ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.01.2017 Справа № 920/1039/16

Господарський суд Сумської області у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/1039/16

за позовом Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області, м. Путивль Сумської області,

до відповідача Приватного підприємства «Люкс», м. Путивль Сумської області,

про стягнення 85638,55 грн.,

за участю представників:

позивача не зявився,

відповідача ОСОБА_1 за довіреністю № 18 від 05.12.2016.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь збитків у розмірі 181659,77 грн., заподіяних внаслідок користування відповідачем 59/100 частин земельної ділянки, загальна площа якої 0,0966 га, у період з 25.05.2006 року по 31.05.2016 року без правовстановлюючих документів на 59/100 частин земельної ділянки, площа 100 частин якої складає 0,0966 га.

Відповідач у своїх письмових запереченнях проти позову послався, зокрема, на сплив позовної давності щодо позовних вимог про стягнення збитків за період з 2006 року по 2013 рік.

Позивач подав суду заяву від 02.12.2016 року № 2269 про зменшення розміру позовних вимог до 85638,55 грн. і просить суд стягнути з відповідача на свою користь збитки у розмірі 85638,55 грн., заподіяні внаслідок користування відповідачем 59/100 частин земельної ділянки, загальна площа якої 0,0966 га, у період з 01.10.2013 року по 31.05.2016 року без правовстановлюючих документів на вищезгадані 59/100 частин земельної ділянки, загальна площа якої становить 0,0966 га.

Відповідач заперечує проти позовних вимог позивача, вважаючи, що вони не мають під собою правового підґрунтя. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача подав суду для огляду оригінал технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди ПП «Люкс» 2012 року, а також оригінал Технічного паспорту (інвентаризаційна справа № 164 Путивльського бюро технічної інвентаризації) на 59/100 частин триповерхового будинку з підвалом по вулиці Курська (бувша вулиця Кірова, а нині проспект Іонна Путивльського) № 75 в м. Путивль Сумської області (копії залучені до справи).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.05.2016 року між ОСОБА_2 (продавцем) та відповідачем (покупцем) був укладений договір купівлі продажу нежитлової будівлі, за яким продавець продав, а покупець купив 59/100 часток належної продавцю нежитлової будівлі, магазин ресторан готель, загальною площею 1713,4 кв. м., що знаходиться в м. Путивль Сумської області по вул.. Кірова за номером 75, на земельній ділянці, яка знаходиться у комунальній власності Путивльської міської ради.

Згідно Технічного паспорту триповерхового будинку з підвалом за № 75 по вул. Курська (бувша вул. Кірова) в м. Путивль Сумської області, оригінал якого оглянуто судом у судовому засіданні 05.01.2017 року (копія долучена до справи), будинок займає 530 м. кв. земельної площі, а придбані відповідачем приміщення будинку, що складають 59/100 часток загальної площі будинку, розташовані частково у підвалі та на першому поверсі (101,9 кв. м. та 113,5 кв. м. відповідно), а також на другому і третьому поверхах (457,3 кв. м. та 460,9 кв. м. відповідно).

Позивач звертає увагу суду на те що в договорі купівлі-продажу від 24.05.2006 року, укладеному між ОСОБА_2 та відповідачем, зазначено, що покупець, згідно статті 120 Земельного кодексу України, зобовязаний укласти договір оренди земельної ділянки з Путивльською міською радою.

Вищезгадане зобовязання не є договірним зобовязанням відповідача перед позивачем, оскільки останній не є стороною договору купівлі-продажу від 24.05.2006 року, а у статті 120 Земельного кодексу України (в редакції на момент укладення згаданого договору) йдеться не про зобовязання нового власника будівлі (частини будівлі), а про визначення права на земельну ділянку при переході права на будівлю (частину будівлі).

