ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.01.2017 Справа № 904/10496/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет", м. Дніпро

про стягнення 138 695 грн. 00 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 2248 від 27.10.2016р.; ОСОБА_2, дов. № 2685 від 13.12.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_3, дов. № б/н від 05.12.2016р.; ОСОБА_4, дов .№ б/н від 05.12.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет" штраф за невірно зазначену масу вантажу в накладній № 33544016 у розмірі 138 695 грн. 00 коп., відповідно до вимог ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку із допущенням позивачем порушень при складанні комерційного акту від 25.05.2016р. НА № 001389/216/8 та зважуванні вантажу на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці. Так, відповідач вказує, що в порушення п. 10 Правил приймання вантажів до перевезення та п. 22 Правил видачі вантажів зважування спірного вагону здійснювалось залізницею у статичному режимі без розчеплення вагонів. Крім того, зазначає, що у вказаному комерційному акті відсутні підписи начальника вантажного району та працівника станції, який особисто здійснював перевірку маси вантажу, що є порушенням п. 10 Правил складання актів. За вказаних обставин відповідач вважає комерційний акт від 25.05.2016р. № 001389/216/8 недопустимим доказом, а позовні вимоги недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Водночас, у відзиві на позовну заяву та клопотанні від 16.01.2017р. відповідач просив суд на підставі ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України істотно зменшити розмір нарахованого позивачем штрафу, посилаючись на те, що позивач не поніс жодних збитків та не міг їх понести, оскільки за твердженням самого позивача маса товару, який фактично перевезений, менша, ніж зазначена в накладній. Крім того, законні права та інтереси жодних осіб, які є учасниками даних господарських відносин, внаслідок дій відповідача порушені не були.

Позивач надав письмові заперечення на відзив відповідача, в яких в обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що згідно графи 24 накладної масу вантажу було визначено відправником, тому на станції відправлення контрольне зважування не проводилось, а отже відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних у накладній, несе саме відповідач як вантажовідправник. Крім того, стверджує, що комерційний акт НА № 001389/216/8 від 25.05.2016р. підписаний трьома працівниками залізниці, тому вважається таким, що складений з дотриманням усіх вимог чинного законодавства України. За твердженням позивача, зазначений комерційний акт є підставою для матеріальної відповідальності відповідача, акт загальної форми був складений ще до складання комерційного акту та є додатковим доказом у справі. Також позивач зазначив, що штрафна санкція не є договірною, а випливає з положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу, тому підстав для його зменшення немає.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалася перерва з 20.12.2016р. по 17.01.2017р.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016р. зі станції відправлення Ізяслав Південно-Західної залізниці на станцію призначення ОСОБА_5 залізниці за залізничною накладною № 33544016 відправлено вагон № 68734045 із вантажем лом чорних металів, не поіменований в алфавіті, вид 17, вид 1.

Відповідно до вказаної накладної відправник вантажу Товариство з обмеженою відповідальністю "Елітмет".

При проходженні вагону № 68734045 через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу у вагоні № 68734045 за допомогою вагонних 150тн. електронно-тензометричних ваг, за результатами якої складений комерційний акт НА № 001389/216/8 від 25.05.2016р. про невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у накладній № № 33544016, а саме: у вагоні № № 68734045 вага брутто склала 90 050 кг, нетто 70 050 кг, тара 20 000 кг, що менше даних, вказаних у накладній, на 950 кг.

Результати контрольного зважування відображено у Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах, що ведеться на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці.

Як вбачається зі змісту вказаного комерційного акту, вантаж прибув у справному вагоні, сліди втрати або розкрадання вантажу під час перевезення відсутні.

На підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, позивачем нарахований штраф у розмірі пятикратної провізної плати у сумі 138 695 грн. 00 коп., розмір якого підтверджується розрахунком позивача.

Відповідач доказів добровільної сплати зазначеного штрафу на час розгляду справи суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення вантажів, а також особливості умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому мають регулюватися Статутом залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457, який визначає обовязки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з положенням ст. 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. № 863/5084.

Згідно з п.2.1 вказаних Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Згідно п. 28 "Правила приймання вантажів до перевезення", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

В силу приписів частин 1 і 2 ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ч.1 ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно ч. 3 п. 9 Правил складання актів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 29.05.2002р. №334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.02р. № 567/6855, у комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах; у разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

Як вбачається зі змісту комерційного акту НА № 001389/216/8 від 25.05.2016р., в його тексті у встановленому порядку засвідчено факт завантаження вагону № 68734045 вантажем вагою меншою, ніж зазначено у накладній, на 950 кг. Водночас, вказаний акт не містить відомостей щодо несхоронного перевезення спірного вантажу: навантаження рівномірне, нижче бортів на 10 см, маркування вапном; маркування не порушене; слідів втрати та розкрадання вантажу немає; вагон бездверний, безлюковий; в технічному відношенні вагон справний.

