КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2017 р. Справа№ 910/22527/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Мушкало С.М. - представник;

від відповідача: Сюсєль І.Н. - представник;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши у відкриому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк"

на ухвалу

Господарського суду м. Києва

від 28.04.2016р.

у справі № 910/22527/15 ( суддя В.В. Бондарчук)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк"

до Компанії Raiffeiser Bank International AG

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Компанія MasterCard International Incorporated

про стягнення 415 665,88 доларів США, що еквівалентно 8 893 689,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.04.2016р. провадження у справі № 910/22527/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" до Компанії Raiffeiser Bank International AG, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, но стороні відповідача: Компанія MasterCard International Incorporated про стягнення 415 665,88 доларів США, що еквівалентно 8 893 689,84 грн., провадження у справі припинено на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування обставин справи.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що кожен має право на звернення до суду для захисту своїх прав та інтересів. Як встановлено ч.2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Апелянт вважає, що при наявності арбітражної угоди суб'єкт господарювання не втрачає право на розгляд і вирішення спору саме господарським судом. Право суб'єкта господарювання звернутися до господарського суду за захистом своїх або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів передбачено ч. 1 ст.1 ГПК, а п. 1 ч. 1 ст.12 ГПК України встановлено підвідомчість справ господарським судам у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів. Право на звернення до суду і заборону позбавлення права на розгляд справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, встановлено ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Тобто у даній ситуації у суб'єкта господарювання за будь-яких умов існує право на звернення до господарського суду, а позбавлення його такого права в будь-якому випадку забороняється.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що звернення до арбітражу - це право, а не обов'язок сторони (стаття 12 Господарського процесуального кодексу України) і це право реалізовується у встановленому порядку (стаття 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж"), а підсудність суду справи з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно із статтею 80 ГПК України припинення провадження у справі у випадку, коли сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення державного іноземного або арбітражного суду, не передбачено.

Апелянт зазначає, що господарський суд може не визнати арбітражну угоду і прийняти позов до розгляду у разі, коли відповідний спір не може бути предметом вирішення третейського суду (частина друга підпункту "с" пункту 2 статті 6 Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж від 21.04.61). Ця норма кореспондується зі статтею 12 ГПК, згідно з якою підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду (арбітражу), крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволеннях; державних потреб та спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті.

Про визнання арбітражної угоди недійсною господарський суд має зазначати у рішенні з посиланням на пункт 1 статті 83 ГПК.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі господарському суду слід дослідити умови щодо чинності арбітражної угоди на момент звернення сторони з позовом. Встановлення факту недійсності арбітражної угоди, втрати чинності або неможливості виконання можливе лише за результатами судового засідання. Таким чином, суди повинні приймати до провадження справи, у яких є арбітражна угода (а не відмовляти у прийнятті позовної заяви на підставі пункту 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України) і після вирішення зазначених питань вирішувати питання щодо можливості припинення провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального Кодексу України.

Вищевказане твердження підтверджується Постановою Вищого господарського суду України від 01.01.2009 року «Про узагальнення судової практики вирішення господарськими судами окремих категорій спорів за участю нерезидентів».

Апелянт вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали Господарським судом міста Києва не було з'ясовано всі обставини справи, що необхідні для припинення провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, а саме не перевірено, чи така угода є дійсною, чи не втратила чинність або не може бути виконана.

На думку апелянта, суд першої інстанції позбавив позивача права спростувати доводи представника Компанії Raiffeiser Bank International AG, оскільки не надав можливості належно ознайомитися із відзивом у суді першої інстанції. Як вбчається із оскаржуваної ухвали представник Банку заявляв клопотання про відкладення справи для ознайомлення з поданим відзивом представника Компанії Raiffeiser Bank International AG

Крім того, оскаржувана ухвала не містить обгрунтувань дослідження чи може бути виконана така угода з огляду на те, що в АТ «ЄВРОГАЗБАНК» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб проводиться процедура ліквідації, а Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є юридичною особою публічного права, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Також місцевим судом не встановлення факту неможливості виконання Банком арбітражного застереження закріпленого пунктом 11 Рамкового договору застави прав на покриття акредитиву.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Вислухавши думку представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія прийшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, який не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія встановила наступне.

