ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 р. Справа № 917/1738/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ, 04053

до Товариства з обмеженою відповідальністю НВП "НГ - ПРОМ", вул. Ветеринарна, 22 оф.204, м. Полтава, Полтавська область, 36008

про стягнення 2 930 090,88 грн.,

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №2-531 д від 28.03.2016р.

від відповідача: не з'явився

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та оголосив дату складання повного рішення (ст.85 ГПК України).

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором поставки №УГВ 11594/11-15 від 26.08.2015 р. у розмірі 2 930 090,88 грн., з яких: 1 833 265,42 грн. - пеня; 1 096 825,46 грн. штраф.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, ухвали суду, що були направлені на адресу ТОВ НВП "НГ - ПРОМ" зазначену в позовній заяві та Довідці з ЄДР - вул. Ветеринарна, 22, оф.204, м. Полтава, Полтавська область, 36008, повернулися до суду з відміткою поштового відділення «за не запитом».

Відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки судом були виконані вказані норми, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив:

28 серпня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» (далі - ПАТ«Укргазвидобування») та Товариством з обмеженою відповідальністю НВП «НГ-ПРОМ» (далі - ТОВ НВП «НГ-ПРОМ») було укладено Договір поставки (закупівлі товару за власні кошти) № УГВ 11594/1М5 (далі - Договір).

За умовами Договору, Постачальник (ТОВ НВП «НГ-ПРОМ») зобов'язується поставити Покупцеві (ПАТ«Укргазвидобування») Товар, зазначений у Специфікації, що додається до договору і є його невід'ємною частиною, а Покупець - прийняти і оплатити такий Товар.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що найменування/асортимент Товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю Товару та загальна вартість Договору вказується у Специфікації.

Відповідно до п. 5.1 Договору строк поставки, умови та місце поставки Товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказуються в Специфікації до договору.

Пунктом 1 Специфікації № 1 від 26.08.2015 року передбачено поставку: головок колонних та арматури фонтанної у кількості 34 комплекта на загальну вартість 16 329 240,00 грн. з ПДВ, граничний строк поставки - червень 2016 р. (п. З Специфікації №1 від 26.08.2015 року).

Пунктом1 Специфікації № 2 від 26.08.2015 року передбачено поставку: головок колонних та арматури фонтанної у кількості 16 комплектів на загальну вартість 6 269 736,00 грн. з ПДВ, граничний строк поставки - червень 2016 р. (п. З Специфікації №1 від 26.08.2015 року).

26.08.2015р. між сторонами підписано Додаткову угоду №1 до Договору якою обумовлено зменшення ціни на непоставлений Товар та викладено у новій редакції Специфікацію №1, №2, а саме:

Специфікацією № 1 від 26.08.2015 року передбачено поставку: головок колонних та арматури фонтанної у кількості 34 комплекта на загальну вартість 15 512 778,00 грн. з ПДВ, граничний строк поставки - червень 2016 р.

Специфікацією № 2 від 26.08.2015 року передбачено поставку: головок колонних та арматури фонтанної у кількості 34 комплекта на загальну вартість 5 956 248,00 грн. з ПДВ, граничний строк поставки - червень 2016 р.

29.06.2016 року до Договору підписано Додаткову угоду №3 від 29.06.2016 року про внесення змін до Договору, а саме:

- щодо п. 10.1 Договору викладено в наступній редакції: «Договір набирає чинності з

дати його підписання Сторонами та скріплення його печатками Сторін і діє до повного

виконання Сторонами зобов'язань».

- щодо п. 6.2 доповнити підпунктом 6.2.5 такої редакції «Відмовитися від Товару, який не поставлений в строк, вказаний у специфікаціях».

Відповідно до матеріалів справи на виконання вимог Договору Позивач надав три рознарядки Відповідачу на відвантаження товару у повному обсязі, а саме: №11/1-2387, №11/1-2388, №11/1-2389 від 03.09.2015 року. Відповідно до розписки від 07.09.2015р. рознарядки отримані особисто директором Відповідача ОСОБА_2 та засвідчено печаткою.

Позивачем надані суду акти приймання-передачі товару за якими ТОВ НВП «НГ-ПРОМ» поставив ПАТ «Укргазвидобування» Товар, а саме :

- №1 від 29.10.2015 р. 1 к-кт. Головка колонна з комплектом запасних частин на загальну суму 262 200,00 грн. з ПДВ.

- № 2 від 03.11.2015 р. 2 к-кт. Головка колонна з комплектом запасних частин на загальну суму 524 400,00 грн. з ПДВ.

- № 3 від 18.11.2015 р. 3 к-кт. Головка колонна з комплектом запасних частин та 1 к-кт арматура фонтанна на загальну суму 1 418 102,40 грн. з ПДВ.

