ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" січня 2017 р.Справа № 916/2983/16

за позовом Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверс Медіа Корпорейшн";

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4;

про стягнення 32000,00грн.;

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивачів: ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами": ОСОБА_5 за довіреністю; ОСОБА_6 за довіреністю (приймали участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції);

ТОВ "Юніверс Медіа Корпорейшн": не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: про стягнення 32000,00грн.

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніверс Медіа Корпорейшн" звернулися до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про виплату компенсації за порушення майнових авторських прав у сумі 14500,00грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.11.2016р. порушено провадження у справі №916/2983/16 та справу призначено до розгляду.

02.12.2016р. за вх.суду№2-6402/16 надійшло клопотання позивача Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому він просить суд здійснити розгляд справи №916/2983/16 за участю представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції та зазначає, що найближчий суд до якого може прибути представник позивача є господарський суд міста Києва (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-в).

05.12.2016р. листом було повідомлено позивача про те, що у господарському суді міста Києва на 15.12.2016р. о 12:10 відсутня можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі №916/2983/16 у зв'язку із наявністю інших судових засідань, призначених в режимі відеоконференції у зв'язку з чим клопотання про проведення судових засідань по справі №916/2983/16 у режимі відеоконференції буде розглянуто в судовому засіданні 15.12.2016р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.12.2016р. було задоволено клопотання Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

05.01.2017р. за вх.суду№2-35/17 Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" звернулася до суду з заявою від 01.01.2017р. про збільшення розміру позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 10 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2017р. у сумі 32000,00грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

13.01.2017р. за вх.суду№636/17 Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" надала до суду заперечення на відзив відповідача.

Позивач Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" на позовних вимогах в редакції про збільшення розміру позовних вимог від 01.01.2017р. (вх.суду№2-35/17 від 05.01.2017р.) наполягає.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві на позов за вх.суду№30092/16 від 13.12.2016р.

10.01.2017р. за вх.суду№328/17 представник відповідача звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи у зв'язку із службовим відрядженням.

Суд, розглянувши заяву відповідача про відкладення розгляду справи, відмовляє у її задоволенні, оскільки вона не підтверджена належними доказами.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" суд встановив:

01.07.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Звук-М" (Ліцензіат) та громадянином РФ ОСОБА_7 (Ліцензіар) було укладено ліцензійний договір №166/13 АС (далі договір №166/13 АС) відповідно до якого Ліцензіар передав Ліцензіату за винагороду право на використання об'єктів, зазначених у відповідних додатках на території і протягом строку без збереження за Ліцензіаром права видачі ліцензій іншим особам (виключна ліцензія) в межах тих прав і тими особами, які передбачені договором (п.1.1. договору №166/13 АС).

Згідно додатку №1 до договору №166/13 АС ОСОБА_7 передав ТОВ "Звук-М" право на використання музичних творів зокрема музичного твору "На дискотеку" (автор музики та слів ОСОБА_7, виконавець - ОСОБА_8 (сценічний псевдонім ОСОБА_7.) і ОСОБА_9) зі строком на 5 років до 01.07.2018р.

01.03.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Звук-М" (Ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юніверс Медіа Корпорейшн" (Ліцензіат) було укладено ліцензійний договір №33-01/03/15 (далі договір №33-01/03/15) відповідно до умов якого Ліцензіар надає за винагороду на строк і на територію, а Ліцензіат набуває на умовах виключної ліцензії право на використання творів, відео кліпів, фонограм та виконавців, перелік яких затверджується сторонами в додатках до договору та зобов'язується сплачувати Ліцензіару винагороду (роялті) (п.1.1. договору №33-01/03/15).

Згідно №1 до договору №33-01/03/15 АС ТОВ "Звук-М" передав ТОВ "Юніверс Медіа Корпорейшн" право на використання музичних творів зокрема музичного твору "На дискотеку" (автор музики та слів ОСОБА_7, виконавець - ОСОБА_8 (сценічний псевдонім ОСОБА_7.) і ОСОБА_9).

На виконання договору №33-01/03/15 АС ТОВ "Юніверс Медіа Корпорейшн" надано декларацію щодо переданих в управління музичного твору "На дискотеку" (виконавець - ОСОБА_8 і ОСОБА_9). Відповідно до зазначеної декларації ТОВ "Юніверс Медіа Корпорейшн" отримало від ТОВ "Звук-М" майнові права на зазначений твір на підставі Ліцензійного договору від 01.03.2015р. №33-01/03/15 АС.

