ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2017р. Справа № 914/2688/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства Донецький завод гірничорятувальної апаратури, м. Донецьк

до відповідача: Державного підприємства Львіввугілля, Львівська область, м.Сокаль

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України, м.Київ

про стягнення заборгованості в сумі 499716,62 грн.

Суддя Н.Мороз

При секретарі М.Бурак

Представники:

Від позивача: н/з

Від відповідача: ОСОБА_2

Від третьої особи: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано Публічним акціонерним товариством «Донецький завод гірничорятувальної апаратури», м. Донецьк до відповідача Державного підприємства «Львіввугілля», Львівська область, м. Сокаль за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України, м. Київ про стягнення заборгованості в сумі 499716,62 грн.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 21.10.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 08.11.2016р. Крім того, цією ж ухвалою судом залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України. Для всебічного, повного та об'єктивного вирішення спору, зясування всіх обставин справи, 08.11.2016р. розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідній ухвалі суду. В судовому засіданні 22.11.2016р. оголошувалась перерва, про що представники сторін ознайомлені під розписку. Ухвалою суд від 13.12.2016р. строк вирішення спору продовжено до 10.01.2017р. та відкладено розгляд справи.

В судове засідання 10.01.2017р. представник позивача не зявився. 04.01.2017р. на поштову адресу господарського суду від представника позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи довідки №06.701-186/67-21738 від 21.12.2016р. виданої ПАТ «Укрсоцбанк». Позовні вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором №14/2812-12 від 28.12.2012р. про закупівлю товару за результатами відкритих торгів проведених 29.11.2012р. та несвоєчасною оплатою за поставлений товар всупереч порядку передбаченому Угодою щодо порядку погашення заборгованості від 14.04.2014р. за договором про закупівлю товару за результатами відкритих торгів 14/2812-12 від 28.12.2012р., внаслідок чого, станом на день розгляду справи у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 287980,00 грн. основного боргу, 193303,90 грн. інфляційних втрат та 3 % річних в розмірі 18432,72 грн. нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України. Посилаючись на норми ч.ч.1,3 ст. 264 ЦК України, позивач зазначив про переривання позовної давності у звязку з підписанням 14.04.2014р. Угоди щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю товару за результатами відкритих торгів № 14/2812-12 від 28.12.2012р. та звернення до господарського суду з вимогами до відповідача про стягнення заборгованості в межах трирічного строку передбаченого ст. 257 ЦК України. Позов просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання 10.01.2017р. зявився, проти позову заперечив, подав додаткові письмові пояснення до відзиву. Згідно відзиву на позовну заяву та додаткових пояснень зазначив, що м. Донецьк увійшло в перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, оскільки місцезнаходження (юридична адреса) позивача є м. Донецьк, тобто територія проведення антитерористичної операції, відтак вважає, що у відповідача не було можливості оплатити товар, оскільки перерахування коштів позивачу згідно із ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» підпадає під визначення «фінансування тероризму» та кваліфікується як кримінальне діяння, передбачене ст.258-5 КК України. Посилається на Указ Президента України від 14.11.2014р. «Про Рішення Ради Національної Безпеки і Оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та Постанову НБУ «Про призупинення здійснення фінансових операцій» від 6 серпня 2014 року №466 відповідно до яких, банки України мають призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, що не контролюються українською владою. Представник відповідача зазначив, що позивач зареєстрований та знаходиться у м.Донецьк, відповідача не повідомлено про перереєстрацію місцезнаходження чи зміну банківських реквізитів юридичної особи позивача, відтак відповідач не вправі проплатити заборгованість за отриманий товар. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача усно зазначив, що оплата за поставлений товар проводиться згідно договору за рахунок державних коштів виділених за цільовим призначенням ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості, проте ОСОБА_1 не було виділено кошти на погашення заборгованості за отриманий товар перед позивачем, оскільки останній знаходиться на тимчасового окупованій території, що вбачається з долученого позивачем листа ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України «Про запобігання заподіянню шкоди державним інтересам в енергетичній сфері». В задоволенні позову просить відмовити повністю.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового засідання, причин неявки суду не повідомила. Вимоги ухвал суду від 21.10.2016р., 08.11.2016р. та 13.12.2016р. не виконала.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, створивши у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Однією з підстав виникнення зобовязань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

28.12.2012р. між Публічним акціонерним товариством «Донецький завод гірничорятувальної апаратури» (позивач, за договором учасник) та Державним підприємством «Львіввугілля» (відповідач, за договором - замовник) укладено договір №14/2812-12 про закупівлю товару за результатами відкритих торгів проведених 29.11.2012р.

Відповідно до умов п.1.1. договору, учасник зобов'язується у 2012р. поставити замовнику товар, а саме: устаткування медичне, хірургічне та ортопедичне 33.10.1 (Апаратура для механотерапії та апаратура для лікування порушень дихання): саморятівник шахтний ізолюючий ШСС- 1П- в кількості 1000 од., саморятівник навчальний ШСС- 1Т2 у комплекті із 100 регенеративними патронами - в кількості 25 од., а замовник зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього узгоджену грошову суму. Кількість, ціна, асортимент і терміни постачання Товару визначаються специфікацією № 1, яка є складовою і невід'ємною частиною цього договору (п.1.2. договору).

Згідно п.п.3.1., 3.2 договору, ціна товару за одиницю і по позиціях зазначена в специфікації № 1 до договору. Загальна сума даного договору визначається загальною сумою товару по специфікації № 1 і становить: 3 936 900,00 грн. у тому числі ПДВ 656 150, 00 грн. Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін у відповідності до пункту 5 статті 40 Закону України №2289-VI «Про здійснення державних закупівель» (із змінами та доповненнями).

Відповідно до умов п.4.1. договору, розрахунки за даним договором здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування бюджетних коштів замовника на підставі рахунка учасника та накладної на поставлений товар, протягом 3 робочих днів з дати постачання на умовах договору, шляхом перерахування вартості поставленого товару на поточний рахунок учасника.

Розділом V договору передбачено умови поставки товару. Так, згідно п.5.1. договору, узгодженою партією товару за даним договором є кількість і асортимент товару вказаного у специфікації №1 до даного договору. Датою постачання товару вважається дата, яка вказана замовником на товаросупроводжувальних документах, наданих учасником, при його прийманні (п.5.5 договору).

Згідно п.6.1.1 договору, замовник зобовязаний прийняти та оплатити товар згідно з умовами цього договору, а згідно п.6.4.1 учасник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що цей договір підписується обома сторонами і діє з моменту завершення процедури відкритих торгів до 31 грудня 2012 року, а в частині виконання зобовязань до повного і належного їх виконання.

На виконання взятих на себе зобовязань за договором, позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1040940,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі від 28.12.2012р., підписаними та скріпленим печатками сторін, видатковою накладною від 28.12.2012р. №1728 та рахунком на оплату №1818 від 28.12.2012р., а також податковою накладною від 28.12.2012р. №148 (в матеріалах справи). Факт отримання товару відповідачем не заперечувався. Як вбачається з видаткової накладної (повернення) №ВП-0000001 від 25.12.2013р. ДП «Львіввугілля» було здійснено повернення товару саморятівники навчальні ШСС-1Т2 у комплекті із 100 регенеративними патронами на суму 57830,00 грн. без ПДВ. Дана обставина відповідачем не заперечувалась.

14.04.2014р. між сторонами було укладено Угоду щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю товару за результатами відкритих торгів №14/2812-12 від 28.12.2012р. відповідно до умов п.1 якої сторони дійшли згоди, що зазначена у цій угоді заборгованість за договором про закупівлю товару на державні кошти 14/2812-12 від 28.12.2012р. на 346 980, 00 грн. в т.ч. ПДВ підлягає погашенню за рахунок власних коштів «ПІДПРИЄМСТВА» (відповідача) шляхом перерахування на поточний рахунок «ЗАВОДА» (позивача) у наступному порядку: 1.1. в термін до 01.05.2014 - 57 830,00 грн. в т.ч. ПДВ; 1.2. в термін до 01.06.2014 - 57 830,00 грн. в т.ч. ПДВ; 1.3. в термін до 01.07.2014 - 57 830,00 грн. в т.ч. ПДВ; 1.4. в термін до 01.08.2014 - 57 830,00 грн. в т.ч. ПДВ; 1.5. в термін до 01.09.2014 - 57 830,00 грн. в т.ч. ПДВ; 1.6. в термін до 01.10.2014-57 830,00 грн. в т.ч. ПДВ. Відповідачем часткового оплачено 59000,00 грн., що підтверджується банківською випискою за 30.04.2014р. по особовому рахунку ПАТ «Донецький завод гірничорятувальної апаратури» (в матеріалах справи).

У звязку з неналежним виконанням взятих на себе зобовязань щодо оплати за поставлений товар в порушення умов договору та порядку погашення заборгованості передбаченого Угодою від 14.04.2014р., позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 287980,00 грн. основного боргу за отриманий товар, 193303,90 грн. інфляційних втрат та 3 % річних в розмірі 18432,72 грн. нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України та ч.7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Укладений між сторонами договір №14/2812-12 про закупівлю товару за результатами відкритих торгів проведених 29.11.2012р., на підставі якого у сторін виникли взаємні права та обовязки за своєю правовою природою відноситься до договорів поставки.

Відповідно ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначив, що відповідач позбавлений можливості здійснити оплату поставленого позивачем товару відповідно до умов укладеної між сторонами Угоди від 14.04.2014р. та перерахувати кошти на рахунок позивача, оскільки ПАТ Донецький завод гірничорятувальної апаратури зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке згідно ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. та згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» входить в перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Вважає, оскільки позивач знаходиться на непідконтрольній території України, рахунок позивача, що вказаний в Угоді щодо порядку погашення заборгованості від 14.04.2015р. відкритий на непідконтрольній території, про зміну банківських реквізитів підприємства позивача та перереєстрацію місцезнаходження відповідача не було не повідомлено, відтак, відповідач не вправі проплатити грошові кошти, як борг за отриманий товар. Ствердив, що Постановою НБУ від 6 серпня 2014 року №466 врегульовано питання обмеження здійснення фінансових операцій банками та небанківськими установами у населених пунктах, що не контролюються українською владою. Крім того, посилається на Указ Президента України від 14.11.2014р. «Про Рішення Ради Національної Безпеки і Оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» відповідно до якого, НБУ запропоновано вжити у місячний строк заходів щодо припинення обслуговування банками рахунків відкритих субєктами господарювання на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях. Щодо нарахування 3% річних та втрат від інфляції, зазначив, що позивачем всупереч вимогам п.9.1. договору не вжито заходів щодо взаємних переговорів чи консультацій, позивачем не надано доказів досудового врегулювання спору, скерування на адресу відповідача претензії або вимоги про сплату боргу.

Так, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 11.10.2016р. підприємство позивача - ПАТ «Донецький завод гірничорятувальної апаратури» зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Доказів зміни місця реєстрації юридичної особи позивача станом на день розгляду справи суду не надано.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII, визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Так, за змістом ч.1. статті 1 Закону періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. №1053-р та від 02.12.2015 року № 1275-р затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено місто Донецьк.

Отже, відповідно до приписів чинного законодавства місто Донецьк, на території якого зареєстрована юридична особа - позивач, є частиною території України, тимчасово окупованої незаконними терористичними збройними формуваннями, де триває антитерористична операція (Дана позиція узгоджується з викладеною правовою позицією в Постанові Верховного суду України від 27.01.2016р. у справі №3-1237гс15).

Згідно п.п.3, 4 ст.3 ЦК України передбачено загальні засади цивільного законодавства, зокрема, свободу договору та свободу підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГК України, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Крім того, слід звернути увагу, що Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. не містить заборони на ведення господарської (підприємницької) діяльності на території проведення антитерористичної операції підприємцями зареєстрованими на території проведення антитерористичної операції і не перереєстрованими на території України.

Крім того, як випливає з електронного кабінету платника Державної фіскальної служби України інформації з реєстрів даних про взяття на облік платників податків, ПАТ «Донецький завод гірничорятувальної апаратури» перебуває на обліку в Маріупольській ОДПІ, що знаходиться на підконтрольній території України. Також, згідно листа Маріупольської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управлінні ДФС у Донецькій області від 17.11.2016р. №47016/10/05-64 повідомлено, що підприємство позивача перебуває на обліку у Центрально-Донецькому відділенні Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області з 09.10.2013р. Вищенаведене свідчить, про те, що підприємство позивача, хоча і зареєстроване на тимчасово окупованої території України, проте сплачує податки до бюджету України згідно Податкового кодексу України.

У відповідності до умов п.8.1. договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна, тощо). Сторона, що не може виконувати зобовязання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 10 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (п.8.3. договору).

Пунктом 8.3. договору передбачено, доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою.

Слід зазначити, що згідно ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відтак, як випливає з вищенаведеного підставою для звільнення від відповідальної за невиконання (неналежного виконання) зобовязань за договором та відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є документи, які видаються Торгово-промисловою палатою.

Проте, суду не надано жодних належних та допустимих доказів звернення відповідача з повідомленням до позивача про неможливість виконання зобовязання зі сплати заборгованості за поставлений товар у звязку з виникненням обставин непереборної сили, як і документів виданих Торгово-промисловою палатою, які б слугували підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань.

Посилання відповідача на неможливість виконання зобовязання у звязку з призупиненням здійснення фінансових операцій, яке передбачене Постановою Національного банку України від 06.08.2014р. №466 „Про призупинення здійснення фінансових операцій» судом до уваги не приймається, оскільки суду не надано жодних доказів вжиття зі сторони відповідача заходів щодо перерахування коштів та жодних належних та допустимих доказів неможливості здійснення відповідачем фінансової операції щодо перерахування коштів. В той же час, як вбачається з довідки виданої керівником Бесарабського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» №06.701-186/67-21738 від 21.12.2016р. в період з 01.05.2014р. і по теперішній час поточний рахунок ПАТ «ДЗГА» №5079, який зазначений в Угоді від 14.04.2014р. , у ПАТ «Укрсоцбанк» був активний і не було перешкоди для зарахування на нього коштів (в матеріалах справи). Доказів зворотнього відповідачем суду не надано.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що Угодою щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю товару за результатами відкритих торгів №14/2812-12 від 28.12.2012р. сторонами було визначено порядок погашення заборгованості в сумі 346980,00 грн. за рахунок власних коштів відповідача, а не виділених коштів ОСОБА_1 енергетики та вугільної промислової, за відповідним графіком погашення. При цьому, кінцевим терміном погашення заборгованості відповідно до Угоди згідно графіку було - 01.10.2014р. Тобто, відповідач зобовязався сплати кошти відповідно до встановленого графіку в кінцевий строк до 01.10.2014р., проте взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, заборгованість згідно встановленого порядку не погасив.

Одночасно суд зазначає, Указ Президента України №875/2014 Про Рішення Ради Національної Безпеки і Оборони України від 04 листопада 2014р. «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» згідно якого постановлено увести в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областяхприйнятий лише 14.11.2014р., та не поширювався на порядок виконання зобовязання за Угодою. Так, згідно п.8 Указу, запропоновано НБУ вжити у місячний строк заходів щодо припинення обслуговування банками рахунків субєктами господарювання всіх форм власності та населенню на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, жодних дій щодо погашення заборгованості та належного виконання зобовязання згідно встановленого в Угоді графіку до прийняття Указу Президента України №875/2014 відповідачем не вчинялось, заборгованість не погашалась, кошти відповідачем не перераховувались.

Згідно ч.2. ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 599 ЦК України встановлено, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відтак, матеріалами справи підтверджується факт виконання позивачем зобовязання, проте, відповідач належним чином взяті на себе зобовязання не виконав, в порушення умов договору за поставлений товар не оплатив, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на день розгляду справи не погашена, становить 287980,00 грн. та підлягає стягненню.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.3.1 та 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розяснено, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, та сплата трьох процентів річних від простроченої суми не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» передбачено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При цьому, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Згідно абз.3 ч.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 «при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця».

На підставі вищенаведеного, суд, перевіривши періоди нарахування прострочки виконання грошового зобовязання та здійснивши самостійно перерахунок у відповідності до чинного законодавства встановив, що позивачем за прострочення виконання зобовязання правомірно нараховано відповідачу інфляційні втрати в розмірі 193303,90 грн. та 18432,72 грн. 3% річних.

За умовами ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У відповідності до приписів ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Таким чином, позивач взяті на себе зобов'язання щодо поставки товару виконав повністю, проте, відповідач, в порушення умов договору належним чином взяті на себе зобовязання не виконав, за поставлений та отриманий товар в повному обсязі не оплатив, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на день розгляду справи не погашена та становить: 287980,00 грн. основного боргу, 193303,90 грн. - інфляційних втрат, 18432,72грн. 3% річних та підлягає стягненню. Доказів зворотнього суду не надано.

Згідно ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 38 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 4-3 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового засідання, відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599, 610, 625, 629,712 ЦК України, ст.ст.193, 265 України, ст.ст. 43, 32, 33, 38, 49, 82, 84, 116, 117 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Львіввугілля», Львівська область, м.Сокаль, вул.Б.Хмельницького, буд.26 () на користь Публічного акціонерного товариства «Донецький завод гірничорятувальної апаратури», м. Донецьк, вул.Левицького, буд.31 () - 287980,00 грн. основного боргу, 193303,90 грн. - інфляційних втрат, 18432,72грн. 3% річних та 7495,75 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 13.01.2017р.

Суддя Мороз Н.В.