Зокрема, частиною другою статті 120 Земельного кодексу України (в редакції на момент укладення договору) визначено, що при відчуженні будівель та споруд,які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки, а частиною четвертою тієї ж статті визначено, що при переході права власності на будівлю та споруди до кількох осіб (а після укладенні згаданого вище договору право власності на триповерхову будівлю № 75 по вул. Кірова у м. Путивль перейшло щодо певних приміщень на різних поверхах будівлі до двох осіб) право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Таким чином, згідно частини четвертої статті 120 Земельного кодексу України, право відповідача, до якого перейшло право власності на 59/100 часток триповерхової будівлі з підвалом, на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі, оскільки інше не передбачено у договорі купівлі продажу нежитлової будівлі від 24.05.2006 року.

При цьому суд звертає увагу на те, що у частині четвертій статті 120 Земельного кодексу України, як і у статтях 124 та 125 того ж Кодексу, йдеться не про право на частину земельної ділянки, а про право саме на земельну ділянку, яка має бути відображена серед істотних умов договору оренди земельної ділянки, згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі», тобто це має бути обєкт оренди земельна ділянка з визначеним в натурі місцем розташування та розміром, який вимірюється не в ідеальних частинах від реального розміру певної земельної ділянки, а в гектарах або квадратних метрах.

Згідно статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно статті 125 Земельного кодексу України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в діючій на той час редакції), відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

До укладення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 24.05.2006 року ОСОБА_2 користувалася земельною ділянкою загальною площею 0,0966 га в м. Путивль по вул. Кірова, 75 на підставі договору оренди землі від 20.09.2004 року, укладеного з Путивльською міською радою (позивачем), зареєстрованого Путивльським відділом центру Державного земельного кадастру 08.11.2004 року за № 24.

Передача земельної ділянки площею 0,0966 га ОСОБА_2 в оренду була здійснена з розробленням проекту відведення земельної ділянки на підставі рішення Путивльської міської ради від 31.10.2003 року (пункт 18 договору оренди землі від 20.09.2004 року). Договір оренди землі від 20.09.2004 року укладено на 15 років (пункт 8 договору), тобто до 07.11.2019 року.

Після відчуження (продажу) ОСОБА_2 частини будівлі (59/100 часток), розташованої на вищезгаданій земельній ділянці загальною площею 0,0966 га, Путивльська міська рада всупереч вимогам статей 120, 124, 125 Земельного кодексу України та статті 15 Закону України «Про оренду землі» прийняла рішення від 27.08.2008 року «Про зміну договору оренди на земельну ділянку по вул. Кірова. 75».

В рішенні міської ради від 27.08.2008 року зазначено: «Розглянувши технічну документацію з землеустрою, що посвідчує право оренди на земельну ділянку по вул. Кірова, 75 ОСОБА_2, яка продала частину будівлі (59/100 часток), згідно договору купівлі-продажу від 24.05.2006 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1223 і просить перерахувати орендну плату, згідно площі, яка залишилась (41/100 часток), на підставі статей 120, 124, 125, 126 Земельного кодексу України та пункту 12 Перехідних положень цього кодексу, міська рада вирішила: 1. Передати ОСОБА_2 в довгострокову оренду земельну ділянку для підприємницької діяльності площею 0,0396 га по вул. Кірова, 75 в м. Путивль у спільній сумісній власності, терміном на 15 років. 2. Встановити оренду плату за використання земельної ділянки 7% від нормативної грошової оцінку. 3. ОСОБА_2 перезаключити договір оренди на земельну ділянку з Путивльською міською радою . 4. Доручити першому заступнику міського голови ОСОБА_3 підписати договір оренди на земельну ділянку від імені міської ради».

