УХВАЛА

13.01.2017Справа № 910/26127/15
Суддя Отрош І.М., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дольнік і К» на бездіяльність Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 910/26127/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дольнік і К»

до Державного підприємства «Національний спортивний комплекс «Олімпійський»

про стягнення 645086 грн. 80 коп.

Представники сторін:

від скаржника (стягувача): не з'явились.

від боржника: не з'явились.

від Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

05.10.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дольнік і К» з вимогами до Державного підприємства «Національний спортивний комплекс «Олімпійський» про стягнення 645086 грн. 80 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дольнік і К» задоволено повністю; стягнуто з Державного підприємства «Національний спортивний комплекс «Олімпійський» грошові кошти у розмірі 645086 грн. 80 коп. та судовий збір у розмірі 9676 грн. 30 коп.

10.11.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 видано наказ.

22.01.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Державного підприємства «Національний спортивний комплекс «Олімпійський» надійшла заява про розстрочку виконання рішення суду, в якій заявник просив суд розстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 відповідно до графіку, наведеного у заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 задоволено заяву Державного підприємства «Національний спортивний комплекс «Олімпійський» про розстрочку виконання рішення суду у справі № 910/26127/15; розстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 у справі № 910/26127/15 відповідно до графіку, наведеного заявником у заяві.

28.11.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Дольнік і К» на бездіяльність Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 910/26127/15, в якій скаржник просить суд 1) визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції міста Києва (нове найменування - Печерський районний відділ Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві) щодо виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 у справі № 910/26127/15 про розстрочення виконання рішення суду від 23.10.2015 та 2) зобов'язати Печерський районний відділ Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві виконати свої обов'язки по примусовому виконанню ухвали Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 у справі № 910/26127/15.

Обгрунтовуючи подану до суду скаргу, скаржник зазначив, що 01.08.2016 ним було направлено до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві заяву про відкриття виконавчого провадження з виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 у справі № 910/26127/15 про розстрочення виконання рішення суду у даній справі. Скаржник (стягувач) вказав на те, що відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом 3-х робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документу виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. При цьому, скаржник вказав на те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 про розстрочку виконання рішення суду у справі № 910/26127/15 була отримана органом ДВС 03.08.2016, а отже, постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаної ухвали повинна була бути винесена державним виконавцем 06.08.2016. Втім, як зазначає скаржник, станом на дату звернення скаржника (стягувача) з даною скаргою до суду, відповідна постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 у справі № 910/26127/15 державним виконавцем винесена не була. При цьому, постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання вказаної ухвали суду скаржник (стягувач) також не отримував.

За таких обставин, оскільки, як стверджує скаржник (стягувач), ухвала Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 про розстрочку виконання рішення суду у справі № 910/26127/15 є виконавчим документом та знаходиться у Печерському районному відділі Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, та не виконується вказаним органом ДВС, така бездіяльність порушує майнові права скаржника (стягувача), у зв'язку з чим скаржник (стягувач) просить суд визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Печерський районний відділ Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 у справі № 910/26127/15 про розстрочення виконання рішення суду від 23.10.2015 та зобов'язати Печерський районний відділ Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві виконати свої обов'язки по примусовому виконанню ухвали Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 у справі № 910/26127/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2016 прийнято до розгляду скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дольнік і К» на бездіяльність Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 910/26127/15; розгляд скарги призначено на 20.12.2016.

16.12.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від скаржника (стягувача) надійшли письмові пояснення по скарзі, в яких скаржник зазначив, що наказ Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/26127/15 був пред'явлений скаржником (стягувачем) до виконання до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надісланий поштою 28.12.2015), втім постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного наказу чи постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження скаржнику (стягувачу) не надходила.

19.12.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від боржника надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів скарги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд скарги відкладено на 13.01.2017.

