РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017Справа №910/19779/16
За позовом Публічного акціонерного товариства «Одеський кабельний завод «Одескабель»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг»

про стягнення 183 356,28 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

Від позивача - Дідик С.О., представник за довіреністю;

Від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель" про стягнення з відповідача 183 356,28 грн., з яких: 171 480,45 грн. основного боргу, 3 664,72 грн. - 3% річних, 8 211,11 грн. - інфляційні втрати.

Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, з тих підстав, що позивачем не доведено суму боргу за кожною з видаткових накладних, за якими ним проведено нарахування штрафних санкцій.

В процесі розгляду справи позивачем повідомлено суду, що згідно інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 19 грудня 2016 року, відповідачем було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, а саме було змінено повне найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практікер Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг», на підтвердження цього позивач надав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Відповідача від 10.01.2017р., при цьому організаційно-правова форма Відповідача, ідентифікаційний код та місцезнаходження юридичної особи залишились без змін.

Відповідно до п. 1.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2012 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за приписом статті 25 ГПК у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

Якщо ж зміна найменування юридичної особи пов'язана зі зміною організаційно-правової форми юридичної особи (статті 104 - 108 Цивільного кодексу України), то йдеться про її реорганізацію, що потребує вчинення господарським судом процесуальної дії, зазначеної в частині третій статті 25 ГПК; крім того, про винесення відповідної ухвали зазначається в описовій частині рішення, прийнятого по суті справи.

Таким чином, судом встановлено, що відбулась зміна найменування відповідача, що не пов'язане з зміною організаційно-правової форми юридичної особи, у зв'язку з чим не є реорганізацією даного суб'єкта господарювання.

Ухвалою суду від 29.11.2016 продовжено строк розгляду справи за клопотанням представників сторін на підставі ст. 69 ГПК України.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2015 між Публічним акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практікер Україна» укладено договір поставки №70902/12015 з Протоколом погодження розбіжностей від 26.03.2015 (надалі - Договір). Також Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткові угода до Договору №1 від 30.09.2015 та №1/2016 від 11.02.2016.

Також Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткові угоди до Договору №1 від 30.09.2015 та №1/2016 від 11.02.2016.

Згідно з п. 1.1. Договору Постачальник (Позивач) зобов'язується поставити і передати у власність Практікер (Відповідачу), а Відповідач прийняти та оплатити товари у відповідності до Замовлення Відповідача та товаросопровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього Договору, на умовах цього Договору. За цим Договором позивач поставляв Відповідачу кабельно-провідникову продукцію.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору Замовлення Практікер на поставку товарів, у випадку їх належного оформлення, обов'язкові для Постачальника. Замовлення вважаються чинними тільки за умови їх оформлення в письмовій формі. Замовлення, розміщені в усній формі, зокрема, по телефону, так само як і доповнення, зміни та інші застереження до поданих замовлень, вважаються чинними тільки за умови їх підтвердження в електронній письмовій формі, яка вимагається для замовлень. Замовлення можуть також надаватись Постачальникові через систему EDI-систему документообігу електронними засобами обміну інформацією (надалі - система EDI) та/або засобами електронної пошти, які прирівнюються до письмового замовлення та також є обов'язковими.

Відповідно до п. 12.1, 12.1.1, 12.1.2 Договору цей договір з усіма додатками до нього діє до 31 грудня 2015 року. Строк дії цього договору, за умови відсутності на те заперечень сторін, автоматично продовжується на кожний наступний рік, але не більше ніж на три роки. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання тих зобов'язань, які виникли за договором протягом строку його дії та залишилися невиконаними.

За відсутності заперечень сторін строк дії договору автоматично пролонговано. Зворотного матеріали справи не містять.

Як встановлено судом протягом дії Договору Позивач на підставі наданих Відповідачем замовлень здійснив поставку товару на загальну суму 487 563,85 грн. Товар було отримано уповноваженими представниками Відповідача згідно Довіреностей №128-701-70902/12015, №128-703-70902/12015, №128-704-70902/12015, №128-716-70902/12015 від 28.03.2015р., №128-705-70902/12015 від 12.06.2015р., №61-701-70902/12015, №61-705- 70902/12015, №61-716-70902/12015 від 01.02.2016р.

