ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2017 р. Справа № 914/2425/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Марко Р.І.

суддів Желік М.Б.

Костів Т.С.

за участю представників:

від позивача: Чупа І.І. - представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕ ЛЬВІВ", б/н від 08.11.2016р. (вх. № 01-05/5276/16 від 10.11.16)

на рішення Господарського суду Львівської області від 26.10.2016р.

у справі № 914/2425/16, суддя Іванчук С.В.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕ ЛЬВІВ", м.Львів,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, с. Ходовичі Стрийського району Львівської області,

про: стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.10.2016р. в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕ ЛЬВІВ" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Львівської області від 26.10.2016р. у справі №914/2425/16, позивач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 08.11.2016р. (вх. № 01-05/5276/16 від 10.11.16), в якій просить рішення Господарського суду Львівської області у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Зокрема, скаржник у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що у зв'язку із тим, що контейнери для мешканців та для комерційних клієнтів, які отримують послуги за загальною контейнерною схемою, спільні, то відповідно, ЛКП «Айсберг», яке прийняло послуги в загальному обсязі вивезених відходів, підтвердило, в тому числі, і належне обслуговування комерційних клієнтів. Окрім того, скаржник зазначає, що з 01.01.2011 р. послуги ФОП ОСОБА_3 надавалися у повному обсязі і замовником частково оплачувались, таким чином, замовник прийняв умови, на яких надаються послуги з вивезення побутових відходів і здійснював оплату як при первинно встановлених тарифах, так і при змінених, на підставі актів органів місцевого самоврядування.

Згідно автоматичного розподілу справ КП "Документообіг господарських судів", 10.11.2016р. справу за № 914/2425/16 розподілено до розгляду судді - доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Желіка М.Б. та Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2016р. справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕ ЛЬВІВ" прийнято до провадження та справу призначено до розгляду на 05.12.2016р.

У зв'язку з перебуванням 05.12.2016р. судді Желіка М.Б. у відпустці, судове засідання 05.12.2016р. не відбулось, про що відповідно до абз. 2 пп. 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 21 від 03.03.2016р., було повідомлено представника позивача.

На адресу канцелярії суду від позивача надійшло клопотання ( № 01-04/9063/16 від 15.12.2016р.) про долучення до матеріалів справи документів, а саме: копії акта обстеження місця здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 06.12.2016р. та від 19.12.2016р. розгляд справи відкладався на 19.12.2016р. та на 10.01.2017р.

В судовому засіданні від 10.01.2017 р. представник позивача надала пояснення по суті спору, а також пояснення з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Відповідач участі свого уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що ухвалою суду про призначення справи до розгляду явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 10.01.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, яка підтримала свою позицію, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи судами встановлено, що 01.01.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕ ЛЬВІВ" (виконавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (замовник) укладено договір № Г/КЦ-37/К про надання послуг з вивезення побутових відходів (далі за текстом - договір), відповідно до п.1. якого, виконавець зобов'язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення побутових відходів, а замовник зобов'язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором (далі - послуги).

Згідно п. 2 Договору, виконавець надає замовнику послуги з вивезення побутових, великогабаритних, ремонтних і рідких відходів. Вивезення рідких, виробничих, будівельних, негабаритних (розмір яких перевищує 50*50*50 см.) та інших відходів, що не відносяться до категорії побутових здійснюється за окремою домовленістю сторін.

Пунктом 3 Договору передбачено, що послуги з вивезення побутових відходів надаються за контейнерною схемою, за якою контейнери знаходяться на території ЛКП "Каменяр Центр".

Відповідно до п. 4 Договору, для вивезення побутових відходів споживач зобов'язаний накопичувати побутові відходи у найближче розташовані спеціальні контейнери, що знаходяться на території ЛКП "Каменяр Центр" або виставити у місцях, погоджених з виконавцем, закриті ємкості з відходами місткістю не більш як 0,12 м3.

За умовами п. 8 Договору, обсяг надання послуг розраховується виконавцем на підставі "Програми поводження з побутовими відходами у м. Львові на 2010-2013 роки", затвердженою рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №362 від 26.03.2010р.

Згідно п. 9 Договору, розрахунки обсягу і вартості послуг здійснюється згідно з Додатком 1 до Договору надання послуг з вивезення побутових відходів.

У відповідності із пунктами 10-14 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 10 числа періоду, що настає за розрахунковим. У разі застосування попередньої оплати послуг платежі вносяться поквартально у розмірі, що розраховується виконавцем на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування. Послуги оплачуються шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок виконавця, що зазначений у реквізитах договору. У разі потреби виконавець здійснює місячний перерахунок вартості фактично наданих послуг та повідомляє споживачеві про його результати.

Додатком №1 до договору № Г/КЦ-37/К від 01.01.2011р. встановлено розрахунок обсягу та вартості послуг з вивезення побутових відходів, зокрема згідно з рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 24.12.2010р. №1814, тариф на вивезення 1 тонни відходів становить: твердих відходів - 322,52грн. за 1 тонну, захоронення - 50,49грн. за 1 тонну, загальна сума за договором 21,37грн.

Відповідно до п. 26 Договору№ Г/КЦ-37/К від 01.01.2011р., договір діє з 01 січня 2011р. до 01 січня 2013р. і набирає чинності з дня його укладення.

Згідно із п. 28 Договір вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила письмово про відмову від договору або про його перегляд.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги", статтею 1 якого унормовано, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги -це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до статті 13 цього Закону (у відповідній редакції) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (зокрема, вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтею 14 Закону передбачено поділ житлово-комунальних послуг залежно від порядку затвердження цін/тарифів.

