ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2017 р. Справа № 4/725-19/20

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Матущака О.І.

ОСОБА_1

при секретарі Лагдан Ю.О.

розглянув апеляційну скаргу Дочірньої компанії (далі - ДК) "Газ України" Національної акціонерної компанії (далі- НАК) Нафтогаз України від 14.12.2016 року (вх. № 01-05/6056/16 від 22.12.2016 року)

на ухвалу Господарського суду Львівської області 12.12.2016р.

у справі № 4/725-19/20 (суддя Манюк П.Т.)

за скаргою: Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) Львівська ізоляторна компанія, м. Львів

боржник: ДК Газ України НАК Нафтогаз України, м. Київ

на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, м. Київ.

за участю представників:

від скаржника: ОСОБА_2 представник (довіреність в матеріалах справи);

від боржника: ОСОБА_3 представник (довіреність в матеріалах справи);

від ДВС: не зявився (належно повідомлений).

Судом розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Відводів складу суду в порядку ст.20 ГПК України не заявлялось. Заяв про технічну фіксацію судового процесу від учасників судового процесу не надходило, у звязку з чим хід судового засідання фіксується у протоколі.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.12.2016 р. прийнято до провадження та призначено судовий розгляд апеляційної скарги ДК Газ України НАК Нафтогаз України на 10.01.2017 р.

Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві у судове засідання участь уповноваженого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого відправлення від 27.12.2016 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.12.2016р. у справі №4/725-19/20 (суддя Манюк П.Т.) відмовлено у прийнятті заяви скаржника про збільшення вимог скарги. Скаргу ТОВ Львівська ізоляторна компанія задоволено. Скасовано постанову старшого державного виконавця відділу виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 від 31.12.2013 року про закінчення виконавчого провадження №26750147 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області, №4/725-19/20 виданого 04.10.2007 року, в мотивувальній чатині якої підставою закінчення зазначено: ухвалою Апеляційного господарського суду Львівської області по справі №4/725-19/20 відновлено строк апеляційного оскарження.

Боржник ДК Газ України НАК Нафтогаз України (у апеляційні скарзі та доповненнях до неї) оскаржує ухвалу з тих підстав, зокрема, що, оскільки, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.11.2007 р. у справі № 4/725-19/20 відновлено строк на подання апеляційної скарги, у звязку з чим державним виконавцем згідно вимог ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №26750147 від 31.12.2013 року. Зазначає, що державний виконавець не був обізнаний про винесення постанови Верховним Судом України, а стягувачем не надано доказів повідомлення про це державного виконавця. Стверджує, що судом першої інстанції не враховані пояснення ДК Газ України НАК Нафтогаз України з приводу пропущення стягувачем строку на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.12.2013 року №26750147. Зазначає, що з моменту відкриття виконавчого провадження 23.11.2007р. та до звернення стягувача до суду зі скаргою щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, існував період, коли були відсутні підстави зупинення виконавчого провадження, й зазначений період тривав більше шести місяців, а стягувач не скористався своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи. Просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 12.12.2016р. у справі №4/725-19/20 та відмовити в задоволенні скарги ТОВ Львівська ізоляторна компанія на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження 31.12.2013 року.

ТОВ Львівська ізоляторна компанія у відзиві на апеляційну скаргу вважає подану апеляційну скаргу необгунтованою та такою, що не підлягає задоволенню та зазначає, що у державного виконавця були відсутні правові підстави для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.12.2013р.

Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві не скористався своїм правом та не надав відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши представників стягувача та скаржника, розглянувши матеріали справи, судова колегія прийшла до висновку про можливість прийняття в даному судовому засіданні постанови, при цьому судовою колегією встановлено наступне.

05 липня 2007 року рішенням Господарського суду Львівської області у справі 4/725-19/20 за позовом ТОВ Львівська ізоляторна компанія до ДК Газ України НАК Нафтогаз України стягнуто з відповідача 70 623, 48 грн. - основного боргу, 706, 23 грн. державного мита, 118, 00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с.143-145, т.1).

На виконання рішення Господарського суду Львівської області від 05.07.2007 р. 04.10.2007р. видано відповідний наказ (а.с. 147, т. 1).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.01.2008 р. (а.с.187-191, т.1) та постановою Вищого господарського суду України від 03.06.2008 р. (а.с. 210-213, т.1) рішення Господарського суду Львівської області у справі 4/725-19/20 залишено без змін.

14.08.2008 р. ухвалою Верховного суду України (справа 3-3605к08, код сз 29) відмовлено ДК Газ України НАК Нафтогаз України у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 03.06.2008 р. у справі № 4/725-19/20 (а.с. 224, т. 1).

