ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2017 р. Справа № 917/1670/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", (вул. Старий Поділ, 5,Полтава,Полтавська область,36022) в особі Кременчуцької філії (39601, м. Кременчук, пр-т Свободи, 8)

до Кременчуцької гімназії 5 ім. Т.Г.Шевченка, пров. Г. Бресту, 65, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 147 529,62 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін, які були присутні в судовому засіданні 08.12.2016 року:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №10-73/2141 від 22.02.2016 року

від відповідача: ОСОБА_2 дов. №472 від 06.12.2016 року

Представники сторін, які були присутні в судовому засіданні 10.01.2017 року:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №10-73/2141 від 22.02.2016 року

від відповідача: відсутні

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 08.12.2016 року на підставі ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 10.01.2016 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Обставини справи: розглядається позовна заява про стягнення 147 529,62 грн. за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №1733 від 01.01.2010 року, з яких: 36157,39 грн. - пеня, 103073,29 грн. - інфляційні, 8298,94 грн. - 3% річних.

15.11.2016 року від позивача на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі надійшли наступні документи: копії довіреностей, копії платіжних доручень, копії банківських виписок, копії виписок по рахунку (арк. с. 73-106).

01.12.2016 року від позивача на виконання вимог ухвали суду від 15.11.2016 року надійшов детальний розрахунок пені, 3% річних, інфляційних та заперечення на відзив відповідача (арк. с. 115-121).

08.12.2016 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками (арк. с. 121-164), в якому відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що заборгованість за постачання теплової енергії у відповідача відсутня, оскільки договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №1733 від 01.01.2010 року припинив свою дію 26.11.2011 року після укладення між сторонами інших договорів про закупівлю про закупівлю теплової енергії в гарячій воді № 1733/1 від 26.12.2011 року, №1733/1 від 05.03.2012 року, №1733/2 від 14.01.2013 року, №1733/4 від 27.01.2014 року, №1733/5 від 14.01.2015 року, №1733/6 від 24.02.2016 року. Тому підстави для нарахування штрафних санкцій між сторонами були врегульовані щорічними договорами про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, а не умовами двору № 1733 від 01.01.2010р.

Також відповідач посилається на пропуск позивачем позовної давності щодо правовідносин за договором № 1733 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.01.2010 року.

Представник позивача в судовому засіданні 08.12.2016 року підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 08.12.2016 року проти позову заперечував з підстав наведених у відзиві. Додатково представник відповідача посилався на те, що позивачем не надано суду належних доказів отримання відповідачем рахунків на оплату наданих послуг за договором.

20.12.2016 року від позивача до суду надійшли пояснення щодо нарахування інфляційних втрат (арк. с. 171-173) та заперечення на відзив відповідача (акр. с. 174-177).

28.12.2016 року позивача до суду надійшов лист, в якому позивач повідомляє суд про зміну своїх платіжних реквізитів (арк. с. 178).

Відповідач повноважного представника в судове засідання 10.01.2017 року не направив, про час, місце та дату його проведення був повідомлений належним чином під розписку в попередньому судовому засіданні. 10.01.2017 року від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення слухання справи в зв'язку зі складними погодними умовами (арк. с. 179).

Суд відмовляє в задоволенні даного клопотання виходячи з наступного.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців з дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

В даному випадку суд вже продовжував строки розгляду справи ( в протоколі від 08.12.2016 року) за клопотанням сторін. Отже, строк розгляду справи (2 місяці і 15 днів) закінчився, а тому суд не може більше відкладати розгляд справи.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, господарський суд повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, строк розгляду справи, встановлений ГПК України, закінчився, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні 10.01.2017 року підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив:

між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (позивач, теплопостачальна організація ) та Кременчуцькою гімназією №5 ім. Т.Г. Шевченка (відповідач, споживач) було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1733 від 01.01.2010 року з додатками ( арк. с. 14-18).

01.06.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 1733 від 01.01.2010 року (арк. с. 13).

Згідно п.1.1 договору теплопостачальна організація зобовязалася надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобовязався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки та на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Відповідно до п. 2.2.2 договору відповідач зобовязався оплачувати постачальнику вартість спожитої теплової енергії та додаткові рахунки, виписані на підставі даного договору, згідно з умовами цього Договору та додатку до нього №4 Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію.