01.04.2015р. між Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (позивач 1, Організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юніверс Медіа Корпорейшн" (позивач 2, Видавник) було укладено договір №01/04/15-1 про право управління майновими авторськими правами (далі договір №01/04/15-1) відповідно до умов якого Видавник надав Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори, які належать Видавнику, а саме дозволяти або заборонити від імені Видавника використання об'єктів авторського права третім особам, відповідно до умов договору (п.2.1. договору №01/04/15-1).

Згідно умов пп 4.1.1. п.4.1. договору №01/04/15-1 Організація отримує повноваження здійснювати колективне управління майновими правами Видавника зокрема на публічне виконання творів як безпосередньо виконавцем або колективом виконавців, так і за допомогою будь-яких технічних пристроїв та процесів, у місцях здійснення господарської діяльності, а саме підприємств торгівлі та послуг, заклади громадського харчування, публічне виконання творів в місцях здійснення господарської діяльності, а саме підприємств торгівлі та послуг, заклади громадського харчування , при публічному виконанні (показі чи демонстрації) аудіовізуальних творів, відеограм та передач організацій мовлення, до яких ці об'єкти авторського права включені.

Організація має право вживати будь яких законних заходів, направлених на захист майнових прав Видавника, в тому числі перешкоджати використанню об'єктів авторського права без дозволу Організації, забороняти таке використання та здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу Організації, але за умови отримання попередньої згоди Видавника на такі дії. У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання після отримання згоди Видавника, має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав Видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами (п.п. 7.2., 7.3. договору №01/04/15-1).

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2015р. Після закінчення дії договору сторони можуть продовжити термін дії договору шляхом підписання додаткової угоди до договору (п.10.1. договору №01/04/15-1).

Згідно додатку №1 до договору №01/04/15-1 території дії договору - Україна.

22.12.2015р. між сторонами договору №01/04/15-1 була укладена додаткова угода №1 за якою сторони продовжили термін дії договору до 31.12.2016р. та доповнили договір №01/04/15-1 п.7.4. наступного змісту "Для вчинення дій, визначених п.7.3. договору, Видавник надає Організації право отримувати судові накази і приймати на свою користь виконання за прийнятими судовими актами із наступним розподілом прийнятого виконання на користь Видавника. Умови і порядок такого розподілу встановлюються договором і додатковими угодами до нього. ".

Як зазначає Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", 01.06.2016р. її представником ОСОБА_10 була проведена фіксація фактів використання музичних творів у кафе - сінема "Асоль" (смт. Затока, Одеська область, вул. Приморська, 26). Фіксація була проведена як шляхом складання відповідних актів фіксації, так і проведенням відеозаписів використання відповідачем музичних творів. За результатами проведених дій була проведена перевірка наявності прав на використані відповідачем музичні твори у праввласників, правами яких управляє Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами". Внаслідок перевірки було виявлено, що майнові права авторські права на музичний твір "На дискотеку" (виконавець - ОСОБА_8 і ОСОБА_9), який належить ТОВ "Юніверс Медіа Корпорейшн" згідно ліцензійного договору №33-01/03/15 з ООО "Звук-М" від 01.03.2015р. та додатком №2 до нього.

В підтвердження факту використання відповідачем музичного твору "На дискотеку" (виконавець - ОСОБА_8 і ОСОБА_9) позивачем 1 надана копія акту фіксації фактів (контрольного прослуховування) прямого чи опосередкованого комерційного використання музичних творів, опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та фіксованих у них виконань №01/06/2016 від 01.06.2016р., копія рахунків 11, 13, копія фіскального чеку від 01.06.2016р. та копія чеку ЮніКредітБанк та відеозапис (фіксація використання музичних творів за допомогою технічних засобів).

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги в редакції про збільшення розміру позовних вимог від 01.01.2017р. (вх.суду№2-35/17 від 05.01.2017р.) та стягнути з відповідача 10 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2017р. у сумі 32000,00грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що у зв'язку із уникненням порушень Закону України "Про авторське право та суміжні права" ФОП ОСОБА_4 заборонила вмикати будь-які музичні твори у робочий час в кафе "Ассоль" згідно наказу від 01.03.2016р. тобто ФОП ОСОБА_4 не вмикала зазначений музичний твір та заборонила робити це працівникам закладу.

Відповідач вказує на те, що акт фіксації порушення складений ОСОБА_10 та відеозапис не є належними доказами оскільки акт крім підпису ОСОБА_10 не має інших підписів чи відміток через що він міг бути складений в інший час в іншому місці. В акті є відмітка про те, що працівники закладу відмовилися від підписання акту, але відсутні відомості які саме представники. Доказів того, що відповідач бачила цей акт відсутні, акт не надсилався відповідачу ані поштою, ані жодним іншим чином. Крім того в акті не зазначено як саме використовувалися музичні твори. Відеозапис також не містить відеокадру з колонками для фонового озвучення та аудіотехніки.

Відповідач стверджує, що позивачами не надано доказів про те, що представник позивачів був у кафе "Ассоль" де веде господарську діяльність відповідач у зв'язку з чим відповідач вважає позовні вимоги безпідставними.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами", проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч. 2-4 ст. 426 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.435 ЦК України первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Згідно статті 440 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 441 ЦК України визначено, що використанням твору, в тому числі, є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі.

За визначенням, яке наведене у статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час;

Правовідносини між сторонами також регулюються Законом України "Про авторське право і суміжні права" який охороняє особисті немайнові права і майнові права авторів та їх правонаступників, пов'язані із створенням та використанням творів науки, літератури і мистецтва - авторське право, і права виконавців, виробників фонограм і відеограм та організацій мовлення - суміжні права.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про авторське право та суміжні права" суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом "г" ч. 1 ст. 49 Закону України "Про авторське право та суміжні права", організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, функцію звернення до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

При цьому п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" визначено, що така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

Відповідно до п. 49 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності свідоцтвом про облік організації колективного управління №18/2011 від 24.01.2011р.

Відповідно до умов п.7.2.. 7.3. укладеного між позивачами договору №01/04/15-1 Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" має право вживати будь яких законних заходів, направлених на захист майнових прав Видавника, в тому числі перешкоджати використанню об'єктів авторського права без дозволу Організації, забороняти таке використання та здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу Організації, але за умови отримання попередньої згоди Видавника на такі дії. У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання після отримання згоди Видавника, має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав Видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" визначено, що, враховуючи приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача. Відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Згідно ст. 435 ЦК України, первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства).

У відповідності до ч.2 цієї статті суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Статтею 1108 ЦК України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

Згідно зі ст. 1109 цього ж Кодексу, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Судом встановлено, що 01.07.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Звук-М" (Ліцензіат) та громадянином РФ ОСОБА_7 (Ліцензіар) було укладено ліцензійний договір №166/13 АС (далі договір №166/13 АС) відповідно до якого Ліцензіар передав Ліцензіату за винагороду право на використання об'єктів, зазначених у відповідних додатках на території і протягом строку без збереження за Ліцензіаром права видачі ліцензій іншим особам (виключна ліцензія) в межах тих прав і тими особами, які передбачені договором (п.1.1. договору №166/13 АС).

Згідно додатку №1 до договору №166/13 АС ОСОБА_7 передав ТОВ "Звук-М" право на використання музичних творів зокрема музичного твору "На дискотеку" (автор музики та слів ОСОБА_7, виконавець - ОСОБА_8 (сценічний псевдонім ОСОБА_7.) і ОСОБА_9) зі строком на 5 років до 01.07.2018р.

01.03.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Звук-М" (Ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юніверс Медіа Корпорейшн" (Ліцензіат) було укладено ліцензійний договір №33-01/03/15 (далі договір №33-01/03/15) відповідно до умов якого Ліцензіар надає за винагороду на строк і на територію, а Ліцензіат набуває на умовах виключної ліцензії право на використання творів, відео кліпів, фонограм та виконавців, перелік яких затверджується сторонами в додатках до договору та зобов'язується сплачувати Ліцензіару винагороду (роялті) (п.1.1. договору №33-01/03/15).

Згідно №1 до договору №33-01/03/15 АС ТОВ "Звук-М" передав ТОВ "Юніверс Медіа Корпорейшн" право на використання музичних творів зокрема музичного твору "На дискотеку" (автор музики та слів ОСОБА_7, виконавець - ОСОБА_8 (сценічний псевдонім ОСОБА_7.) і ОСОБА_9).

На виконання договору №33-01/03/15 АС ТОВ "Юніверс Медіа Корпорейшн" надано декларацію щодо переданих в управління музичного твору "На дискотеку" (виконавець - ОСОБА_8 і ОСОБА_9). Відповідно до зазначеної декларації ТОВ "Юніверс Медіа Корпорейшн" отримало від ТОВ "Звук-М" майнові права на зазначений твір на підставі Ліцензійного договору від 01.03.2015р. №33-01/03/15 АС.

