ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.01.2017 Справа № 904/2919/16

За позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Січеслав", м. Дніпропетровськ

про стягнення 21 251,37 грн

Головуючий колегії : суддя - Воронько В.Д.

Члени колегії: судді - Мельниченко І.Ф., Євстигнеєва Н.М.

Представники:

від позивача: юрисконсульт претензійно-позовної групи ОСОБА_1, довіреність № 11/11-14 від 03.01.2017;

від відповідача: керівник ОСОБА_2, виписка з ЄДРЮФОП від 30.11.2015.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Січеслав" (далі - відповідач) про стягнення основного боргу у сумі 19596,74 грн, 3% річних у сумі 338,93 грн та інфляційних нарахувань у сумі 1315,70 грн, нарахованих позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору на надання послуг водопостачання та водовідведення № 10299, укладеного між сторонами 16.07.2007.

27.05.2016 позивач подав до суду заяву, у якій уточнив позовні вимоги, зазначивши про стягнення з відповідача 6135,376 грн основного боргу, 190,40 грн 3% річних та 255,27 грн інфляційних нарахувань.

Відповідач проти позову заперечив, позовні вимоги вважає необгрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають Закону, не підтверджені належними та допустимими доказами. На думку відповідача, вимоги позивача грунтуються лише на підставі його актів, які відповідачем не підписувались, а якщо й були підписані, то з зазначенням про незгоду з нарахуванням. Через що відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Не погоджуючись з доводами відповідача, позивач у судовому засіданні 08.06.2016 надав пояснення на відзив, у яких стверджував про обгрунтованість позовних вимог.

На підставі ст.77 ГПК України у судовому засіданні 08.06.2016 оголошено перерву до 09.06.2016.

09.06.2016 представник позивача подав письмові пояснення, у яких наполіг на правомірності віднесення платежів відповідача на погашення боргу в хронологічному порядку.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2016 у зв'язку зі складністю спору розгляд справи №904/2919/16 призначено колегіально.

На підставі розпорядження керівника апарату суду № 406 від 10.06.2016, відповідно до п.4 ст. 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" автоматизованою системою визначено наступний склад колегії: головуючий колегії суддя - Воронько В.Д., судді Рудовська І.А., Євстигнеєва Н.М.

Ухвалою від 10.06.2016 судова колегія прийняла справу до свого провадження та призначила розгляд справи на 14.07.2016.

У судовому засіданні 14.07.2016 позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, у якій зазначив про зменшення розміру основного боргу, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 6 224,05 грн, з яких: 5 778,08 грн основний борг, 190,40 грн 3% річних та 255,27 грн інфляційних нарахувань. На підтвердження заявлених вимог позивач подав розрахунок. Судом розцінено цю заяву, як зменшення розміру позовних вимог та прийнято до розгляду.

Відповідач на вимогу ухвали суду подав контррозрахунок заборгованості.

Відповідно до п. 2.3.25 Положення про автоматизовану систему 03.08.2016, здійснено повторний автоматизований розподіл для визначення судді з метою заміни судді Рудовської І.А. через її відпустку. Автоматизованою системою визначено наступний склад колегії: головуючий колегії суддя - Воронько В.Д., судді Золотарьова Я.С. та Євстигнеєва Н.М.

Ухвалою суду від 03.08.2016 справа прийнята до розгляду новим складом колегії та призначена до розгляду на 13.09.2016.

13.10.2016 відповідач надав докази оплат за водопостачання та водовідведення.

На підставі ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 13.10.2016 оголошено перерву до 18.10.2016.

18.10.2016 відповідачем також надано докази оплат заборгованості та повідомлено, що в ході проведення додаткової звірки по оплатам за спожите водопостачання та водовідведення за 2014-2015 рік позивачем не враховано оплату, яку стягнуто Амур-Нижньодніпровським ВДВС ДМУЮ від 28.05.2015 згідно наказу господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2014 № 904/5616/14.

Позивач подав пояснення, у яких зазначив, що оплати на його розрахунковий рахунок не надходили.

Відповідно до п. 2.3.25 Положення про автоматизовану систему 03.08.2016, здійснено повторний автоматизований розподіл для визначення судді з метою заміни судді Золотарьової Я.С. через її відпустку. Автоматизованою системою визначено наступний склад колегії: головуючий колегії суддя - Воронько В.Д., судді Мельниченко І.Ф. та Євстигнеєва Н.М.

Ухвалою від 24.10.2016 судова колегія прийняла справу до свого провадження та призначила її до розгляду у засіданні суду.

Відповідач 15.11.2016 надав письмові пояснення, у яких зазначив про проведення ним додаткової звірки та надіслання відповідного звіту щодо звірки. Відповідач також зазначив, що позивачу було надано платіжні доручення на суму 3977,72 грн щодо примусового стягнення за наказом суду № 904/5616/14 від 28.10.2014, які не було враховано позивачем.