Тобто, міська рада, розглянувши технічну документацію із землеустрою, розроблену на підставі рішення міської ради від 30.10.2003 року (проект відведення земельної ділянки площею 0,0966 га по вул. Кірова, 75 в м. Путивль), на підставі якої був укладений між Путивльською міською радою та ОСОБА_2 договір оренди землі від 20.09.2004 року, за яким міська рада вже передала, а ОСОБА_2 прийняла в строкове платне користування до 07.11.2019 року (на 15 років) земельну ділянку площею 0,0966 га по вул. Кірова, 75 у м. Путивль, у звязку з проханням ОСОБА_2 перерахувати орендну плату пропорційно частини будівлі (41/100 часток), що залишилась у її власності після продажу іншої частини будівлі (59/100 часток), розташованої на земельній ділянці площею 0,0966 га по вул. Кірова, 75 в м. Путивль, вирішила начебто передати ОСОБА_2 в довгострокову оренду начебто земельну ділянку площею 0,0396 га (площа частини земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки площею 0,0966 га пропорційно кількості часток будівлі, що залишилась у власності ОСОБА_2 (41/100 часток) після продажу 59/100 часток будівлі, була визначена віртуально шляхом ділення 0,0966 га на 100 часток будівлі і множенням одержаного результату 0,000966 га на 41 частку будівлі, внаслідок чого й визначений розмір площі віртуальної земельної ділянки 0,0396 га, що фактично є арифметично визначеним розміром невідомо де розміщеної частини земельної ділянки загальною площею 0,0966 га, що передана ОСОБА_2 за договором оренди землі від 20.09.2004 року).

На підставі вищезгаданого рішення від 27.08.2008 року «Про зміну договору оренди на земельну ділянку по вул. Кірова, 75» (мається на увазі земельна ділянка площею 0,0966 га, передана ОСОБА_2 на 15 років за договором оренди землі від 20.09.2004 року, з розробленням проекту її відведення) Путивльська міська рада 25.12.2008 року уклала з ОСОБА_2 договір оренди землі, за яким начебто передається 41/100 частини земельної ділянки площею 0,0396 га від загальної площі 0,0966 га, у тому числі: капітальна забудова 0,0541 га, під спорудами 0,0040 га, під проїздами, проходами, площадками 0,0385 га (пункт 2 договору від 25.12.2008 року).

Згідно пункту 3 договору оренди землі від 25.12.2008 року, на земельній ділянці знаходяться обєкти нерухомого майна: трьохповерхова нежитлова будівля гастроному № 1, що включає в себе: підвал, приміщення магазинів на першому поверсі, ресторан на другому поверсі, готель на третьому поверсі, а також інші обєкти інфраструктури: проїзди в межах земельної ділянки заасфальтовані.

Договір укладено на 15 років (пункт 8 договору), тобто до 22.02.2024 року, оскільки зареєстровано договір у Путивльському районному відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» 23.02.2009 року за № 64.

У пункту 18 договору оренди землі від 25.12.2008 року зазначено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що земельна ділянка площею 0,0396 га (обєкт оренди, який згідно статті 15 Закону України «Про оренду землі», в чинній на той час редакції, повинен мати місце розташування та розмір на поверхні землі, а не віртуальний пропорційно ідеальних часток будівлі) не була сформована, місце її розташування на поверхні землі (в натурі) не визначалось, фактичні розміри земельної ділянки (частини земельної ділянки загальною площею 0,0966 га) не визначались на поверхні землі, а відтак відсутній обєкт оренди за договором оренди землі від 25.12.2008 року.

Таким чином, Путивльська міська рада при прийнятті рішення від 27.08.2008 року «Про зміну договору оренди на земельну ділянку по вул. Кірова, 75» та при укладенні договору оренди землі від 25.12.2008 року з ОСОБА_2 щодо передачі в оренду 41/100 частини земельної ділянки площею начебто 0,0396 га від загальної площі 0,0966 га, у т.ч.: капітальна забудова 0,0541 га, під спорудами 0,0040 га, під проїздами, проходами, площадками 0,0385 га, діяла незаконно, зокрема, всупереч вимогам статті 19 Конституції України, згідно частини другої якої, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини другої статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на той час), відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Незважаючи на фактичну відсутність однієї з істотних умов договору оренди землі від 25.12.2008 року (обєкта оренди) і наявність підстав для визнання цього договору недійсним, договір було зареєстровано і він не був визнаний недійсним відповідно до закону, але вищезгадані незаконні дії Путивльської міської ради (позивача) у значній мірі спричинили відповідачеві перешкоди в укладені договору оренди землі з позивачем щодо оренди земельної ділянки по вул. Кірова, 75 в м. Путивль.