Відповідно до п.1 додатку до договору №4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" розрахунковим періодом є календарний місяць. Поняття розрахунковий період та календарний місяць при розрахунках за спожиту теплову енергію вважаються прирівняними.

Розрахунки за теплову енергію проводяться споживачем грошовими коштами, або іншими формами розрахунків, які не суперечать чинному законодавству України, на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації.

За дату оплати приймається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації.

Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаним в додатку №2 Гкал, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця.

Розрахунки за використану теплову і енергію здійснюються за тарифом, затвердженими в установленому законом порядку.

Сплату рахунків теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, споживач зобов'язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що відповідачем були порушені договірні зобов'язання перед ним в частині своєчасної оплати за спожиту теплову енергію, у визначені договором строки.

Викладене позивач підтверджує виставленими відповідачу рахунками на оплату отриманих послуг, реєстрами отримання рахунків та платіжними дорученнями з оплати відповідачем вартості спожитої теплової енергії (арк. с. 19-61, 76-106).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача:

- 36 157,39 грн. пені за прострочення зобов'язання листопад 2015р.- квітень 2016р. за загальний період з 15.12.2015р. по 19.05.2016р.;

- 103 073,29 грн. втрат від інфляції за прострочення зобов'язань за жовтень 2013р., січень 2014р., березень 2014р., квітень 2014р., жовтень 2014р. - листопад 2014р., грудень 2014р., січень 2015р. - травень 2015р., листопад 2015р. січень 2016р. - квітень 2016р. за загальний період з 26.10.2013р. по 19.05.2016р.

- 8 298,94 грн. 3% річних за прострочення зобов'язань за жовтень 2013р., грудень 2013р., січень 2014р.- квітень 2014р., жовтень 2014р. - листопад 2014р., грудень 2014р., січень 2015р. - травень 2015р., листопад 2015р. січень 2016р. - квітень 2016р. за загальний період з 26.10.2013р. по 19.05.2016р. (розрахунки арк. с. 9-12, 116-120, 172-173).

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Наданими до справи доказами підтверджуються факт існування між сторонами заснованих на договорі постачання електричної енергії правовідносин з приводу постачання теплової енергії в гарячій воді.

Статтею 275 ГК України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

З огляду на визначений сторонами в договорі порядок розрахунків за спожиту теплову енергію, дати здійснених відповідачем проплат рахунків, матеріалами справи підтверджено, порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо здійснення вчасних розрахунків за спожиту теплову енергію.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

В пункті п.6 додатку №4 до договору сторони погодили, що за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного позивачем заявлено до стягнення:

- 36 157,39 грн. пені за прострочення зобов'язання листопад 2015р.- квітень 2016р. за загальний період з 15.12.2015р. по 19.05.2016р.;

- 103 073,29 грн. втрат від інфляції за прострочення зобов'язань за жовтень 2013р., січень 2014р., березень 2014р., квітень 2014р., жовтень 2014р. - листопад 2014р., грудень 2014р., січень 2015р. - травень 2015р., листопад 2015р. січень 2016р. - квітень 2016р. за загальний період з 26.10.2013р. по 19.05.2016р.

- 8 298,94 грн. 3% річних за прострочення зобов'язань за жовтень 2013р., грудень 2013р., січень 2014р.- квітень 2014р., жовтень 2014р. - листопад 2014р., грудень 2014р., січень 2015р. - травень 2015р., листопад 2015р. січень 2016р. - квітень 2016р. за загальний період з 26.10.2013р. по 19.05.2016р. (розрахунки арк. с. 9-12, 116-120, 172-173).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, 3% річних та інфляційних з урахуванням моменту виникнення зобовязань щодо оплати за кожний окремий місяць та здійснених відповідачем проплат, суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені, 3% річних та інфляційних є правомірним.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Заперечення відповідача щодо неправильного визначення позивачем підстави позову судом відхиляються виходячи з наступного.

