ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2017 р. Справа № 907/544/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

ОСОБА_1

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Центуріон-Україна, с. Середнє, Ужгородського району, Закарпатської області, вх. №01-05/5685/16 від 02.12.2016 року

на рішення господарського суду Закарпатської області від 02.11.2016 року

у справі № 907/544/16

за позовом: Середнянської селищної ради, с. Середнє, Ужгородського району, Закарпатської області

до відповідача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Центуріон-Україна, с.Середнє, Ужгородського району, Закарпатської області

про: укладення додаткової угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3-представник на підставі довіреності №09/02-24 від 04.01.2017 року;

від відповідача : не зявився;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Закарпатської області від 02.11.2016 року у справі №907/544/16 (суддя Ушак І.Г.) позовні вимоги Середнянської селищної ради, до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Центуріон-Україна, про укладення додаткової угоди, про внесення змін до договору оренди земельної ділянки задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Закарпатської області від 02.11.2016 року у справі №907/544/16, відповідач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Центуріон-Україна подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 28.01.2014 року та листуванню відповідача з позивачем з приводу укладення додаткової угоди до цього договору оренди, що наявні в матеріалах справи, а тому дійшов до невірного висновку щодо визнання укладеною на умовах лише позивача додаткової угоди №1 від 31.01.2014 року. Скаржник не погоджувався з новою сумою визначення нормативно-грошової оцінки вищевказаної земельної ділянки, зокрема 2954997,84 грн., вважаючи таку сумнівною та завищеною, оскільки та збільшена в понад 5 разів. При цьому, скаржник не заперечує щодо укладення договору, але на підставі правильно оформленої технічної документації.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 01.11.2016 р. у справі № 907/544/16 та відмовити у позові повністю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2016 року, справу №907/544/16 розподілили головуючому судді Костів Т.С. та іншим суддям, а саме: суддям Орищин Г.В. та Марку Р.І..

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 р. поновлено пропущений строк на оскарження рішення в апеляційному порядку, подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 13.12.2016 року.

Ухвалою суду від 13.12.2016 року розгляд справи відкладався з підстав, викладених у ній.

Розпорядженням керівника апарату суду від 20.12.2016 року №743 справу №907/544/16 призначено до повторного автоматизованого розподілу у звязку із перебуванням у відпустці судді члена колегії Орищин Г.В..

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів судову справу №907/544/16 від 20.20.2016 року, розприділили головуючому судді Костів Т.С.. та іншим суддям, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 20.12.2016 року розгляд справи відкладався з мотивів, наведених у ній.

Представнику сторони розяснено його права та обовязки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 10.01.2017 року зявився представник позивача, проти поданої апеляційної скарги заперечив, рішення прийняте господарським судом Закарпатської області вважає законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта в судове засідання 10.01.2017 року не зявився, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи. Дане клопотання представник обгрунтовує тим, що лише 10.01.2017 року директором ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Центуріон-Україна ОСОБА_5 укладено договір про надання правової допомоги із представником ОСОБА_6. У звязку із необхідністю ознайомитись із матеріалами справи, останній просить відкласти розгляд справи.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів зазначає про те, що з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у звязку з відсутністю його представника (з причин, повязаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з ч.1-5 ст.28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не повязаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (стаатті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні (Постанова пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції).

Окрім того, згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, 18.01.2008 р. між сторонами укладено строком на 49 років договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення, згідно якого орендареві (відповідачу) надано у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 1,9977 га по вул. Зелена, 12 у с. Середнє Ужгородського району для будівництва майнового комплексу - складу будівельних матеріалів. Орендна плата встановлена у грошовій формі та у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 17058,87 грн. за рік. Нормативна грошова оцінка землі визначена договором у сумі 568629 грн. Пунктом 13 Договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз в рік, зокрема, у випадку зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі, внаслідок інфляції.

