ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

10.01.2017 Справа № 904/9818/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Чус О.В., Чередко А.Є.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги та клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2016 р. у справі

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м.Дніпро

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", м.Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

про стягнення 18 855,43 грн., виселення з орендованого приміщення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2016 р. у задоволенні позову відмовлено; стягнуто з позивача в дохід державного бюджету України 2 756,00 грн. судового збору.

Не погодившись з даним рішенням, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Частиною 3 статті 94 ГПК України передбачено, що до скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до п.п 4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, за подання даної апеляційної скарги, скаржник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 3031,60 грн. (2 756,00 грн. х 110%).

Скаржником до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Водночас, у поданому клопотанні скаржник просить відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення у справі.

Згадане клопотання обґрунтовано посиланням на те, що відповідно до виписки Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області залишок коштів на рахунку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області по КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки", по якому здійснюється оплата судового збору, станом на 26.12.2016 р. складає 36,42 грн.

Колегія суддів вважає, що зазначене клопотання підлягає відхиленню, враховуючи таке.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України, як однієї із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Таким чином, зі змісту статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов'язком, при цьому єдиною підставою для вчинення судом зазначених у наведеній нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на відсутність бюджетного фінансування на сплату судового збору, оскільки наведене не може бути підставою для звільнення від обов'язку оплатити судовий збір за подання апеляційної скарги.

В силу п.3 ч.1 ст. 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 4 ст. 97 ГПК України передбачено, що після усунення обставин, зазначених у пунктах 1,2 і 3 частини 1 цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Керуючись ст.ст.53,86,93, п.3, 4 ч.1 ст. 97 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській області у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2016 р. у справі № 904/9818/16.

Апеляційну скаргу повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Додаток (на адресу скаржника): апеляційна скарга з додатками, всього на 14 аркушах.

Головуючий суддя: В.О.Кузнецов

Суддя: О.В.Чус

Суддя: А.Є.Чередко