Згідно наданих відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві копій матеріалів виконавчого провадження, 23.11.2007 р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 4/725-19/20 від 04.10.2007р. Господарського суду Львівської області, про що винесено відповідну постанову № 732/20 (а.с. 24, т. 3).

30.11.2007 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_5 винесено постанову № 732/20 про зупинення виконавчого провадження, якою зупинено виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 04.10.2007 року № 4/725-19/20 у зв'язку з тим, що боржник (ДК Газ України НАК Нафтогаз України) внесений до переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу (а.с. 26, т. 3).

Як зазначає стягувач, 03.09.2015р. ТОВ Львівська ізоляторна компанія направило на адресу відділу ДВС заяву № 03.12-765 від 02.09.2015р. про поновлення виконавчого провадження, оскільки відпала підстава для зупинення виконавчого провадження (а.с. 111, т. 3).

19.02.2016 р. стягувач повторно звернувся до відділу ДВС із запитом № 03-12-125 про надання інформації щодо виконання наказу Господарського суду Львівської області № 4/725-19/20 виданого 04.10.2007 р. (а.с. 112, т. 3)

У звязку з відсутністю відповідей на звернення скаржника, а також відсутності інформації від відділу ДВС про стан виконання наказу Господарського суду Львівської області № 4/725-19/20 виданого 04.10.2007 р., представником стягувача 06.07.2016 р. отримано копію постанови старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 31.12.2013 р. про закінчення виконавчого провадження № 26750147 у звязку зі скасуванням рішення Господарського суду постановою Вищого господарського суду.

ТОВ Львівська ізоляторна компанія зверталося до Господарського суду Львівської області із скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про скасування постанови від 31.12.2013 р. про закінчення виконавчого провадження у звязку зі скасуванням рішення Господарського суду постановою Вищого господарського суду. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.10.2016 р. скаргу було залишено без розгляду (а.с. 142-145, т.2).

Як зазначає стягувач, у судовому засіданні 05.10.2016р. під час розгляду скарги йому стало відомо про існування ще однієї постанови старшого державного виконавця відділу виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 від 31.12.2013 року про закінчення виконавчого провадження №26750147 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області №4/725-19/20 виданого 04.10.2007 року, в мотивувальній частині якої зазначено: ухвалою Апеляційного господарського суду Львівської області по справі № 4/725-19/20 відновлено строк для апеляційного оскарження.

12.10.2016 р. до Господарського суду Львівської області надійшла скарга ТОВ Львівська ізоляторна компанія на дії відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, в якій стягувач просив скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 від 31.12.2013 р. про закінчення виконавчого провадження № 26750147 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області № 4/725-19/20 виданого 04.10.2007 р. в мотивувальній частині якої зазначено: ухвалою Апеляційного господарського суду Львівської області по справі № 4/725-19/20 відновлено строк для апеляційного оскарження. Скарга вмотивована тим, що ухвали Апеляційного господарського суду Львівської області у справі № 4/725-19/20 про відновлення строку на апеляційне оскарження, яка стала підставою для винесення старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 31.12.2013 р. постанови про закінчення виконавчого провадження № 26750147, не існувало.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до ч. 1 ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст. 121-2 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Згідно ст. 1 Закону України Про виконавче провадження № 606-XIV від 21.04.1999р. (в редакції станом на 31.12.2013р.) (надалі Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону № 606-XIV (в редакції станом на 31.12.2013р.) передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно ч. 1 ст. 82 Закону № 606-XIV (в редакції станом на 31.12.2013р.) рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно наданих відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві копій матеріалів виконавчого провадження, 31.12.2013 р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 26750147 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області № 4/725-19/20 виданого 04.10.2007 р. (а.с. 31, т.3). У даній постанові вказана підстава для закінчення виконавчого провадження № 26750147 ухвалою Апеляційного господарського суду Львівської області по справі № 4/725-19/20 відновлено строк для апеляційного оскарження.

Згідно ч. 1, 3 ст. 48 Закону № 606-XIV (в редакції станом на 31.12.2013р.) виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Суд зазначає, що ухвала Львівського апеляційного господарського суду від 05.11.2007 року про поновлення терміну на оскарження рішення та прийняття апеляційної скарги до провадження, не може бути підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.12.2013р. № 26750147, оскільки з часу винесення ухвали минуло більше трьох років, а постановами Львівського апеляційного господарського суду від 22.01.2008 р. та Вищого господарського суду України від 03.06.2008 р. рішення Господарського суду Львівської області у справі 4/725-19/20 залишено без змін.