15.11.2016 від Амур-Нижньодніпровському відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції надійшли пояснення, у яких повідомив про те, що в ході виконання наказу № 904/5616/14, виданого судом 28.10.2014 з рахунку боржника ОСББ "Січеслав" відповідно до вимог ст.ст. 43, 44 Закону України "Про виконавче провадження" було стягнуто, розподілено та перераховано:

18.03.2015 - 165,83 грн, з яких: 125,41 грн витрат за виконавчим провадженням; 36,75 грн боргу за виконавчим документом (перераховано на рахунок КП "Дніпроводоканал" пл./д № 1112 від 27.03.2015) та 3,67 грн виконавчого збору.

28.05.2015 - 3811,93 грн, з яких: 3465,39 грн боргу за виконавчим документом (перераховано на рахунок КП "Дніпроводоканал" пл./д № 1898 від 05.06.2015) та 346,64 грн виконавчого збору.

Представник позивача витребуваних судом документів не надав.

Представник відповідача у призначене на 12.12.2016 судове засідання не прибув без пояснення причин.

В судове засідання 26.12.2016 представник позивача не прибув, вимоги суду про проведення звірки взаємних розрахунків не виконані.

Судом задоволено клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 10.01.2017.

Вимоги суду про проведення звірки взаємних розрахунків позивачем не виконані.

Звертаючись до суду 14.04.2016 позивач в позовній заяві вказав, що ним в грудні 2014 року, за період з лютого по червень 2015 року та з жовтня 2015 року по лютий 2016 року надані відповідачу послуги на суму 27876,78 грн, а відповідач здійснив часткову оплату послуг за грудень 2014 року, лютий, жовтень, листопад 2015 року на суму 8280,04 грн, тому борг складає 19596,74 грн за грудень 2014 року та з лютого по жовтень 2015 року, що є протирічливим, оскільки при визначенні вартості наданих послуг позивач в розрахунку не вказував місяці з липня по вересень 2015 року. В доданому до позову розрахунку суми позову послуги за вказані місяці також не вказані.

Також до позовної заяви додані акти - рахунки надання послуг, жоден з яких відповідачем не підписаний.

27.05.2016 позивач подав до суду заяву "про уточнення позовних вимог", у якій зменшив розмір вимог про стягнення суми основного боргу до 6135,76 грн, посилаючись на те, що заборгованість за грудень 2014 року, лютий 2015 року, березень 2015 року та частково квітень 2015 року погашена до звернення позивача до суду, частина боргу сплачена відповідачем після звернення до суду.

У доданій до заяви довідці позивач вказав, що сума 6135,76 грн є боргом за послуги, надані у червні, жовтні, грудні 2015 року та за січень-лютий 2016 року.

Відповідач 02.06.2016 надав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що вимоги позивача нічим не підтверджені, грунтуються лише на актах позивача, які відповідачем не підписані або підписані із зазначенням про незгоду з нарахуваннями.

У відзиві відповідач виклав розрахунки вартості отриманих послуг за 2014, 2015 та 2016 роки, з яких слідує, що у 2015 році послуги оплачені повністю, за 2014 рік недоплачено 1663,00 грн, оскільки має місце переплата на суму 1906,90 грн за період 2010-2011 р.р., за січень 2016 року послуги оплачені повністю, за лютий 2016 року можлива наявність боргу в сумі 357,55 грн.

До справи відповідач надав копію звернення до керівництва позивача, яке отримане позивачем 22.09.2015, у якому викладені розрахунки вартості отриманих та оплачених послуг за 2009-2014 роки та заявлено прохання здійснити звірення взаємних розрахунків.

23.05.2016 відповідач звернувся до позивача з листом з проханням провести звірку взаємних розрахунків за 2015 рік та січень - березень 2016 року. У листі відповідачем викладені розрахунки вартості послуг та суми здійсненої оплати, з яких слідує, що у 2015 році надано послуг на 30336,47 грн і на таку ж суму здійснено оплату, січень 2016 року повністю оплачено, за лютий 2016 року нарахування не відповідають показанням лічильника, нарахування перевищено на 358,00 грн.

За доводами відповідача звернення залишені без реагування, належна звірка розрахунків не проведена.

Позивач 08.06.2016 та 09.06.2016 надав до суду пояснення на відзив відповідача, з яких слідує, що доводи відповідача про відсутність боргу ним не прийняті, позивач стверджує про наявність боргу в сумі 6135,76 грн та вказує, що грошові кошти, сплачені без зазначення призначення платежу, зараховані ним в рахунок погашення боргу за період, що виник раніше.