Таким чином, за вказаних обставин, всі наслідки за неправильності відомостей, зазначених у накладній, мають бути покладені на відповідача.

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

У відповідності до ч.1 ст. 118 Статуту залізниць України, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як вбачається з накладної № 33544016 (графа 31) розмір провізної плати за вагон становить 27 739 грн. 00 коп.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом застосування штрафних санкцій.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що відповідачем були порушенні вищевказані вимоги Статуту залізниць України, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача грошової суми 138 695 грн. 00 коп. штрафу за невірно зазначену масу вантажу обґрунтовані та підтверджені належними доказами.

Заперечення відповідача судом відхиляються з огляду на наступне.

Пунктом 10 Правил складання актів встановлено, що комерційний акт підписує начальник станції його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, у сукупності комерційний акт повинні підписати три працівники залізниці, перелік посад яких не є нормативно вичерпним, оскільки як вказано вище - до підписання акту можуть бути залучені інші працівники залізниці.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний комерційний акт, як і на станції Нижньодніпровськ-Вузол, так і по станції ОСОБА_5 залізниці підписано трьома особами - працівниками станцій. Так як, комерційний акт підписано трьома працівниками залізниці, він вважається таким, що складений з дотриманням усіх вимог чинного законодавства України.

Крім того, приписами п. 22 Правил видачі вантажів визначено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Пунктом 10 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що метали всіх найменувань і лом кольорових металів, які перевозяться навалом зважуються із зупинкою і розчіпленням вагонів.

.Як встановлено судом та вбачається зі спірного комерційного акту, а також наданої позивачем довідки станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці від 21.12.2016р., вагон № 68734045, що прибув 23.05.2016р. з вантажем металобрухт по відправці Ізяслав-Роя, був зважений в статичному режимі на вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол, які розташовані на 10 колії сортувального парку «Б» з розчепленням.

За таких обставин, спростовуються доводи відповідача щодо підписання акту не уповноваженими особами та допущенням позивачем порушень під час зважування спірного вантажу, а вищезазначений комерційний акт відповідає вимогам діючого законодавства та є належною підставою для матеріальної відповідальності відповідача.

Згідно із ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В ході вирішення спору відповідачем не надано доказів, які б спростовували доводи позивача та встановлені судом фактичні обставини щодо неправильного зазначення відповідачем у накладній маси вантажу за спірним перевезенням.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу суд зазначає наступне.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що позивач не тільки не поніс жодних збитків, але й не міг їх понести, оскільки маса товару, який є фактично перевезений менша, а не більша тієї, яка зазначена в накладній. Відповідач просить також врахувати, що інший учасник господарських відносин - отримувач товару ТОВ "Електросталь" не має жодних претензій до відповідача. Отже, законні права та інтереси осіб, які є учасниками господарських відносин, не були порушені внаслідок дій відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до приписів ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В пункті 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України також зазначено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, слід визнати право судів при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір, з урахуванням всіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір, на який зменшується стягуваний штраф, повинні бути в рішенні суду мотивовані та обґрунтовані.

Пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Наведеної правової позиці дотримується й Вищий господарський суд України в постановах від 30.11.2016р. у справі №927/309/16, від 29.11.2016р. у справі №910/2224/16, від 08.11.2016р. у справі №927/310/16, від 16.06.2016р. у справі №905/2626/15, від 13.06.2016р. у справі №905/3638/15. Крім того, Вищий господарський суд України звертає увагу на те, що приписами законодавства не встановлено заборону суду зменшувати розмір неустойки (штрафу), який підлягає стягненню і на підставі закону, оскільки зменшуючи суму, яка підлягає стягненню, суд не змінює сам розмір неустойки, встановлений Статутом залізниць України.

З огляду на викладене вище, беручи до уваги співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій з наявними наслідками порушення зобов'язання, відсутністю негативних наслідків від неправильного зазначення маси вантажу в накладній, неспіврозмірністю нарахованого штрафу заподіяному правопорушенню в частині оформлення перевізного документу щодо неправильного зазначення маси вантажу, а також положення п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу на 90% від визнаної до стягнення суми 138 695 грн. 00 коп., що становить 13 869 грн. 50 коп.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмет" (49000, м. Дніпро, вул. Ворошилова, буд. 3-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 108, ) 13 869 грн. 50 коп. (двадцять три тисяч пятсот шістдесят пять грн. 00 коп.) штрафу, 2 080 грн. 42 коп. (дві тисячі вісімдесят грн. 42 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_6

Повне рішення складено 23.01.17р.