Рішеннями від 03.12.2009 року та від 19.10.2010року, які виносилися на підставі клопотань відповідача, позивач надавав відповідачеві дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення в оренду частини земельної ділянки по вул. Кірова, 75 в м. Путивль.

Виготовленню технічної документації із землеустрою на частину земельної ділянки по вул. Кірова, 75 перешкоджала наявність вже укладеного та зареєстрованого договору оренди землі від 25.12.2008 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2, за яким вже було передано позивачем ОСОБА_2 41/100 частини земельної ділянки загальною площею 0,0966 га, але місце розташування тієї 41/100 частини земельної ділянки площею 0,0966 га, на якій знаходиться триповерхова будівля, 41/100 приміщень якої належить ОСОБА_2, а 59/100 частин приміщень (на різних поверхах) належить відповідачеві, не визначено, що у своєю чергу унеможливлювало і унеможливлює на даний час визначення місця розташування земельної ділянки, що мала б бути обєктом оренди для відповідача, оскільки обєктом оренди, згідно закону, може бути лише земельна ділянка, а не її частина з невизначеним місцем розташування.

У 2012 році була виготовлена приватним підприємцем ОСОБА_4 (ліцензія АВ № 368947) технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди ПП «Люкс» на території м. Путивль, вул. Кірова, 75, на виконання рішення 33 сесії шостого скликання Путивльської міської ради від 22.11.2012 року «Про надання дозволу ПП «Люкс» на складання технічної документації із землеустрою, яка посвідчує право оренди 59/100 частини земельної ділянки по вул. Кірова, 75 в м. Путивль.

Як уже зазначалося вище, як нормами Земельного кодексу України, зокрема статтями 12, 120, 124, 125, так і нормами Закону України «Про оренду землі» зокрема, статтями 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 13, 15, 16, передбачено передачу в оренду земельних ділянок (обєкта оренди), а не частин земельних ділянок (частин обєкту оренди).

Згідно статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Стаття 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час надання в оренду ОСОБА_2 41/100 частини земельної ділянки) також передбачає в якості істотної умови договору оренди землі обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки) і не допускає передачі в оренду частини обєкту оренди (частини земельної ділянки, яка не має місця розташування на поверхні землі з установленими межами і, відповідно, визначеними її межами та розміром).

З огляду на вищевикладене, незаконним є рішення Путивльської міської ради від 22.11.2012 року, яким надано відповідачеві дозвіл на складання технічної документації, яка посвідчує право оренди на 59/100 частини земельної ділянки орієнтовною площею 0,0966 га по вул. Кірова, 75 в м. Путивль.

У звязку з тим, що земельна ділянка, загальна площа якої 0,0966 га по вул. Кірова, 75 в м. Путивль вже була надана в оренду ОСОБА_2 (за договором 2004 року зі сплатою орендної плати з усієї площі земельної ділянки, а за договором 2008 року зі сплатою орендної плати пропорційно 41/100 частині власності будівлі, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0966 га, але без встановлення місця розташування 41/100 частини земельної ділянки площею 0,0966 га), то надання ще одному орендарю (відповідачеві) тієї ж самої земельної ділянки площею 0,0966 га під тією ж самою триповерховою будівлею по вул. Кірова, 75 в м. Путивль було неможливо та незаконно, оскільки існувала і існує на даний час лише одна земельна ділянка за цією адресою, місце розташування та розмір якої встановлено це земельна ділянка площею 0,0966 га.