За змістом статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Частиною першою статті 26 цього Закону установлено істотні умови договору між виконавцем/виробником та споживачем, а частиною четвертою визначено, що у разі, якщо виконавець не є виробником, відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачем не представлено доказів в підтвердження внесення змін, укладення додаткових угод до договору № Г/КЦ-37/К від 01.01.2011р., чи погоджень із відповідачем, якими було обумовлено зміну обсягів послуг по вивезенню твердих побутових відходів після закінчення строку дії договору № Г/КЦ-37/К від 01.01.2011р., які врегульовані у додатку № 1 до даного договору.

Як вбачається з позовної заяви та апеляційної скарги, позивач стверджує, що надання послуг відповідачу підтверджується актами надання послуг за кожен місяць, в яких описано який обсяг робіт та послуг було надано, їх вартість.

Однак, як вбачається з поданих суду актів надання послуг №2414 від 31.01.2016р., №2268 від 29.02.2016р., №2517 від 31.03.2016р., №2287 від 29.04.2016р., №2357 від 30.05.2016р., №2354 від 24.06.2016р., №2797 від 30.06.2016р., №2796 від 30.06.2016р., №2867 від 30.06.2016р., №1555 від 10.06.2016р., №27207 від 31.07.2016р., № 27208 від 31.07.2016р. та №59 від 11.07.2016р., вони складені між ЛКП "АЙСБЕРГ" (замовник) та ТОВ "АВЕ ЛЬВІВ" (виконавець) на підставі договору №3/2013-ЛКП від 01.09.2013р.

Необхідно також зазначити, що доказів в підтвердження складання таких актів з відповідачем, зокрема із зазначенням вартості та об'ємів фактичного вивозу ТПВ із спеціального контейнера чи закритої ємкості відповідача, про які зазначає позивач у позовній заяві та з посиланням на спірний договір №Г/КЦ-37/К від 01.01.2011р. не надано.

Тобто, виходячи з вищенаведеного та як вбачається з матеріалів справи, позивачем акти надання послуг з відповідачем не складалися. Доказів протилежного суду не надано.

Щодо посилання скаржника, що з 01.01.2011 р. послуги ФОП ОСОБА_3 надавалися у повному обсязі і замовником частково оплачувались, таким чином, замовник прийняв умови, на яких надаються послуги з вивезення побутових відходів і здійснював оплату як при первинно встановлених тарифах, так і при змінених, на підставі актів органів місцевого самоврядування, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, подані позивачем акти надання послуг укладені не з відповідачем відповідно до укладеного договору між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВЕ ЛЬВІВ" (виконавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (замовник) № Г/КЦ-37/К про надання послуг з вивезення побутових відходів, а складені між ЛКП "АЙСБЕРГ" (замовник) та ТОВ "АВЕ ЛЬВІВ" (виконавець) на підставі договору №3/2013-ЛКП від 01.09.2013р., що свідчить про зазначення вартості та об'ємів фактичного вивозу ТПВ з контейнеру в вищезазначених актах, відповідно до умов укладеного договору між ЛКП "АЙСБЕРГ" (замовник) та позивачем, а не між позивачем та відповідачем. Необхідно також зазначити, що подані виписки по рахунках, які містяться в матеріалах справи, не містять за який конкретний період сторона сплачувала кошти за збір та вивіз ТПВ та не зазначено на виконання якого саме договору. Відтак, колегія суддів вважає, що вищенаведені виписки по рахунках не підтверджують факту сплати відповідачем за послуги саме на підставі договору та актів надання послуг, які укладені між ЛКП "АЙСБЕРГ" (замовник) та ТОВ "АВЕ ЛЬВІВ" (виконавець) на підставі договору №3/2013-ЛКП від 01.09.2013р.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання позивача про те, що надання послуг відповідачу також підтверджується графіком вивозу ТПВ ТОВ "АВЕ ЛЬВІВ" у Галицькому районі м. Львова, а виїзди спецтранспорту за даним графіком відображаються в подорожніх листах вантажного автомобіля, є безпідставними, оскільки як вбачається із представлених суду поданих документів, останні не містять інформації та відомостей про факти, які мають значення для розгляду справи та не підтверджують обставини що входять у предмет доказування у справі, зокрема про факти надання послуг на виконання договору № Г/КЦ-37/К від 01.01.2011р., надання послуг саме відповідачу, зазначення об'ємів, вартості та загальної суми наданих послуг і т. ін. З врахуванням наведених обставин, долучені графік та маршрути не підтверджують факти та не містять відомостей, які підтверджували б обставини про які зазначає позивач у позовній заяві, тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі. Інших доказів в підтвердження надання послуг з фактичного вивозу ТПВ із спеціального контейнера чи закритої ємкості відповідача, позивачем не представлено.

Необхідно також зазначити, що як було вищенаведено відповідно до п. пп.1 п.17 договору № Г/КЦ-37/К від 01.01.2011р. сторони погодили, що виконавець має право вимагати від замовника своєчасно збирати та належним чином зберігати відходи, накопичувати їх у спеціально призначені контейнери, що знаходяться на території ЛКП "Каменяр Центр", а позивач зазначає про надання послуг в межах території обслуговування ЛКП "Айсберг". Однак, доказів в підтвердження погодження із відповідачем меж на території обслуговування ЛКП "Айсберг" суду не представлено.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами частини 1 статті 903 вказаного Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (статті 525, 526 Цивільного кодексу України).

За приписами статей 627, 628 та 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Скаржник не надав доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених у рішенні місцевого господарського суду у даній справі.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про недоведеність і безпідставність позовних вимог є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону. Доводи ж апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 26.10.2016р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.49 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 26.10.2016р. в справі за номером 914/2425/16 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕ ЛЬВІВ", б/н від 08.11.2016р. залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 12.01.2017 р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.