УХВАЛА

04.01.2017Справа № 910/3135/14

За скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві при виконанні наказу від 25.04.2014 у справі № 910/3135/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тут сервіс»

про стягнення 2325574,18 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача (скаржника) - Братченко А.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явилися;

від ВДВС - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Господарським судом міста Києва у порядку ст. 121-2 ГПК України прийнято до розгляду указану скаргу про:

- визнання дій державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петрухно Сергія Олександровича щодо винесення постанови від 23.06.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадження №50210127 неправомірними та незаконними;

- зобов'язання Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві скасувати постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 23.06.2016 про повернення виконавчого

документа стягувачеві у виконавчому провадженні №50210127;

- зобов'язання Відділу державної виконавчої служби Печерського районного

відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві виконати наказ Господарського суду м. Києва від 25.04.2014 №910/3135/14 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

У судове засідання 04.01.2017 Відповідач та ВДВС представників не направили. Судом враховано, що за приписами ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, тому суд перейшов до розгляду справи у даному засіданні.

Наказ від 25.04.2014 у справі № 910/3135/14 Господарського суду міста Києва перебував на виконанні у межах виконавчого провадження №50210127 у Печерському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС).

23.06.2016 ВДВС у межах виконавчого провадження №50210127 було винесено постанову на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і надалі Закон у редакції станом на час вчинення оскаржуваних дій, на 23.06.2016) про повернення виконавчого документу стягувачеві без виконання.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень (наказ Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5) тут і надалі - Інструкція у чинній станом на час вчинення оскаржуваних дій редакції), організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

ВДВС не надано суду доказів на спростування тверджень скаржника, що всупереч вказаним правам, наданим державному виконавцю законом, та одночасно покладеному на нього обов'язку вжити заходи примусового виконання рішення у повному обсязі, державним виконавцем не було у повній мірі вжито заходи щодо розшуку майна боржника, на яке можливо було б звернути стягнення при виконанні наказу від 25.04.2014 у справі № 910/3135/14 Господарського суду міста Києва у межах виконавчого провадження №50210127.

Так, ВДВС не спростовано твердження скаржника, що державним виконавцем: не було зроблено запити щодо розшуку майна боржника до Державного агентства земельних ресурсів у м. Києві, до Регіонального сервісного центру в м. Київ, до Держсільгоспінспекції у м. Києві та до ПАТ «Національний депозитарій України»; не було направлено платіжні вимоги до банківських установ щодо списання коштів з боржника; не було направлено запит до боржника щодо наявності зареєстрованого за боржником рухомого та нерухомого майна; не було направлено запит до державного реєстратора щодо отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно того, чи є боржник засновником (учасником) юридичних осіб.

Враховуючи недоведення ВДВС вчинення ним всіх передбачених Законом дій для примусового виконання наказу від 25.04.2014 у справі № 910/3135/14 Господарського суду міста Києва у межах виконавчого провадження №50210127, суд погоджується з доводами скаржника що дії ВДВС по винесенню постанови від 23.06.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадження №50210127 є неправомірними та незаконними.

При цьому, суд зауважує, що зазначення ВДВС у вказаній постанові від 23.06.2016 про направлення ним відповідних запитів та вчинення виконавчих дії ще не доводить, що ці дії було вчинено, а запити направлення, натомість, належними доказами було б надання з боку ВДВС документального підтвердження (копій) з матеріалів виконавчого провадження №50210127, що ВДВС було дійсно вчинено всіх передбачених Законом дій (у т.ч. у вигляді направлення запитів до підприємств, органів та служб ) для примусового виконання наказу від 25.04.2014 у справі № 910/3135/14, проте такого документального підтвердження (копій) з матеріалів виконавчого провадження №50210127 ВДВС суду не надав, відтак наведені у постанові твердження визнаються судом необґрунтованими.

Щодо інших вимог скарги, а саме, про зобов'язання ВДВС скасувати постанову від 23.06.2016 у виконавчому провадженні №50210127 та про зобов'язання ВДВС виконати наказ Господарського суду м. Києва від 25.04.2014 №910/3135/14, то суд зазначає, що такі вимоги не підлягають вирішенню у порядку розгляду скарги на дії органу державної виконавчої служби у межах ст. 121-2 ГПК України, оскільки за результатами розгляду скарги та у разі визнання судом доводів скарги обґрунтованими, суд може, зокрема, зобов'язати орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Аналогічну правову позицію викладено у п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».

Натомість у даному випадку заявивши дві інші вимоги скарги (п. 3 та п. 4 прохальної частини) скаржник просить суд не зобов'язати ВДВС вчинити певні виконавчі дії (як то накладення арешту, направлення запиту до податкової, платіжної вимоги до банку тощо), а фактично підмінити повноваження ВДВС, та замість нього, як компетентного державного органу, вирішити питання про прийняття до виконанню виконавчого документу та порядку його виконання, що є неправомірним, оскільки виходить за межі наданих суду статтею 121-2 ГПК України повноважень, тому у цій частині судом у задоволенні вимог скарги відмовлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві при виконанні наказу від 25.04.2014 у справі № 910/3135/14 задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Петрухно Сергія Олександровича щодо винесення постанови від 23.06.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадження №50210127 неправомірними та незаконними.

У іншій частині у задоволенні вимог скарги відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя Р.Б. Сташків