01.04.2015р. між Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (позивач 1, Організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юніверс Медіа Корпорейшн" (позивач 2, Видавник) було укладено договір №01/04/15-1 про право управління майновими авторськими правами (далі договір №01/04/15-1) відповідно до умов якого Видавник надав Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори, які належать Видавнику, а саме дозволяти або заборонити від імені Видавника використання об'єктів авторського права третім особам, відповідно до умов договору (п.2.1. договору №01/04/15-1).

Згідно умов пп 4.1.1. п.4.1. договору №01/04/15-1 Організація отримує повноваження здійснювати колективне управління майновими правами Видавника зокрема на публічне виконання творів як безпосередньо виконавцем або колективом виконавців, так і за допомогою будь-яких технічних пристроїв та процесів, у місцях здійснення господарської діяльності, а саме підприємств торгівлі та послуг, заклади громадського харчування, публічне виконання творів в місцях здійснення господарської діяльності, а саме підприємств торгівлі та послуг, заклади громадського харчування , при публічному виконанні (показі чи демонстрації) аудіовізуальних творів, відеограм та передач організацій мовлення, до яких ці об'єкти авторського права включені.

Організація має право вживати будь яких законних заходів, направлених на захист майнових прав Видавника, в тому числі перешкоджати використанню об'єктів авторського права без дозволу Організації, забороняти таке використання та здійснювати фіксацію фактів використання об'єктів авторського права без дозволу Організації, але за умови отримання попередньої згоди Видавника на такі дії. У випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання після отримання згоди Видавника, має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії - як для захисту прав Видавника, так і для реалізації своїх повноважень по управлінню цими правами (п.п. 7.2., 7.3. договору №01/04/15-1).

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2015р. Після закінчення дії договору сторони можуть продовжити термін дії договору шляхом підписання додаткової угоди до договору (п.10.1. договору №01/04/15-1).

Згідно додатку №1 до договору №01/04/15-1 території дії договору - Україна.

22.12.2015р. між сторонами договору №01/04/15-1 була укладена додаткова угода №1 за якою сторони продовжили термін дії договору до 31.12.2016р. та доповнили договір №01/04/15-1 п.7.4. наступного змісту "Для вчинення дій, визначених п.7.3. договору, Видавник надає Організації право отримувати судові накази і приймати на свою користь виконання за прийнятими судовими актами із наступним розподілом прийнятого виконання на користь Видавника. Умови і порядок такого розподілу встановлюються договором і додатковими угодами до нього. ".

Таким чином, проаналізувавши зміст вказаних договорів, з огляду на норми ст.204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, суд вважає, що позивачами доведено наявність у них майнових прав на музичний твір "На дискотеку" (автор музики та слів ОСОБА_7, виконавець - ОСОБА_8 (сценічний псевдонім ОСОБА_7.) і ОСОБА_9) у тому числі права на судовий захист від їх порушень.

В силу статті 441 ЦК України використанням твору вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання, в тому числі з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення) у місці, відкритому для публічного відвідування.

Як встановлено судом, факт використання об'єктів вищевказаних музичних творів відповідачем підтверджується актом фіксації №01/06/2016 від 01.06.2016р., складеним уповноваженим представником організації колективного управління авторськими та суміжними правами, фіскальним чеком і відеозаписом публічного виконання, згідно яких було встановлено, що в приміщенні кафе "Ассоль" за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, вул. Приморська, 26, в якому відповідач здійснює свою господарську діяльність, публічно виконувались музичні твори, серед яких твір під назвою "На дискотеку" (автор музики та слів ОСОБА_7, виконавець - ОСОБА_8 (сценічний псевдонім ОСОБА_7.) і ОСОБА_9).

При цьому, суд вважає, що представник організації колективного управління авторськими та суміжними правами мав право провести відеофіксацію та скласти відповідний акт, з огляду на положення пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 р. № 71 "Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань".

Крім того, судом при підготовці до розгляду справи було досліджено відеозапис фіксації правопорушень. Натомість, будь-якого клопотання від сторін про відтворення запису не надходило, а представники сторін зазначили, що мали змогу продивитися його у повному обсязі.

Як слідує з норм чинного Господарсько-процесуального кодексу України, відеозапис у господарському процесі не передбачений в якості окремої категорії доказів.

Разом з тим, суд вважає, що такий диск з відеозаписом у відповідності до ст. 37 ГПК України може бути віднесено до речових доказів, а саме предметів матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Твердження відповідача щодо того, що вказаний відеозапис не може свідчити про порушення ним майнових авторських прав позивачів будь-якими доказами не підкріплений.