- № 4 від 25.11.2015 р. 1 к-кт. Головка колонна з комплектом запасних частин на загальну суму 262 200,00 грн. з ПДВ.

- № 5 від 18.12.2015 р. 1 к-кт. Головка колонна з комплектом запасних частин на загальну суму 262 200,00 грн. з ПДВ.

- № 6 від 13.01.2016 р. 1 к-кт. Головка колонна з комплектом запасних частин на загальну суму 511 974,00 грн. з ПДВ.

- № 7 від 26.01.2016 р. 2 к-кт. Головка колонна з комплектом запасних частин та 2 к-кт арматура фонтанна на загальну суму 1 979 952,00 грн. з ПДВ.

- № 8/5 від 10.05.2016 р. 1 к-кт. Головка колонна з комплектом запасних частин та 1 к-кт арматура фонтанна на загальну суму 579 062,40 грн. з ПДВ.

Враховуючи надані акти приймання-передачі станом на 17.10.2016 p., Постачальник виконав свої зобов'язання за Договором № УГВ11594/11-15 від 26.08.2015 року частково, а саме поставив Товару на загальну вартість 5 800 090,80 грн., в іншій частині, щодо поставки Товару на загальну вартість 15 668 935,20 грн. ТОВ НВП «НГ-ПРОМ» договірних зобов"язань не виконав.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов"язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до приписів статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, за яким в силу ст. 712 ЦК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 526-527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.1 Договору, строк поставки, умови та місце поставки Товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікаціях до цього Договору.

Як уже було зазначено, специфікаціям №1 та №2 визначено граничний строк поставки Товару - червень 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за Договором, Товар у визначений термін позивачу в повному обсязі не поставив.

29.06.2016 року між сторонами Договору було підписано Додаткову угоду №3, відповідно до умов якої п. 10.1 Договору викладено в наступній редакції: "Договір набирає чинності з дати його підписання Сторнами та скріплення його печаткам Сторін і діє до повного виконання Сторонами зобов"язань"; пункт 6.2 доповнено п. 6.2.5 в редакції "Відмовитись від Товару, який не поставлений в строк, вказаний у специфікаціях"; в пункті 11.2 Договору слова "строк дії" замінити словами "встановленого строку поставки".

Відповідно до ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або-інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 ЦУ України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань від 22.11.1996 р. вказує, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно умов пункту 7.11 Договору, у разі невиконання Постачальником взятих на себе зобов"язань з поставки Товару у строки, зазначені у специфікаціях до даного Договору, останній сплачує пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або недопоставленого Товару за кожен день прострочення; а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або недопоставленого Товару.

Ст. З Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань звертає увагу на те, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Про це ж саме говориться і в п. 49 листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008р. N 01-8/211 Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 1 833 265,42 грн. пені, суд прийшов до висновку, що останній підлягає задоволенню (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Як зазначено вище, п.7.11 Договору, сторони встановили, що за у разі прострочення поставки Товару понад тридцять днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або недопоставленого Товару.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Суд враховує, що штраф і пеня є формами одного і того ж виду забезпечення виконання зобов'язання неустойки. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони можуть врегульовувати свої відносини на власний розсуд. Умовами Договору передбачено цивільно-правову відповідальність за порушення умов Договору у вигляді сплати неустойки пені та штрафу. При цьому законом не встановлено обмежень щодо одночасного застосування пені і штрафу у випадку порушення виконання зобов'язання і таке застосування чинному законодавству не суперечить, яке встановлює обмеження лише щодо розміру такої форми неустойки як пеня.

Відповідна правова позиція Верховного Суду України з даного питання викладена, зокрема, в постанові від 09.04.2012 року №3- 88гс11, яка є обов'язковою для суду згідно ст. 111-28 ГПК України.

Таким чином, одночасне застосування штрафу та пені, у разі неналежного виконання зобов'язань за Договором, не суперечить вимогам закону та умовам Договору, тому заявлений до стягнення штраф у розмірі 1 096 825,46 грн. задовольняється судом.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивач відповідно до статтей 32-34, 36, 38 ГПК України надав належні докази, довів обставини на які він посилався як підставу своїх вимог та обґрунтував які дають підставу суду позов задовольнити частково.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким позовні вимоги задоволено.

Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

На підставі матеріалів справи, керуючись статтями 4-3, 33, 34, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю НВП "НГ - ПРОМ" (вул. Ветеринарна, 22 оф.204, м. Полтава, Полтавська область, 36008, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ, 04053, ) за Договором поставки № УГВ 11594/11-15 від 26.08.2015 р. пеню в розмірі 1 833 265,42 грн., штраф - 1 096 825,46 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 43951,36 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Гетя Н.Г.

Повне рішення складено 17.01.2017р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.