необхідно здійснити закупівлю необхідних обсягів природного газу, вартість яких в даний час в середньому становить 1 005 318 400, 00 грн., на що у відповідача немає можливості відразу закупити природний газ в повному обсязі. Крім цього, відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі, адже замовники послуг не здійснюють оплати наданих їм послуг у встановлені договорами та чинним законодавством строки. За результатами діяльності в 2015 році ПАТ «Укртрансгаз» взагалі не отримало прибутку, а навпаки зазнало збитків на загальну суму 3 293 132,00 грн., станом на 01.10.2016 дебіторська заборгованість ПАТ «Укртрансгаз» загалом складає 20 445 881, 00 тис. грн. Наведене, на думку заявника, унеможливлює негайне виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 у справі № 910/10190/15.

На підтвердження викладеного відповідачем надано довідку щодо дебіторської заборгованості № 15770/12 від 16.11.2016, відповідно до якої станом на 31.10.2016 заборгованість перед ПАТ «Укртрансгаз» за надані послуги становить 4 358 350 тис. грн., довідку щодо дебіторської заборгованості № 15769 від 16.11.2016, відповідно до якої станом на 31.10.2016 заборгованість перед ПАТ «Укртрансгаз» за надані послуги становить 22 869 676, 8 тис. грн., звіт про фінансові результати за січень-грудень 2015, службову записку за підписом директора фінансово-економічного департаменту, відповідно до якої заборгованість ПАТ «Укртрансгаз» за залученими кредитними ресурсами від комерційних банків станом на 01.10.2016 складає 935 000, 00 тис. грн., станом на 01.11.2016 - 835 000, 00 тис. грн., сплачено відсотків в жовтні 2016 15 058, 128 тис. грн., за результатами фінансової звітності за 9 місяців 2016 загальна дебіторська заборгованість станом на 01.10.2016 дорівнює 20 445 881, 00 тис. грн., а загальна кредиторська заборгованість - 12 336 044, 00 тис. грн.

Водночас, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України на підтвердження обставин, з якими відповідач пов'язує свою неможливість поновити в обліку в підземному сховищі газу природний газ позивача в об'ємі 125664,800 тис. куб.м., здійснити закупівлю цих обсягів природного газу, вартість яких, на його думку, зараз становить 1 005 318 400, 00 грн., а також доказів відсутності у ПАТ «Укртрансгаз» майна, на яке можливо звернути стягнення (в межах вартості обсягів природного газу, який необхідно закупити для його повернення позивачеві), тоді як відсутність коштів для закупівлі необхідних обсягів природного газу, скрутне фінансове становище й таке інше не є винятковими обставинами в розумінні ст. 121 ГПК України, за наявності яких можливе надання відстрочки виконання рішення тощо.

Надані відповідачем довідки про заборгованість підприємств перед ПАТ «Укртрансгаз», звіт про фінансові результати, службова записка за підписом директора фінансово-економічного департаменту тощо не є належними та допустимими доказами на підтвердження неможливості боржника виконати рішення в повному обсязі. Інших доказів на підтвердження ускладнення та/або неможливості виконання відповідачем рішення суду у даній справі останнім не надано.

З огляду на наведене та те, що важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від нього обставин, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про відстрочку виконання рішення у справі. Тим більше, що при вирішенні питання про відстрочення судового рішення суду належить встановлювати матеріальні інтереси обох сторін, адже невиконання судового рішення порушує та впливає, насамперед на права та інтереси позивача, за захистом яких він змушений був звернутись до суду.

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає висновки місцевого суду законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування оскаржуваної ували наведено місцевим судом, підстав для скасування цього судового рішення не має.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2016 у справі № 910/10190/15 - без змін.

Матеріали справи № 910/10190/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук