ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2017 р. Справа № 921/383/16-г/10

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" (надалі ОСОБА_2 "ІДЕК-2006") за вих. № 07/10-16 від 06.10.2016р. (вх. № ЛАГС 01-05/5212/16 від 07.11.2016р.)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 20.09.2016р.

у справі № 921/383/16-г/10

за позовом: ОСОБА_2 "ІДЕК-2006", с. Верхів, Острозький район, Рівненська область

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Бучачагрохлібпром" (надалі ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром"), м. Бучач, Тернопільська область

про стягнення збитків та моральної (немайнової) шкоди

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 представник (довіреність №2 від 22.04.2016р.)

від відповідача: ОСОБА_4 представник (доручення б/н від 29.12.2016р.)

Представникам сторін розяснено права та обовязки передбаченні ст.ст. 20, 22, 28 ГПК України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу та заяв про відвід суддів від учасників судового процесу не надходило.

За клопотанням сторін судове засідання проводиться в режимі відеоконференції.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 20.09.2016р. у справі № 921/383/16-г/10 (суддя М.Є. Півторак) відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, зокрема, що акт №3 відібраних середніх (репрезентаційних) проб насіння для визначення посівних якостей від 19.04.2016р. і результат аналізу №124-126 від 27.04.2016р. Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області не є належними доказами, які би підтверджували спричинення позивачу збитків, оскільки під час відібрання проб насіння сорту "Вільшанка 1р" для проведення аналізу мало місце порушення приписів ДСТУ 4138-2002, а саме таке відбулося без представника відповідача. Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної (немайнової) шкоди в розмірі 50 000,00 грн., суд виходив з того, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Однак, належних доказів наявності, передбачених законом, підстав для відшкодування моральної шкоди, зокрема, факту її заподіяння у заявленому розмірі протиправною поведінкою відповідача, обґрунтувань визначення розміру моральної шкоди та наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та завданням такої шкоди позивачу тощо, суду надано не було.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 "ІДЕК-2006" подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Зокрема, на думку скаржника, факт заподіяння позивачу збитків внаслідок поставки відповідачем неякісного насіння сої сорту «Вільшанка 1р» підтверджується актом №3 відібраних середніх (репрезентаційних) проб насіння для визначення посівних якостей від 19.04.2016р. і результатом аналізу №124-126 від 27.04.2016р. Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області, а також іншими доказами, які підтверджують, що позивач здійснив пересів поля через неякість засіяної сої. Щодо заподіяння позивачу моральної (немайнової) шкоди, то скаржник зазначає, що ОСОБА_2 «ІДЕК-2006» на ринку сільгосппродукції зарекомендувало себе як надійний сільгоспвиробник. Товариство співпрацює з великими компаніями - покупцями вирощеної ним продукції, укладає контракти на поставку майбутнього урожаю, а наші покупці, в свою чергу, оплачують його вартість ще на стадії посіву. Погані сходи врожаю піддають сумніву наші можливості, як постачальника та негативно впливають на наш імідж. Відповідно, поставка ОСОБА_2 «Бучачагрохлібпром» неякісного насіння підірвало довіру до діяльності ОСОБА_2 «ІДЕК-2006», як надійного сільгоспвиробника, принизило його репутацію та престиж.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 07.11.2016р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_5, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Мирутенка О.Л., 09.11.2016р. здійснено автоматичну заміну складу колегії суддів по розгляду справи № 921/383/16-г/10, суддю Мирутенка О.Л. замінено на суддю Бонк Т.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.11.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 22.11.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 22.11.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 13.12.2016р.

В судовому засіданні 13.12.2016р. оголошено перерву до 10.01.2017р., про що учасники судового процесу повідомлені під розписку.

В судовому засіданні 10.01.2017р. представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/8347/16 від21.11.2016р.).

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

11.04.2016р. між ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" (продавець) та ОСОБА_2 "ІДЕК-2006" (покупець) було укладено договір №0000261 купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець зобовязується передати у власність покупця товар, а покупець зобовязується прийняти даний товар та оплатити його вартість у відповідності до умов даного договору, прийнятих сторонами, а також змін та додатків до нього (а.с. 14).

Відповідно до п. 2.1 договору кількість та вартість товару визначається згідно з видатковими накладними.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що якість товару має відповідати вимогам ДСТУ; підтвердженням якості товару є сертифікат відповідності (п. 4.2. договору); оплата вартості товару здійснюється на розрахунковий рахунок продавця на умовах 100% передоплати.

13.04.2016р. платіжним дорученням №304 ОСОБА_2 "ІДЕК -2006" перерахувало ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" 60 000,00 грн. з призначенням платежу: оплата за сою "Вільшанка" 1р згідно рах № СФ-0000798 від 11.04.2016р. у тому числі ПДВ 20% - 10 000,00 грн. (а.с. 15).

14.04.2016р. ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" здійснило поставку ОСОБА_2 "ІДЕК-2006" насіння сорту "Вільшанка" 1р., що підтверджується видатковою накладною №РН-0001214 на одержання сої «Вільшанка» 1р.н/прот. в кількості 4000,00 кг на суму 60 000,00 грн. в тому числі ПДВ 10 000,00 грн.; замовлення: договір №ДГ-0000261 від 11.04.2016р. (а.с. 16).

На виконання п. 4.2 договору продавець в підтвердження якості товару надав покупцю копію сертифікату на насіння серії ТН №0001515, реєстраційний номер сертифіката UA 20-03-1159-15, виданого 18.12.2015р. Державною інспекцією сільського господарства в Тернопільській області та свідоцтво на насіння №75 від 14.04.2016р., виданого ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром", в якому зазначені відомості про посівні якості (а.с. 17-18).

Згідно з даними, вказаними у сертифікаті та свідоцтві, поставлене насіння має наступні параметри та показники:культура: соя; сорт (гібрид лінія) Вільшанка; генерація (репродукція) перша; рік урожаю 2015, № партії UA 20-03-009/047-15; характеристика вирощеного насіння: сортова чистота (типовість) 10%; енергія проростання 93 %; схожість 96 %.

Також у свідоцтві на насіння зазначено, що насіння не засмічене іншими сортами, формами або культурами під час збирання, обмолоту, приймання, складування, зберігання та відвантажування.

У п.п.2,3,4 п. 8 сертифікату на насіння вказано, що в насінні сої наявна поверхнева інфекція фузаріоз - 2,5%; бактеріоз - 0%; наявність внутрішньої інфекції 0%; заселеність шкідниками не виявлено; а в свідоцтві на насіння інформація про зараження хворобами та шкідниками не зазначена.

Як зазначає позивач, отримане ним від ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" насіння сої по видатковій накладній №РН-0001214 від 14.04.2014р, у період з 21.04.2016р. по 22.04.2016р. було засіяне на полі №В1 с. Верхів Острозького району Рівненської області на площі 32 га з дотриманням усіх агротехнічних вимог.

Однак, з метою упевнитися в якості придбаного насіння, 19.04.2016р. ОСОБА_2 "ІДЕК-2006" актом №3 відібраних середніх (репрезентаційних) проб насіння для визначення посівних якостей, передало в Державну інспекцію сільського господарства в Рівненській області на аналіз насіння сої сорту "Вільшанка", 2015 року врожаю, 1р, придбаного у ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром". Відібрання проб здійснив провідний фахівець насіннєвої інспекції ОСОБА_8 за участю головного агронома ОСОБА_9В (а.с. 158).

Згідно з результатом аналізу №124-126 від 27.04.2016р., проведеного Державною інспекцією сільського господарства в Рівненській області, якість насіння не відповідає якості посівного матеріалу, зокрема по таких параметрах: - енергія проростання насіння становить 15%; - схожість 35% (замість встановлених стандартом 80%);- насіння містить насіння інших культурних рослин: кукурудза -12 шт/кг. Також насіння сої заражене фузаріозом -18% (замість встановлених стандартом 5%); та бактеріозом 20 % (замість встановлених стандартом 10%) (а.с. 19)

У звязку з тим, що проростання насіння сої, яке було придбане у ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" було незадовільне, позивачем 20.05.2016р. було ініційовано створення комісії для обстеження посівів сої на полі № В1 на площі 32 га с. Верхів Острозького району Рівненської області, із залученням фахівців насіннєвої інспекції, управління агропромислового розвитку Острозької РДА та представників позивача і відповідача, про що було повідомлено ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" листом № 20/05-1 (а.с. 22-24).