Свої зобов'язання за Договором Позивач виконав у повному обсязі. Претензій по кількості або якості товару, або з виконання Позивачем інших умов Договору зі сторони Відповідача не надходило. Іншого матеріали справи не містять.

Порядок оплати товару передбачається п. 5.2. Договору, остаточна редакція якого погоджена у Протоколі погодження розбіжностей, згідно якої Відповідач оплачує товари шляхом банківського переказу на поточний рахунок Постачальника (Позивача) визначений у Договорі, протягом 60 календарних днів з дати отримання Практікером повного пакету документів вказаному у п. 5.3. чинного Договору за умови, що Постачальник надасть належним чином оформлені податкові та видаткові накладні (з врахуванням коригувань та виправлень недоліків, які можуть бути виявлені під час прийому товару) до Головного офісу Покупця, в термін не більше ніж 5 календарних днів з дня поставки товарів. Оплата Товарів здійснюється Практікер виключно в платіжні для Практікер дні, якими є робочі вівторок і четвер. Якщо платіжний день припадає на не робочий або вихідний день, то оплата здійснюється в найближчий робочий платіжний день. Дата отримання Практікером повного пакету документів є дата отримання представником Практікер зазначених документів яка вказана у накладній кур'єрської служби доставки.

Згідно з п.5.3. Договору протягом 5 днів після поставки товарів Постачальник повинен надати в головний офіс Практікер повний пакет документів, а саме - податкову та товарну накладні з зазначення номеру приймання замовлення. Практікер приймає до розгляду товарну накладну тільки разом з податковою накладною, та коригуючу товарну накладну разом з розрахунком коригувань сум ПДВ. Товарна накладна/коригуюча товарна накладна окремо від податкової накладної/розрахунку коригувань сум ПДВ не приймається.

На виконання п.5.2. Договору Позивачем було надіслано Відповідачу усі документи передбачені п.5.3. Договору службою Експрес-Доставки Меркурій. Зокрема, документи по 16- ти неоплаченим накладним були надіслані Відповідачу згідно Накладних Експрес-Доставки Меркурій №R0172424 від 14.08.2015 (отримано 17.08.2015), №R0289928 від 20.11.2015р. (отримано 22.11.2015), №R0286685 від 24.12.2015р. (отримано 25.12.2015), №R0370631 від 17.02.2016р. (отримано 18.02.2016).

Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 ЦК України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідач оплатив отриманий товар частково у сумі 207 969,01 грн., що підтверджується довідкою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» №Д-2-В27/61-882 від 22.11.2016 та реєстром дебетових повідомлень ПАТ «Одескабель» від 26.03.2015.

Також, Відповідачем було повернуто частину поставленого товару за Договором на загальну суму 104 987,40 грн. згідно документів: Повернення постачальнику №4 від 28.01.2016р., №256 від 13.05.2016, №280 від 13.05.2016, №281 від 13.05.2016, №282 від 13.05.2016, №283 від 13.05.2016, №284 від 13.05.2016, №312 від 07.06.2016, №332 від 07.06.2016, №333 від 07.06.2016, №334 від 07.06.2016, №335 від 07.06.2016, №336 від 07.06.2016, №337 від 07.06.2016, №356 від 07.06.2016, №357 від 07.06.2016.

Неоплаченими залишилися шістнадцять накладних: №7876 від 13.08.2015, №8438 від 28.08.2015, №8440 від 28.08.2015, №9552 від 25.09.2015, № 9553 від 25.09.2015, № 9555 від 25.09.2015, №10487 від 16.10.2015, № 11307 від 05.11.2015, № 11744 від 13.11.2015, № 11745 від 13.11.2015, № 12650 від 03.12.2015, № 12651 від 03.12.2015, №1059 від 04.02.2016, № 1060 від 04.02.2016, №1090 від 04.02.2016, № 1112 від 04.02.2016.

Вказані накладні підписані Відповідачем та скріплені відбитками штампу Відповідача.

Також, Позивачем було належним чином оформлено податкові накладні та зареєстровано їх відповідно до податкового законодавства.

В матеріалах справи наявний підписаний 01.08.2016 між позивачем та відповідачем Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.04.2015р. по 31.07.2016р. згідно якого сторони узгодили, що заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 171 480,45 грн. При проведенні взаємних розрахунків та підписанні зазначеного акту звірки сторони врахували від'ємне сальдо Позивача на користь Відповідача у сумі - 3 126,99 грн. за поставками за іншим Договором поставки на умовах реалізації №70902 від 29.10.2015р.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як передбачено ч. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих ГК України, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно до п.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, оскільки Позивач поставив товар, а Відповідач отримав товар згідно з вищевказаними видатковими накладними, то у Відповідача виник обов'язок щодо його оплати.