09.06.2016 відповідач знову звернувся до позивача з листом, до якого додав розрахунки вартості послуг за 2014 - 2016 роки та здійснених оплат і вказав про наявність боргу в сумі 896,64 грн станом на 01.06.2016.

14.07.2016 позивач подав заяву про "уточнення позовних вимог", якою зменшив розмір позовних вимог про стягнення основного боргу до 5778,08 грн у зв'язку з корегуванням в сторону зменшення на 357,68 грн вартості послуг за лютий 2016 року.

02.08.2016 позивач надав письмові пояснення, у яких зазначив про зарахування ряду здійснених відповідачем у 2015 та 2016 роках платежів в рахунок боргу, що виник у 2014 - 2015 роках, проте, за доводами та розрахунками відповідача, що наведені в адресованих позивачу листах ще в 2015 році, борг за 2014 рік та у 2015 році відсутній. Позивачем заперечень проти отримання вказаних сум у 2014 та 2015 роках не заявлено.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого:

- чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Розгляд справи тривав досить тривалий час і судом приймались заходи для з'ясування всіх обставин справи, а саме наявність боргу і його розмір на дату звернення позивача до суду та дату прийняття рішення у справі, оскільки це є важливим для визначення судом своїх процесуальних дій - а саме на яку суму має бути задоволений позов, в якій частині слід відмовити в позові чи припинити провадження у справі.

При зверненні до суду позивач вибірково визначив кілька місяців за 3 роки відносин з відповідачем, за які, за його доводами, мала місце заборгованість.

Під час розгляду справи позивач сам виявив безпідставність частини вимог і зменшив розмір позовних вимог за вказав про часткову сплату відповідачем боргу. При цьому сплачені відповідачем суми зараховувались ним за різні місяці, у яких надавались послуги.

Відповідач наголошував на незаконність таких дій та вказував про відсутність боргу за послуги, отримані в 2014 - 2015 роках, надав до суду відповідні розрахунки.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи досить тривалий період господарських відносин між сторонами, суд враховуючи наявні у справі матеріали, був позбавлений можливості визначити весь об'єм наданих відповідачу послуг та розмір здійсненої за них оплати, надати оцінку обгрунтованості дій позивача по зарахуванню здійснених оплат в рахунок погашення боргу при наявності заперечень відповідача щодо наявності боргу за ці періоди, тому фактично єдиною можливістю встановити стан розрахунків між сторонами було надання позивачем повного чіткого розрахунку позовних вимог, проведення сторонами спільної звірки взаємних розрахунків і як наслідок визначення наявності чи відсутності боргу.

Позивач зобов'язувався судом провести з відповідачем звірку взаємних рохрахунків та надати підписаний двома сторонами акт звірки ухвалами від 18.04.2016, 12.05.2016, 10.06.2016, 14.07.2016, 03.08.2016, 13.09.2016, 24.10.2016, 15.11.2016, 12.12.2016, 26.12.2016, але 10 ухвал суду не виконано без наявності причин для цього.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2014 по справі № 904/5616/14 з відповідача на користь позивача були стягнуто 6330,61 грн боргу та 1827,00 грн судового збору.

Відповідач поданим до суду 18.10.2016 листом повідомив, що на виконання рішення суду державною виконавчою службою з нього стягнуто на користь позивача суму 3977,72 грн.

Позивач 18.10.2016 подав письмові пояснення, у яких заперечив факт надходження йому цих грошових коштів (а.с. 212).

Листом від 14.11.2016 Амур-Дніпровський відділ ДВС м. Дніпро повідомив, що під час виконання рішення суду ним на рахунок КП "Дніпроводоканал" перераховано 27.03.2015 сума 36,75 грн і 05.06.2015 сума 3465,39 грн.

Після цього позивач листом від 20.12.2016 повідомив, що ці суми ним вже були враховані в рахунок погашення боргу за 2014 рік.

З наданих до суду матеріалів суд не може встановити, чи врахував позивач в рахунок оплати отримані кошти чи ні, враховуючи надані ним протирічливі пояснення.

Враховуючи наявні обставини та матеріали справи, суд позбавлений можливості встановити розмір обгрунтовано заявлених позовних вимог, яка сума з обгрунтовано заявлених позовних вимог погашена після звернення позивача до суду з позовом, яка сума заявлена безпідставно, тому не може прийняти по справі процесуально вірне рішення.

Позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом належний розрахунок суми позову, підписаний двома сторонами акт звірки взаємних розрахунків, що в даній справі є суттєво важливим, що не дає можливості вирішити спір по суті, тому позов слід залишити без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 81 ч. 1 п. 5, 86 Господарського процесуального кодексу, суд

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Судові витрати покласти на позивача.

Головуючий колегії ОСОБА_3

Суддя І.Ф. Мельниченко

Суддя Н.М. Євстигнеєва