Рішенням Середнянської селищної ради від 21.10.2013р. затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту селища Середнє по базовій вартості 1 кв. м забудованої території в розрізі економіко-планувальних зон: І зона - 90,64 грн./ кв. м., ІІ зона - 74,98 грн./ кв. м.. Дане рішення як регуляторний акт позивача - органу місцевого самоврядування- було офіційно оприлюднено у місцевому друкованому засобі масової інформації - газеті "Вісті Ужгородщини" № 19 від 31.05.13 року відповідно до приписів ст. 12 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". З урахуванням наведеного станом на 01.01.14 року у встановленому порядку визначено нормативно-грошову оцінку земельної ділянки по вул. Зелена, 12 у с. Середнє Ужгородського району, площею 1,9977 га, що є предметом договору у даній справі, у сумі 2954997,84 грн. (витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 01-22/218/1 від 28.01.2014 р.).

Скаржник у поданій апеляційній скарзі посилається на помилковість технічної документації з нормативної оцінки земель наседеного пункта, однак, належних доказів такої помилковості суду не надав.

З метою приведення умов договору у відповідність до нормативної грошової оцінки земельної ділянки та встановленння розміру орендної плати Середнянська селищна рада листами від 16.01.2014р. №16/02-24, 31.01.14р. №72/02-24 та 20.02.14р. №133/02-24 повідомляла відповідача про необхідність внесення змін до договору шляхом укладення додаткової угоди, надіславши в додатку до листа № 72/02-24 підписання додаткової угоди до договору. За змістом останньої пропонується викласти в такій редакції п.п. 5, 9 договору: - "5. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.01.2014р. №01-22/218/1 становить 2954997,84 грн.»; "9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 88649,94 в рік або 7387,50 грн. щомісячно не пізніше 10-го числа наступного місяця. Кошти вносяться на поточний рахунок Середнянської селищної ради з реквізитами у вказаному договорі".

Однак, зміни до договору оренди земельної ділянки за згодою сторін не внесено, відповідач листами без дати та номера на адресу позивача (одержані позивачем 18.02.14 року, 12.03.14 року, 28.03.14 року) заперечував проти підписання додаткової угоди на таких умовах, висловлюючи сумнів у достовірності визначеної нової нормативної грошової оцінки, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції підставно виходив з того, що за приписами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Ціна в договорі, згідно ст. 632 ЦК України, встановлюється за домовленістю сторін; у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування; зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Аналогічно наведеному вирішуються питання зміни умов договору оренди землі за приписами ст. 30 Закону України "Про оренду землі", якими передбачено, що разі недосягнення сторонами згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Приписами ПК України (п. 288.5. ст. 288) визначено, що розмір орендної плати за земельні ділянки встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, а також не може перевищувати: для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі) - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Законом України "Про оцінку земель" визначено правові засади проведення оцінки земель, цей Закон спрямований на регулювання відносин, пов'язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки земель. Так, приписами цього Закону (ст.ст. 5, 6, 18) визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; суб'єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель є органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які здійснюють управління у сфері оцінки земель, а також юридичні та фізичні особи, зацікавлені у проведенні оцінки земельних ділянок; підставою для проведення оцінки земель є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування; нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз у 5 - 7 років. Ст.ст. 20, 23 зазначеного Закону передбачено, що за результатами, зокрема, нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація; дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель; технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 188 Господарського кодексу України(ГКУ) сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. Зокрема, ч.ч. 4, 5 ст. 188 ГКУ передбачено, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

З огляду на фактичні обставини справи та наведене нормативне регулювання спірних відносин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог та внесення змін до спірного договору з викладенням їх у запропонованій редакції, оскільки за приписами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках встановлених договором або законом; умовами спірного договору оренди передбачена можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, відтак законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду встановленого умовами договору розміру орендної плати, однак сторони не досягли згоди щодо змін умов договору у позасудовому порядку.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Закарпатської області від 02.11.2016 р. у справі № 907/544/16 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Закарпатської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Центуріон-Україна, с. Середнє, Ужгородського району, Закарпатської області, вх. №01-05/5685/16 від 02.12.2016 року- залишити без задоволення, а рішення господарського суду Закарпатської області від 02.11.2016 р. у справі № 907/544/16 без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скеровуються до господарського суду Закарпатської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 12.01.2017 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.