Оскільки не було виділено з тієї земельної ділянки загальною площею 0,0966 га нової земельної ділянки (з визначенням місця розташування) пропорційно 41/100 частини власності у триповерховій будівлі по вул. Кірова, 75 в м. Путивль для ОСОБА_2 при передачі їй в оренду позивачем у 2008 році фактично частини земельної ділянки з невизначеним місцем розташуванням, то переданою в оренду ОСОБА_2 була і залишалася фактично вся земельна ділянка площею 0,0966 га по вул. Кірова, 75 в м. Путивль, так як іншої сформованої земельної ділянки за цією адресою не було і немає, а розмір орендної плати був визначений пропорційно 41/100 часток вартості будівлі по вул. Кірова, 75 в м. Путивль.

Тому в абрисі земельної ділянки та викопіюванні із плану населеного пункту з нанесенням меж земельної ділянки, що передається в оренду, які є складовими технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди ПП «Люкс» (2012 року), зазначена саме земельна ділянка загальною площею 0,0966 га (неподільна), а орендарями цієї земельної ділянки зазначені ПП «Люкс» (59/100), ОСОБА_2 (41/100).

Таким, чином, є лише один обєкт оренди земельна ділянка площею 0,0966 га і передачею цього обєкту оренди (земельної ділянки) ОСОБА_2 Путивльська міська рада унеможливила передачу того ж самого обєкту оренди іншому орендареві (відповідачеві), оскільки при укладенні договору оренди землі від 25.12.2008 року з ОСОБА_2 не було створено іншого обєкту оренди землі (іншої земельної ділянки), а відтак обєктом оренди за договором від 25.12.2008 року залишилась земельна ділянка площею 0,0966 га, але зі сплатою орендної плати у пропорції 41/100 частини земельної ділянки.

Оскільки, згідно статті 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції Закону України від 07.07.2011 року № 3613-VI), істотною умовою договору оренди землі є обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), то у складі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди ПП «Люкс», є кадастровий план :02:026:0020 знову ж таки на земельну ділянку площею 0,0966 га по вул. Кірова, 75 в м. Путивль (оскільки це одна єдина земельна ділянка за цією адресою, на якій знаходиться триповерхова будівля, що знаходилась у власності ПП «Люкс» та ОСОБА_2В.), орендодавцями якої зазначені: ПП «Люкс» (59/100), ОСОБА_2 (41/100).

За таких обставин у позивача (орендодавця) не було законних підстав для надання в оренду земельної ділянки площею 0,0966 га, кадастровий номер :02:026:0020 по вул. Кірова, 75 в м. Путивль відповідачеві, а також не було законних підстав для надання частини тієї ж земельної ділянки (частини обєкту оренди) за відсутності місця розташування та розміру такої частини, яка мала б бути сформована як окремий обєкт оренди (окрема земельна ділянка) поряд з іншим окремим обєктом оренди (окремою земельною ділянкою з певними межами, місцем розташування та розміром), який мав бути наданий у встановленому законом порядку ОСОБА_2

Проте, всупереч вищезгаданому чинному законодавству (Конституції та законам України), Путивльська міська рада прийняла рішення від 31.01.2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди ПП «Люкс» на земельну ділянку, кадастровий номер 020260020, по вул. Кірова, 75 в м. Путивль із земель житлової та громадської забудови (для подальшого використання в громадських цілях)», яким затвердила вищезгадану технічну документацію, вирішила надати в оренду ПП «Люкс» земельну ділянку (а фактично несформовану її частину, розмір, межі та місце розташування якої не визначені) по вул. Кірова, 75 площею 0,0966 га (в долях) 59/100 терміном на 10 років, а також зобовязала ПП «Люкс» в місячний термін з дня прийняття рішення укласти договір оренди на земельну ділянку (а земельною ділянкою є лише єдина неподільна земельна ділянка площею 0,0966 га) з Путивльською міською радою та зареєструвати його в реєстраційній службі Путивльського районного управління юстиції.