Публічне акціонерне товариство "Європейський газовий банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Компанії Raiffeiser Bank International AG (далі-відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Компанія MasterCard Internatiоnal Incorporated про стягнення суми завданих збитків у розмірі 415 665, 88 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем після введення у Публічному акціонерному товаристві "Європейський газовий банк" тимчасової адміністрації, всупереч нормам чинного законодавства України, здійснено примусове списання коштів, які обліковувались на рахунках позивача з власним внутрішнім клієнтським номером 55.087.654, внаслідок чого останньому заподіяно збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2015 порушено провадження у даній справі, залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Компанію MasterCard Internatiоnal Incorporated, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 29.10.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи. Зокрема, зобов'язано позивача надати суду належним чином нотаріально завірені копії перекладу на німецьку мову ухвали суду від 01.09.2015 про порушення провадження у справі та позовної заяви вих. № 1831-6-21 від 17.08.2015 з додатками у двох примірниках в термін до 18.09.2015. Крім того, витребувано у Міністерства економічного розвитку і торгівлі України у строк до 18.09.2015 відомості щодо наявності офіційного представництва в Україні - Компанії MasterCard Internatiоnal Incorporated.

17.09.2015 через загальний відділ діловодства суду від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України надійшов лист з інформацією на судовий запит, в якому повідомлено, що представництво Компанії MasterCard Internatiоnal Incorporated станом на 11.09.2015 в Міністерстві не зареєстровано.

02.10.2015 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Оберемка Р.А. на виконання вимог ухвали суду надано нотаріально завірені копії перекладу на німецьку мову ухвали суду від 01.09.2015 про порушення провадження у справі та позовної заяви вих. № 1831-6-21 від 17.08.2015 з додатками у двох примірниках.

21.10.2015 через загальний відділ діловодства суду від Компанії Raiffeiser Bank International AG надійшов лист, в якому відповідач повідомив, що відповідно до міжнародних договорів, зокрема Гаазької конвенції з питань цивільного процесу від 01.03.1954, вручення австрійським юридичним особам усіх судових та позасудових документів повинно здійснюватися через дипломатичні канали та супроводжуватися засвідченим перекладом на німецьку мову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 28.04.2016 за участю представників сторін, зокрема зобов'язано позивача надати суду належним чином нотаріально завірені копії перекладу на німецьку мову ухвали суду від 01.09.2015 про порушення провадження у справі № 910/22527/15 та позовної заяви вих. № 1831-6-21 від 17.08.2015 з додатками у двох примірниках, а також ухвали Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 у трьох примірниках для вручення відповідачу; також зобов'язано позивача надати суду належним чином (нотаріально) засвідчені переклади на англійську мову копії ухвали Господарського суду міста Києва від 01.09.2015 року про порушення провадження у справі № 910/22527/15 у трьох примірниках, позовної заяви вих. № 1831-6-21 від 17.08.2015 з додатками в трьох примірниках, а також ухвали Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 у трьох примірниках для вручення третій особі в порядку, передбаченому Гаазькою Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року, через Офіс Приватного Міжнародного Права (Office of Private International Law Office of the Legal Adviser Department of State 2430 E Street, NW Room 357, South Building WASHINGTON, DC 20037-2851 United States of America).

Крім того, зобов'язано Міністерство юстиції України забезпечити передачу дипломатичним шляхом пакету документів, а саме ухвали Господарського суду міста Києва від 01.09.2015 про порушення провадження у справі №910/22527/15, копії позовної заяви з додатками, а також ухвали Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 - Компанії Raiffeiser Bank International AG (Австрія).

20.11.2015 через загальний відділ діловодства суду від Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" надійшла заява, в якій останній просить суд продовжити строк виконання ухвали від 29.10.2015 до 07.12.2015.

Так, 04.12.2015 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва представник позивача на виконання вимог ухвали суду від 29.10.2015 подав нотаріально завірені копії перекладу на німецьку мову ухвали суду від 01.09.2015 про порушення провадження у справі № 910/22527/15 та позовної заяви вих. № 1831-6-21 від 17.08.2015 з додатками у двох примірниках, а також ухвали Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 у трьох примірниках та нотаріально засвідчені переклади на англійську мову копії ухвали Господарського суду міста Києва від 01.09.2015 року про порушення провадження у справі № 910/22527/15 у трьох примірниках, позовної заяви вих. № 1831-6-21 від 17.08.2015 з додатками в трьох примірниках, а також ухвали Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 у трьох примірниках.

Листом від 28.12.2015 № 06-37.1/2997/15 Господарський суд міста Києва звернувся до Міністерства юстиції України з проханням забезпечити передачу дипломатичним шляхом пакету документів, а саме ухвали Господарського суду міста Києва від 01.09.2015 про порушення провадження у справі №910/22527/15, копії позовної заяви з додатками Компанії Raiffeiser Bank International AG " (Австрія), а також ухвали Господарського суду міста Києва від 29.10.2015.

27.04.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав клопотання в якому просив суд припинити провадження у справі № 910/22527/15 на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із наявністю арбітражної угоди між позивачем та відповідачем про передачу спору на розгляд Міжнародного арбітражного центру Федеральної палати економіки Австрії.