24.05.2016р. комісією було обстежено посіви сої на полі № В1 с. Верхів на площі 32 га, яке було посіяне у період з 21.04.2016р. по 22.04.2016р., за результатами чого було складено акт, в якому зафіксовано, що рослини сої, які проросли на даному полі, становлять менше 30% від заданої норми. Відтак, дійшли висновку, що дане поле потрібно пересіяти (а.с. 25).

В даному акті зазначено, що в роботі комісії брав участь представник ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" ОСОБА_10, посада: менеджер з продажу ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром".

ОСОБА_2 "ІДЕК-2006" стверджує, що загальна вартість витрат, понесених позивачем по посіву насіння сої, згідно наданого розрахунку на площі 32 га склала 151 154,53 грн., що включає в себе: вартість дискування; вартість придбаного насіння сої сорту "Вільшанка" 1Р; вартість внесених засобів захисту рослин; вартість внесених мінеральних добрив; вартість дизпалива; заробітну плату працівників, задіяних під час посіву та сплачений єдиний соціальний внесок, в підтвердження чого товариство надало суду бухгалтерську довідку ОСОБА_2 "ІДЕК-2006" №1 від 30.04.2016р., акт №1 від 25.04.2016р.; акт № 2 від 25.04.2016р. та бухгалтерські документи (а.с. 28-62).

Наведені вище обставини стали підставою звернення ОСОБА_2 "ІДЕК-2006" до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" матеріальних збитків, яких покупець поніс під час пересіву у звязку з неякісною поставкою продавцем насіння сої сорту «Вільшанка» 1р, в розмірі 127 286,03 грн. та 50 000,00 грн. моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" прав і свобод та законних інтересів ОСОБА_2 "ІДЕК-2006" (згідно розрахунку ціни позову а.с. 65).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 ст. 202 ЦК України).

В силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму, що підтверджується документами, копії яких знаходяться у матеріалах справи.

Згідно з ч. 1, 4 статті 268 ГК України якість товарів, що поставляється, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про насіння та садивний матеріал" виробники насіння і садивного матеріалу зобовязані гарантувати відповідність насіння і садивного матеріалу, що підлягає реалізації, сортовій чистоті (типовості) і посівним якостям, зазначеним у сертифікатах на насіння та садивного матеріалу; усі партії насіння і садивного матеріалу, призначені для реалізації, повинні супроводжуватися сертифікатами, що засвідчують їх сортові та посівні якості (ст. 17 Закону).

Пунктами 4.1 та 4.2 договору № 0000261 купівлі-продажу від 11.04.20146р. визначено, що якість товару має відповідати вимогам ДСТУ. Підтвердженням якості товару є сертифікат відповідності.

Як вбачається з матеріалів справи, під час поставки спірного товару, відповідачем було надано позивачу в підтвердження якості товару копію сертифікату на насіння серії ТН №0001515, реєстраційний номер сертифіката UA 20-03-1159-15, виданого 18.12.2015р. Державною інспекцією сільського господарства в Тернопільській області та свідоцтво на насіння №75 від 14.04.2016р., виданого ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" (а.с. 17-18).

Відповідно до статей 22, 23 Закону України "Про насіння і садивний матеріал" на придбане насіння гарантії діють протягом строку, визначеного в сертифікаті.

Як зазначалося вище, 14.04.2016р. покупець придбав у продавця насіння сої "Вільшанка 1Р", що підтверджується видатковою накладною № РН-0001214; у Сертифікаті на насіння UA 20-03-1159-15 від 18.12.2015 року вказувалося, що він дійсний до 17.04.2016р.

Тобто, гарантії для ОСОБА_2 "ІДЕК-2006" на насіння сої, придбаного у ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" діяли ще на протязі трьох днів, а саме до 17.04.2016р.