Крім того, згідно наданих державним виконавцем матеріалів, долучених до пояснення на скаргу, в матеріалах виконавчого провадження ВП № 26750147 знаходиться ухвала колегії суддів Верховного Суду України від 14.08.2008 року, якою відмовлено ДК Газ України НАК Нафтогаз України у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 03.06.2008 р. у справі № 4/725-19/20.

Отже, процедура перегляду судового рішення була завершена ще 14.08.2008 року, а тому у державного виконавця були відсутні підстави для винесення 31.12.2013р. постанови про закінчення виконавчого провадження № 26750147 з посиланням на п.1 ч.1 ст. 48, ст. 50 Закону № 606-XIV з зазначенням того, що ухвалою Апеляційного господарського суду Львівської області по справі № 4/725-19/20 відновлено строк для апеляційного оскарження.

Крім того, ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV (в редакції станом на 31.12.2013р.) встановлено вичерпний перелік підстав закінчення виконавчого провадження, у вказаному переліку не міститься такої підстави, як повернення виконавчого документа до суду у випадку передбаченому ч. 1 ст. 48 цього Закону, в той час як державним виконавцем винесено саме постанову про закінчення виконавчого провадження.

З матеріалів справи також вбачається, що 31.12.2013 р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 було винесено дві постанови про закінчення виконавчого провадження №26750147 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області № 4/725-19/20 виданого 04.10.2007р., які відрізняються мотивами, на підставі яких закінчено виконавче провадження. Так, у іншій постанові старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 31.12.2013 р. про закінчення виконавчого провадження № 26750147 зі зазначенням «постановою Вищого господарського суду України скасовано рішення Господарського суду».

У додаткових поясненях відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 23.10.2016 р. № ДВ/20, за підписом державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_6, останній просить суд вважати постанову про закінчення виконавчого провадження № 26750147 від 31.12.2013 р. у резолютивній частині якої зазначено: ухвалою Апеляційного господарського суду Львівської області по справі № 4/725-19/20 відновлено строк для апеляційного оскарження такою, що втратила актуальність (а.с.89, т.1).

В подальшому листом б/н від 29.11.2016 р., за підписом начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_7, повідомляється, що при наданні додаткових пояснень від 23.10.2016 р. № ДВ/20 за підписом ОСОБА_8, державним виконавцем зроблено помилкові висновки, які відділ ДВС просить суд не приймати до уваги. Оглядовою перевіркою матеріалів виконавчого провадження встановлено, що у документах перебуває постанова про закінчення виконавчого провадження від 31.12.2013 р. саме яка оскаржена ТОВ Львівська ізоляторна компанія, винесена на підставі статті 48 Закону (в редакції станом на 31.12.2013 р.) у зв'язку з відновленням ДК Газ України строку на апеляційне оскарження рішення по справі № 4/725-19/20 від 05.07.2007 р., та прийняттям цієї скарги до розгляду (а.с. 120-121, т.1).

У поданій апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не враховані пояснення ДК Газ України НАК Нафтогаз України з приводу пропущення стягувачем строку на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.12.2013 року №26750147. Такі доводи скаржника є безпідставними зважаючи на наступне.

Згідно ч.1 ст. 121-2 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до ст. 31 Закону № 606-XIV (в редакції станом на 31.12.2013р.) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У матеріалах справи відсутні докази того, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 31.12.2013р. № 26750147 з формулюванням ухвалою Апеляційного господарського суду Львівської області по справі № 4/725-19/20 відновлено строк для апеляційного оскарження була скерована скаржнику.

У рішенні від 17.05.2005р. по справі Чіжов проти України (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2006р. по справі Ратніков проти України зазначено: «Суд вважає, що, затримуючи виконання рішення у справі заявника, державні органи позбавили положення п. 1 ст. 6 Конвенції його практичного змісту. Суд вирішує, що Уряд не надав переконливого виправдання такій затримці».

Враховуючи те, що рішення господарського суду від 04.10.2007 р. у справі № 4/725-19/20 на даний час не є виконаним, а тому захист порушеного права стягувача не відбувся, субєктом оскарження не вчинялося дій спрямованих на належне виконання наказу у справі № 4/725-19/20, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення скарги ТОВ Львівська ізоляторна компанія та скасування постанови старшого державного виконавця відділу виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 від 31.12.2013 року про закінчення виконавчого провадження №26750147 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області №4/725-19/20 виданого 04.10.2007 року, в мотивувальній частині підставою закінчення зазначено: ухвалою Апеляційного господарського суду Львівської області по справі №4/725-19/20 відновлено строк апеляційного оскарження.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду слід покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 12.12.2016р. у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на апелянта.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-І Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 16.01.2017р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Матущак О.І.

Суддя Скрипчук О.С.