Згідно частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Оскільки рішення Путивльської міської ради від 31.03.2013 року, яким затверджено технічну документацію щодо однієї земельної ділянки площею 0,0966 га з одним кадастровим номером :02:026:0020 по вул. Кірова, 75, в м. Путивль (одного неподільного обєкту оренди) для двох орендарів: ПП «Люкс» та ОСОБА_2 без визначення окремих земельних ділянок (окремих обєктів оренди землі) для двох орендарів: ПП «Люкс» надано фактично не земельну ділянку (не обєкт оренди), а 59/100 земельної ділянки площею 0,0966 га по вул. Кірова, в м. Путивль всупереч чинному законодавству України, то господарський суд не застосовує це рішення при вирішенні даного господарського спору, а відтак суд не вбачає ні законних підстав, ні можливості для відповідача укласти в установленому законом порядку з позивачем договір оренди земельної ділянки площею 0,0966 га (в долях) 59/100, оскільки укладення договору оренди землі на частину земельної ділянки (частину обєкту оренди) чинним законодавством не передбачено.

Відтак, нарахування позивачем збитків за використання ПП «Люкс» частини земельної ділянки без укладення договору оренди землі за період з 01.02.2013 року по 31.05.2016 року в сумі 85638,55 грн. є безпідставним та необґрунтованим, оскільки саме незаконні дії позивача щодо надання в оренду орендарям (ОСОБА_2 та ПП «Люкс») всупереч вимогам чинного законодавства частин єдиного неподільного обєкта оренди спричинили укладення ним з ОСОБА_2 25.12.2008 року договору оренди землі, який суперечить вимогам чинного законодавства, та унеможливили укладення з відповідачем договору оренди землі, який би відповідав чинному законодавству, оскільки, як уже зазначалося вище, укладення договору оренди на частину земельної ділянки (частину обєкту оренди) чинним законодавством України не передбачено і навіть укладений відповідачем з позивачем договір оренди частини земельної ділянки площею 0,0966 га (в долях) 59/100, невизначена інша частина якої вже орендувалася ОСОБА_5 (без визначення місця знаходження, меж та розміру на поверхні землі), не міг набрати чинності, оскільки не підлягав би державній реєстрації, так як земельна ділянка (обєкт оренди) площею 0,0966 га по вул. Кірова, 75 у м. Путивль вже перебувала в оренді і поділ тієї земельної ділянки (того обєкту оренди) не здійснювався.

Як свідчать матеріали справи, в подальшому ОСОБА_2 було продано ОСОБА_6 20/100 часток будівлі по вул. Кірова, 75 в м. Путивль, (потім вул. Курська, 75, потім проспект Іоанна Путивльського, 75) і згідно рішення 7 сесії 7 скликання Путивльської міської ради від 23.03.2016 року № 196-МР орендодавець територіальна громада м. Путивль в особі Путивльської міської ради та орендарі: ОСОБА_6 (20/100), ОСОБА_2 (21/100), ПП «Люкс (59/100) уклали договір оренди землі від 29.04.2016 року, за яким орендодавець передає, а орендарі приймають в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться в м. Путивль по вул. Курська (бувша Кірова), 75, загальною площею 0,0966 га, кадастровий номер :02:026:0028. Договір укладено на 10 років і діє до 29.04.2026 року. Згідно акту приому-передачі земельної ділянки площею 0,0966 га по вул. Курська (бувша Кірова), 75, орендодавець 29.04.2016 року передав орендарям: ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ПП «Люкс» земельну ділянку загальною площею 0,0966 га (обєкт оренди).

Вищезгадане рішення позивача від 23.03.2016 року № 196-МР та укладений на його підставі договір оренди земельної ділянки площею 0,0966 га (обєкту оренди, на якому знаходиться триповерхова будівля, і який є неподільним) є правомірними і підтверджують, що лише діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, позивач може уникнути збитків; що саме таким чином мав діяти позивач, надаючи в оренду саме земельну ділянку (обєкт оренди), а не невизначену частину земельної ділянки (частину обєкту оренди).

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 цього ж Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі усього вищевикладеного позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у даній справі покладаються повністю на позивача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи все вищевикладене, керуючись статтями 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 10.01.2017.

Суддя ОСОБА_7