Суд звертає увагу на те, що при прийнятті товару позивач претензій щодо якості товару не пред'являв.

Відповідно до ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 ЦК).

Згідно зі ст. 623 ЦК боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

З огляду на положення ст. 22 ЦК, ст. 224 ГК для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються в тому числі додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

При цьому саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Щодо приймання насіння, відбору проб насіння на аналіз, визначення кола осіб, уповноважених здійснювати контроль, аналіз якості та відповідності насіннєвого матеріалу, то ці питання регулюються Законом України "Про насіння і садивний матеріал".

Позивач вказує, що з метою упевнитися в якості придбаного насіння 19.04.2016р. ОСОБА_2 "ІДЕК-2006" актом №3 передало в Державну інспекцію сільського господарства в Рівненській області на аналіз насіння сої сорту "Вільшанка", 2015 року врожаю, 1Р, придбаного у ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром".

Згідно з результатом аналізу №124-126 від 27.04.2016р., якість насіння не відповідає якості посівного матеріалу.

Як зазначалося вище, отримане від відповідача насіння сої по видатковій накладній №РН-0001214 від 14.04.2014р., позивачем було посіяне у період з 21.04.2016р. по 22.04.2016р. на полі № В1 с. Верхів Острозького району Рівненської області на площі 32 га з дотриманням усіх агротехнічних вимог, тобто до отримання результатів на схожість проб, відібраних для визначення його посівних якостей, оскільки, насіння було передане на аналіз 19.04.2016р..

Відповідно до п. п. 4.8.3.ДСТУ 4138-2002 виробники насіння та посередники на випадок арбітражного аналізування насіння, призначеного на продаж, одночасно відбирають дублікат першої проби з позначкою "Дублікат" та зберігають дублікат проб насіння протягом дії сертифікату на насіння, який засвідчує його якість.

Положенням ДСТУ 4138-2002 передбачено, що мета відібрання отримання достатніх за розміром для аналізування проб, в яких наявні ті самі складники та в тих самих пропорціях, що й у партії насіння, яку вони репрезентують; відібрання, формування, оформлення і доставлення середніх проб проводять штатні (для партій насіння, що його реалізують в межах України) або позаштатні (допускається тільки для партій насіння внутрішньогосподарського використання) інспектори, уповноважені держнасінінспекцією, про що мають відповідні посвідчення; штатні інспектори повинні мати особисті тавро, пломбір та печатку; у разі перевіряння якості закупленого насіння проби (основну та дублікатну) відбирають не пізніше як за 10 днів з часу завезення до господарства (організації); відбирає проби штатний інспектор у присутності обох зацікавлених сторін; допускається відсутність представника зацікавленої сторони за його офіційною згодою; відібрання проб оформляється актом у двох примірниках, один залишається власникові насіння, другий супроводжує проби до Держінспекції; відібрання дублікатних проб також оформляється актом з позначкою у правому верхньому куті "На випадок арбітражного аналізування" акт зберігається у господарстві.

Офіційна процедура, що регулює питання арбітражного (експертного) визначення сортових і посівних якостей насіння і садивного матеріалу на виконання приписів статті 23 Закону України "Про насіння і садивний матеріал" повинна проводиться у відповідності до Правил арбітражного (експертного) визначення якості насіння і садивного матеріалу та порядку оформлення заяв, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №221 від 26.03.2013р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.04.2013р. за № 58/23120.

Згідно п. 1.2. Правил Арбітражне (експертне) визначення сортових і посівних якостей насіння і садивного матеріалу є офіційною процедурою, яка регулює питання:

- установлення відповідності сортової якості на партію насіння та садивного матеріалу, передбаченої нормативно-правовими актами;

- визначення відповідності показників посівних та сортових якостей насіння та садивного матеріалу до даних, зазначених у супровідних документах.