При цьому, суд зауважує, що в процесі розгляду справи представником ФОП ОСОБА_4 не було зазначено про те, що цей відеозапис сфальсифікований, а з цього приводу відповідних клопотань заявлено не було.

Судом також не приймається до уваги твердження відповідача щодо невідповідності складеного позивачем акту про фіксацію факту порушення, з огляду на те, що він складений одноособово, з урахуванням того, що чинним законодавством не встановлено будь-яких окремих вимог щодо його складання.

Також судом не приймаються до уваги доводи відповідача про наявність наказу від 01.03.2016р. ФОП ОСОБА_4 на заборону працівникам вмикати музичні твори, оскільки в наданому наказі відсутні підписи працівників закладу про те, що вони з цим наказом ознайомлені, крім того відсутні дані про кількість працівників в закладі, їх прізвища та посади.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення вимог вказаної статті факт використання відповідачем вищезазначених музичних творів ним не спростовано, натомість додержання вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні творів відповідачем не доведений.

Згідно п. 3 ст. 426 Цивільного кодексу України, використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом, натомість використання музичних творів у власній господарській діяльності без дозволу правовласника та без сплати авторської винагороди є чим порушенням авторського права, передбачене нормами п. "а", статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

З врахуванням вищевказаних обставин, суд доходить до висновку, що відповідач, використовуючи при здійсненні власної господарської діяльності, музичний твір "На дискотеку" (автор музики та слів ОСОБА_7, виконавець - ОСОБА_8 (сценічний псевдонім ОСОБА_7.) і ОСОБА_9) шляхом його публічного виконання, не дотримався вимог Цивільного кодексу України та Закону України "Про авторське право і суміжні права", з огляду на що допустив порушення майнових авторських прав позивачів Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверс Медіа Корпорейшн".

Обґрунтовуючи заявлений розмір компенсації у сумі 32000,00 грн., позивач зазначає, що ним зафіксовано по 1 факту використання творів позивачів без належного дозволу, з огляду на що він вважає доцільним та можливим виплату компенсації у розмірі 10 мінімальних заробітних плат за використання відповідачем музичного твору "На дискотеку" (автор музики та слів ОСОБА_7, виконавець - ОСОБА_8 (сценічний псевдонім ОСОБА_7.) і ОСОБА_9).

Пунктом "г" частини першої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) передбачено право суб'єкта авторського права подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Таким чином, стягнення компенсації є альтернативним видом відповідальності.

Пунктом "г" частини другої статті 52 Закону передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При цьому, чинне законодавство не містить приписів щодо безпосереднього причинного зв'язку між фактом завдання збитків та їх розміром і розміром можливої компенсації.

Разом з тим, приписи Цивільного кодексу України та Закону не ставлять розмір компенсації у залежність від кількості використаних об'єктів або їх складових частин (не містять приписів стосовно залежності розміру компенсації), а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права. Інші обставини (стосовно систематичності вчинення порушень, їх (його) обсягу, кількості неправомірно використаних об'єктів тощо), в свою чергу, повинні враховуватися судом у визначенні суми компенсації в кожному конкретному випадку, виходячи з меж, встановлених згаданою статтею 52 Закону (від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат).

Аналогічна позиція Вищого господарського суду України викладена, зокрема, в оглядовому листі № 01-06/417/2012 від 04.04.2012 р.

Відповідна позиція щодо права кожного суб'єкта авторського права при порушенні цього права, в тому числі на один твір, на компенсацію в розмірі, не менше 10 мінімальних заробітних плат, викладена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі №910/29115/14, яка є обов'язковою для виконання в силу ст. 111-28 ГПК України.

З урахуванням вищевикладених приписів чинного законодавства, суд вважає обґрунтованим встановлений позивачем розмір компенсації у розмірі 10 мінімальних заробітних плат станом на 01.01.2017р. у сумі 32000,00грн.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверс Медіа Корпорейшн" до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення 32000,00грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверс Медіа Корпорейшн" до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення 32000,00грн. - задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. Євгена Серстюка, 23, офіс 916, , р/р 2453 в АТ "Укрексімбанк", м. Київ, МФО 322313) в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверс Медіа Корпорейшн" (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4-А, офіс 139, ) 32000/тридцять дві тисячі/грн. компенсації за порушення майнових авторських прав, 1378/одна тисяча триста сімдесят вісім/грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 17 січня 2017р.

Суддя Л.В. Степанова