23.12.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшли письмові пояснення по скарзі, в яких державний виконавець зазначив, що 08.02.2016 державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП№50058625 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/26127/15 про стягнення з Державного підприємства «Національний спортивний комплекс «Олімпійський» грошових коштів у розмірі 654763 грн. 10 коп. При цьому, 04.08.2016 до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла ухвала Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 про розстрочку виконання рішення суду у справі № 910/26127/15, яка долучена до матеріалів виконавчого провадження ВП№50058625. Державний виконавець зазначив, що у відділі ДВС вже перебуває на виконанні виконавчий документ - наказ Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/26127/15, у зв'язку з чим вдруге відкривати виконавче провадження на підставі одного й того самого рішення суду підстави відсутні (з огляду на подану стягувачем ухвалу про розстрочку виконання рішення суду у справі № 910/26127/15).

12.01.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від скаржника (стягувача) надійшла телеграма про розгляд скарги, призначений на 13.01.2017, без участі представника скаржника.

У судове засідання 13.01.2017 представник скаржника (стягувача) не з'явився, 12.01.2017 через відділ діловодства суду подав клопотання про розгляд скарги за відсутності представника скаржника, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 30.11.2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 08.12.2016 поштове відправлення було вручено адресату особисто.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Представник боржника у судове засідання 13.01.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 188.

Представник Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у судове засідання 13.01.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 196.

Розглянувши скаргу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до п.п. 9.1, 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, тому відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон № 606-XIV від 21.04.1999 - надалі Закон України «Про виконавче провадження») рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Як встановлено судом, 10.11.2015 Господарським судом міста Києва видано наказ про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 у справі № 910/26127/15, яке набрало законної сили 10.11.2015, яким наказано стягнути з Державного підприємства «Національний спортивний комплекс «Олімпійський» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дольнік і К» грошові кошти у розмірі 645086 грн. 80 коп. та судовий збір у розмірі 9676 грн. 30 коп.

Судом встановлено, що на підставі поданих стягувачем (скаржником) заяви про відкриття виконавчого провадження (вих. № 48 від 23.12.2015) та наказу Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/26127/15 (отримані Печерським районним відділом Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 04.02.2016 - відповідно до вхідного реєстраційного штампу ДВС № 1448), 08.02.2016 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/26127/15 (копія вказаної постанови долучена державним виконавцем до матеріалів скарги через канцелярію суду 23.12.2016).

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 задоволено заяву Державного підприємства «Національний спортивний комплекс «Олімпійський» про розстрочку виконання рішення суду у справі № 910/26127/15; розстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 у справі № 910/26127/15 відповідно до графіку, наведеного заявником у заяві.

Судом встановлено, що 01.08.2016 стягувач (скаржник) звернувся до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження (вих. № 19 від 01.08.2016) з примусового виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 у справі № 910/26127/15.

Судом встановлено, що вказана заява стягувача (скаржника) та ухвала Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 про розстрочку виконання рішення суду у справі № 910/26127/15 були отримані вказаним відділом ДВС 04.08.2016 (відповідно до вхідного реєстраційного штампу ДВС за № 10818 на заяві).

Судом встановлено, що 03.10.2016 Печерським районним відділом Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві отримано від стягувача (скаржника) листа, в якому стягував зазначив, що станом на дату подання вказаного листа ним не отримано від органу ДВС постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 у справі № 910/26127/15 та просив направити стягувачу (скаржнику) постанову про відкриття виконавчого провадження або постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання вказаної ухвали (копія листа долучена державним виконавцем до матеріалів скарги через канцелярію суду 23.12.2016).

Судом встановлено, що у листі від 13.10.2016 начальник відділу Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві повідомив стягувача (скаржника) про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 у справі № 910/26127/15 долучена до матеріалів виконавчого провадження ВП№50058625.

Суд зазначає, що виконавчим документом є письмові документи встановленої форми і змісту, які видаються судом та іншими органами вирішення правових спорів (юрисдикційними органами) для примусового виконання прийнятих ними у справах рішень, ухвал, постанов, інших актів як підстав для їх виконання.

Відповідно до ч. 1. ст. 116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" від 26 червня 2013 року N 5-рп/2013 зазначається, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (частина перша статті 116 Кодексу). Системний аналіз статей 84, 116, 117, 119, 120 Господарського процесуального кодексу України дає можливість дійти висновку, що наказ відтворює резолютивну частину прийнятого господарським судом рішення і залишається незмінним до повного виконання чи втрати ним юридичної сили у випадках, встановлених Кодексом.