Арбітражне (експертне) визначення відповідності сортової якості проводиться методом польового інспектування, ділянкового та лабораторного сортового контролю на вимогу споживача насіння та/або садивного матеріалу у разі, якщо споживач не впевнений у відповідності сортової якості, що зазначена у супровідних документах на придбане насіння та садивний матеріал. Арбітражне (експертне) визначення відповідності сортової якості садивного матеріалу багаторічних рослин проводиться методом польового інспектування та лабораторного сортового контролю.

Арбітражне (експертне) визначення якості насіння та садивного матеріалу проводиться методом аналізу проб, відібраних від партій насіння та садивного матеріалу, і встановлює відповідність посівних якостей насіння та сортових якостей садивного матеріалу багаторічних рослин до даних, зазначених у супровідних документах.

Проаналізувавши долучений позивачем до матеріалів справи акт №3 від 19.04.2016р. відібраних середніх (репрезентаційних) проб насіння для визначення посівних якостей, колегія суддів зазначає, що у вказаному акті відсутній запис про відібрання проб насіння сої сорту "Вільшанка" за участю представника відповідача ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" (а.с. 158).

В матеріалах справи відсутні докази, що позивачем повідомлялося відповідача про направлення свого представника для відібрання проб насіння для аналізування, а також доказів того, що ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" надав згоду на відібрання проб насіння для аналізу без участі його представника; відібрана для аналізу партія насіння не була опломбована; "Дублікат" проб насіння не відбирався.

Отже, під час відібрання проб насіння сорту "Вільшанка" для проведення аналізу, яке належить ОСОБА_2 "ІДЕК-2006" мало місце порушення приписів ДСТУ 4138-2002 та не дотримання вимог Закону України "Про насіння і садивний матеріал".

Єдиним належним доказом щодо якісних показників насіння є експертний висновок, а не акт аналізу насіння.

Окрім того, позивачем не подано доказів того, що поле № В1, про яке йдеться у вищевказаному акті № 3, засіяне саме соєю, отриманою від відповідача, в акті не відображено додержання технології вирощування сої «Вільшанка», технічної, меліоративної, хімічної обробки земель та норм сходження посівів з урахуванням дати посіву.

Відтак, наданий позивачем акт №3 від 19.04.2016р. відібрання середніх (репрезентаційних) проб для визначення насіння для визначення посівних якостей, не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України.

24.05.2016р. комісією було обстежено посіви сої на полі № В1 с. Верхів на площі 32 га, яке було посіяне у період з 21.04.2016р. по 22.04.2016р. Як вказується в акті обстеження в роботі комісії брав участь представник ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" ОСОБА_10, посада: менеджер з продажу ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром".

В свою чергу відповідач заперечив щодо поданого позивачем акту від 24.05.2016р., вважає його неналежним доказом, оскільки, він складений без участі представника ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром", а вказаний у ньому ОСОБА_10, ніколи в товаристві не працював. Товариство його не уповноважувало на вчинення будь-яких дій, а тому не міг бути належним представником ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" при проведенні обстеження поля, в підтвердження чого надав відповідну довідку №4/к від 01.08.2016р. (а.с. 77).

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 "ІДЕК-2006" про стягнення з ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" збитків в зазначеній сумі суд визнає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Щодо вимоги про стягнення моральної (немайнової) шкоди в розмірі 50 000,00 грн., то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено:

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У вищевказаній постанові Пленуму Верховного Суду України Суд, зокрема йдеться, що суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені ст. 1167 ЦК України, згідно ч. 1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ст. 43 ГПК України, згідно з положеннями якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Однак, належних доказів наявності передбачених законом підстав для відшкодування моральної шкоди, зокрема, факту її заподіяння у заявленому розмірі протиправною поведінкою відповідача, обґрунтувань визначення розміру моральної шкоди та наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та завданням такої шкоди позивачу тощо, суду надано не було.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 "ІДЕК-2006" про стягнення з ОСОБА_2 "Бучачагрохлібпром" моральної шкоди в зазначеній сумі суд визнає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в звязку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеній нормі права, не подано доказів, які б підтвердили факти, наведені в позовній заяві, а доводи, зазначені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оспорюваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Тернопільської області від 20.09.2016р. у справі № 921/383/16-г/10 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Тернопільської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Бойко С.М.

ОСОБА_1