Строк виконання обов'язку Відповідачем щодо оплати поставленого товару є таким, що настав, відповідно до умов п. 5.2 Договору.

Однак, в порушення зазначених вище приписів відповідач взяті на себе зобов'язання оплатити товар в повному обсязі не виконав.

Факт наявності боргу у Відповідача перед Позивачем за Договором в сумі 171 480,45 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований.

За таких обставин, позов в частині стягнення основної суми боргу підлягає задоволенню у сумі 171 480,45 грн.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву щодо аналізу актів звірки взаєморозрахунків не спростовують висновків до яких дійшов суд. Наявність заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується первинними доказами - накладними на поставку товару, які наявні в матеріалах справи, підписані відповідачем та скріплені печатками сторін.

У відзиві на позовну заяву, відповідач не заперечує, що ним було отримано товар за цими накладними. При цьому Відповідач не надає жодного доказу, що отриманий ним товар за Договором було оплачено, включаючи зазначені шістнадцять накладних.

Щодо тверджень відповідача про ненадання копії банківських виписок за якими було б зрозуміло за «призначенням платежу» за якою саме видатковою накладною було проведено оплату.

Суд вказує, що позивачем було надано до суду Довідку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» №Д2-В27/61- 882 від 22.11.2016 у якій зазначені усі платежі Відповідача за Договором. Згідно цієї Довідки вбачається, що у зазначених платежах у графі «Призначення платежу» Відповідачем вказано «Оплата за товар згідно договору №70902/12015 від 26.03.2015». Оскільки конкретні накладні Відповідачем у графі призначені платежу не вказувалися, то Позивач у бухгалтерському обліку враховував отримані оплати від Відповідача в рахунок оплати товару, поставленого починаючи з перших накладних (тобто, в рахунок погашення найдавнішої заборгованості). У останньому платежі №457341 від 10.02.2016р. на суму 74813,70 грн. у графі «Призначення платежу» зазначено «Оплата за товар згідно договору N090211 від 22/02/12». При цьому Відповідачем було надано Позивачу Лист №100216-Б від 10.02.2016 у якому Відповідач «просить згідно платіжного доручення №457341 від 10.02.2016 на загальну суму 74 813,70 грн., в т.ч. ПДВ вірним вважати наступне призначення платежу: - в сумі 30261,20 грн. - оплата за товар згідно договору №70902 від 26.03.2015, - в сумі 44 552,50 грн. - оплата за товар згідно договору». На підставі цього Листа Позивач врахував 30 261,20 грн. у рахунок оплати за Договором №70902/12015 від 26.03.2015.

Отже, зазначена Довідка ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» №Д2-В27/61-882 від 22.11.2016р. підтверджує, що Відповідачем за Договором було сплачено 207 969,01 грн. Відповідачем не спростовано та не підтверджено доказами, що за Договором він сплатив іншу суму.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 3 664,72 грн., 8 211,11 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з розрахунком позивача з урахуванням здійснених відповідачем часткових проплат розмір 3% річних становить 3 664,72 грн., інфляційні втрати - 8 211,11 грн.

Розрахунок позивача перевірено судом та визнано таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України у зв'язку з чим, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 3 664,72 грн. та інфляційні втрати в розмірі 8 211,11 грн.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового бору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрспецторг" (02094, м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, буд. 14, офіс 32, ідентифікаційний код 39320208) на користь Публічного акціонерного товариства "Одеський кабельний завод "Одескабель" (65013, м. Одеса, Миколаївська дорога, 144, ідентифікаційний код 05758730) заборгованість у розмірі 171 480 (сто сімдесят одну тисячу чотириста вісімдесят) грн. 45 коп., 3 664 (три тисячі шістсот шістдесят чотири) грн. 72 коп. 3 % річних, 8 211 (вісім тисяч двісті одинадцять) грн. 11 коп. інфляційних втрат, та 2 750 (дві тисячі сімсот п'ятдесят) грн. 35 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 16.01.2017

Суддя І.І. Борисенко