Як встановлено судом, 08.02.2016 державним виконавцем Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/26127/15.

При цьому, винятки стосовно загального порядку примусового виконання рішень господарського суду закріплено у відповідних статтях Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно з ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до ч.ч. 1, 2-4 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання розглядається судом у встановлений законом строк. Відповідне рішення може бути оскаржене у встановленому законом порядку. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Господарським процесуальним кодексом України передбачено дві стадії, на яких суд може вирішувати питання про розстрочку виконання рішення, а саме: при винесенні рішення по суті справи, що відображається в мотивувальній та резолютивній частинах рішення (пункт 3 частини першої, частина друга статті 84), а також у наказі господарського суду; та під час виконання рішення суду (виконавчого провадження) шляхом винесення окремого процесуального документа (ухвали) про розстрочку виконання рішення (частина третя статті 121).

У Рішенні Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року у справі № 5-рп/2013 зазначено, що розстрочка виконання рішення суду означає виконання його частинами, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. За змістом частини другої статті 84 Господарського процесуального кодексу України строки виконання рішення частинами (сплата грошових сум частками тощо) визначаються судом.

Як вбачається з поданої до суду скарги, скаржник (стягувач) оскаржує бездіяльність Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо невинесення постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 у справі № 910/26127/15 та просить суд визнати незаконною таку бездіяльність та зобов'язати вказаний відділ ДВС виконати свої обов'язки з примусового виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 у справі № 910/26127/15.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року у справі № 5-рп/2013 суд зазначив, що до ухвал, визначених у пункті 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», належать, зокрема, ухвали про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову у господарських справах (статті 43 6, 67 Господарського процесуального кодексу України), які виконуються органами державної виконавчої служби або іншими органами виконання судових рішень згідно з вимогами статей 2, 3, 5, 17 Закону України «Про виконавче провадження» без видачі наказу суду, оскільки мають самостійний процесуальний характер і не є актами вирішення спору по суті. Такі ухвали приймаються судом у зв'язку з необхідністю забезпечення розгляду судових справ та виконання рішення суду в майбутньому.

При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що аналіз положень статей 116, 121 Господарського процесуального кодексу України і статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави вважати, що ухвала господарського суду про розстрочку виконання рішення спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення. Така ухвала має похідний характер від рішення суду, яким справу вирішено по суті, і є обов'язковою для державної виконавчої служби при виконанні відповідного судового наказу у межах відкритого виконавчого провадження. Таким чином, врахувавши стадійність господарського процесу, процедуру виконання рішення господарського суду на підставі наказу, юридичну природу ухвали господарського суду про розстрочку виконання судового рішення, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ухвала про розстрочку виконання рішення суду не є підставою для відкриття нового виконавчого провадження, а підлягає виконанню у раніше відкритому на підставі судового наказу виконавчому провадженні як процесуальний акт (документ), яким лише розстрочується виконання судового рішення.

З огляду на викладене, беручи до уваги встановлений судом факт відкриття виконавчого провадження ВП№50058625 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 у справі № 910/26127/15 (на підставі виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 у справі № 910/26127/15), враховуючи, що ухвала Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2015 у справі № 910/26127/15 не є виконавчим документом (що не передбачає відкриття нового виконавчого провадження), а підлягає виконанню у раніше відкритому на підставі судового наказу виконавчому провадженні як процесуальний акт (документ), яким лише розстрочується виконання судового рішення, суд дійшов висновку в необґрунтованості скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дольнік і К» як в частині визнання неправомірною бездіяльності Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (щодо невідкриття виконавчого провадження з виконання вказаної ухвали суду), так і в частині зобов'язання вказаного відділу ДВС виконати свої обов'язки з примусового виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 у справі № 910/26127/15 (відкрити виконавче провадження з примусового виконання вказаної ухвали суду).

У відповідності з п. 9.1, 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, тому відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дольнік і К» на бездіяльність Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 910/26127/15.

Суддя І.М. Отрош