Позивачем підставою позову визначено договір № 1733 від 01.01.2010р. про постачання теплової енергії в гарячій воді, а відповідач вказує на те, що договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №1733 від 01.01.2010 року припинив свою дію 26.11.2011 року після укладення між сторонами щорічних договорів про закупівлю про закупівлю теплової енергії в гарячій воді: № 1733/1 від 26.12.2011 року, №1733/1 від 05.03.2012 року, №1733/2 від 14.01.2013 року, №1733/4 від 27.01.2014 року, №1733/5 від 14.01.2015 року, №1733/6 від 24.02.2016 року (арк. с. 124-139)

Як вбачається зі змісту наданих відповідачем договорів про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, укладених між сторонами: № 1733/1 від 26.12.2011 року, №1733/1 від 05.03.2012 року, №1733/2 від 14.01.2013 року, №1733/4 від 27.01.2014 року, №1733/5 від 14.01.2015 року, №1733/6 від 24.02.2016 року (арк. с. 124-139), їх умови визначають загальні положення поставки теплової енергії, обсяги постачання теплової енергії на період їх дії, ціну договору, строк поставки, загальні умови оплати та відповідальності, загальний перелік прав та обов'язків. При цьому, у розділі ХІ "Інші умови договору" (п.11.2) сторони узгодили, що умови постачання теплової енергії, не передбачені цими договорами, регулюються між сторонами чинним законодавством, Правилами користування тепловою енергією та договором № 1733 від 01.01.2010р. на постачання теплової енергії в гарячій воді.

Оскільки саме умови договору № 1733 від 01.01.2010р. про постачання теплової енергії в гарячій воді визначає порядок розрахунків за спожиту теплову енергію (Додаток № 4), визначає розмір відповідальності сторін (розділ 4, п. 6 Додатку № 4), суд відхиляє заперечення відповідача щодо неправильного визначення позивачем підстави позову.

З огляду на наведене вимоги позивача судом оцінюються виходячи з умов договору № 1733 від 01.01.2010р. про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Також відповідач просить суд застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Пунктом 1 ч. 2 ст.258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно позовних вимог пеня нарахована позивачем на заборгованість за теплову енергію спожиту в листопаді 2015 року, січні 2016 року - квітні 2016 року за загальний період з 15.12.2015 року по 19.05.2016 року, 3% річних нараховані позивачем на заборгованість за теплову енергію спожиту в жовтні 2013р., грудні 2013р., січні 2014р.- квітні 2014р., жовтні 2014р. - листопаді 2014р., грудні 2014р., січні 2015р. - травні 2015р., листопаді 2015р., січні 2016р. - квітні 2016р. за загальний період з 26.10.2013р. по 19.05.2016р., інфляційні нараховані позивачем на заборгованість за теплову енергію спожиту в жовтні 2013р., січні 2014р., березні 2014р., квітні 2014р., жовтні 2014р. - листопаді 2014р., грудні 2014р., січні 2015р. - травні 2015р., листопаді 2015р., січні 2016р. - квітні 2016р. за загальний період з 26.10.2013р. по 19.05.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи з даним позовом позивач звернувся до суду 17.10.2016р., що підтверджується поштовим штампом на конверті в якому позовна заява надійшла до суду (арк. с. 67), тобто в межах строку визначено статтями 257-258 ЦК України. Отже, заперечення відповідача щодо пропуску строку позовної давності є безпідставними та необґрунтованими.

Також у відзиві відповідача зазначає про те, що строк виконання зобов'язання з оплати пені, річних та інфляційних не настав, оскільки не пред'являв відповідачу відповідної вимоги. Дані твердження відповідача суперечать його ж позиції щодо пропуску позивачем строку позовної давності та також відхиляються судом як необґрунтовані та безпідставні.

Усні заперечення представника відповідача в попередньому судовому засіданні стосовно того, що позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували отримання відповідачем рахунків на оплату наданих послуг за договором спростовуються самим фактом оплати цих рахунків відповідачем та матеріалами справи ( арк. справи 41-61).

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 36 157,39 грн. пені, 8 298,94 грн. 3 % річних та 103 073,29 грн. інфляційних обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами (в мат. справи), і підлягають задоволенню.

Заяв про зменшення розміру штрафних санкцій від відповідача не надходило.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні з даним позовом, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 33,43,49,82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Кременчуцької гімназії №5 ім. Т.Г.Шевченка (пров. Г. Бресту, 65, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікаційний код 21065759) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022, ідентифікаційний код 00131819) в особі Кременчуцької філії (пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601, ідентифікаційний код 25717118, р/р №8003 в АТ "ТАСКОМБАНК", МФО 339500) 36 157,39 грн. пені, 8 298,94 грн. 3 % річних, 103 073,29 грн. інфляційних, 2212,94 грн. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 12.01.2017 р.

Суддя Тимощенко О.М.