Як вбачається з матеріалів справи, спір у даній справі виник на підставі укладеного між Публічним акціонерним товариством "Європейський газовий банк" та Компанією Raiffeiser Bank International AG генерального договору застави на грошове зобов'язання, від 09.02.2013, відповідно до умов якого відповідачем було здійснено списання коштів з рахунку позивача, у зв'язку з чим останній звернувся до суду з вимогою про стягнення з Компанії Raiffeiser Bank International AG суми завданих збитків у розмірі 415 665, 88 грн.

Відповідно до п. 11 укладеного генерального договору застави на грошове зобов'язання даний договір, операції і будь-які позадоговірні права та обов'язки, що мають відношення до даного договору, повинні регулюватися згідно положень законодавства Австрії. На додаток до умов даного договору повинні застосовуватись загальні положення РБІ.

Будь-які спори, суперечності, вимоги або будь-які позадоговірні зобов'язання, що виникають з або стосуються цього Договору або будь-якої операції, передаються на розгляд та остаточно вирішені до арбітражного суду відповідно до Правил примирення та арбітражу Арбітражного Центру Австрійської Федеральної економічної палати у Відні ("Правил"). Арбітраж повинен складатися з одного арбітра, призначеного відповідно до Правил. Арбітражний розгляд повинен проводитися у Відні англійською мовою, таким же чином повинне виноситись рішення в межах даного розгляду. Незважаючи на вищезазначені умови арбітражу, кожна сторона може відкрити провадження щодо будь-якого спору у Арбітражному суді Відня (Торговий суд Відня), до юрисдикції якого беззастережно відноситься ЄВРОГАЗБАНК.

Статтею 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" встановлено, що до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися, зокрема спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв'язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні, арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Так, відповідно до п. 5 роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 31.05.2002 року за № 04-5/608 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" господарським судам слід враховувати, що сторони зовнішньоекономічного договору мають право передбачити у ньому або шляхом укладення окремої угоди (арбітражна умова, арбітражне застереження) передачу спорів, що виникають з такого договору, на вирішення третейського суду (постійно діючого або створеного для вирішення конкретного спору - ad hoc). Ця домовленість повинна чітко визначати, який саме орган вирішення спорів обрали сторони: Міжнародний комерційний арбітражний суд, Морську арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті України або інший третейський суд в Україні чи за кордоном.

Господарський суд може порушити провадження зі справи у випадку наявності у зовнішньоекономічному договорі арбітражної угоди, якщо визначить, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана (пункт 3 статті 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958).

На момент винесення оскаржуваної ухвали позивачем не надано суду доказів оскарження арбітражної угоди, викладеної в п. 11 генерального договору застави на грошове зобов'язання, як і не надано доказів визнання такої угоди недійсною.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи, що відповідач до подання своєї першої заяви по суті спору подав Господарському суду міста Києва клопотання про припинення провадження у справі, місцевий господарський суд, з огляду на характер спірних правовідносин, дійшов правильного висновку про задоволення клопотання та припинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо позбавлення позивача спростувати доводи відповідача та ознайомитись з відзивом представника відповідача, виходячи з наступних підстав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01 вересня 2015 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду на 29 жовтня 2015 року. В подальшому, ухвалою від 29 жовтня 2015 розгляд справи відкладено на 28 квітня 2016 року, у зв'язку з необхідністю забезпечення належного повідомлення осіб, які беруть участь у справі та є нерезидентами, про розгляд справи.

Оскаржувана ухвала, якою було припинено провадження у справі, була винесена судом 28 квітня 2016 року за наслідками проведення судового засідання за участі представників позивача та відповідача.

Таким чином, апелянт не був позбавлений можливості відповідно до ст. 22 ГПК України подавати докази, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу.

Крім того, позивачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження недійсності, нечинності арбітражної угоди або неможливості її виконання, що могло б бути підставою для відмови в задоволенні клопотання відповідача про припинення провадження у справі. Клопотання відповідача розглядалося в судовому засіданні 28 квітня 2016 року, на якому був присутній представник позивача, який мав можливість надати свої заперечення проти задоволення клопотання, надати пояснення та докази стосовно наявності підстав для відмови у задоволенні клопотання відповідача (тобто щодо недійсності, нечинності або неможливості виконання ної угоди).

Станом на момент звернення позивача із позовної заявою до суду договір застави та арбітражна угода, викладена в пункті 11 договору, були та є чинними і на момент розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків місцевого суду та не можуть бути підставами для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду м. Києва відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для її скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 28.04.2016р. у справі № 910/22527/15 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду м. Києва від 28.04.2016р. у справі № 910/22527/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/22527/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх