ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017р. Справа№ 914/3170/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Блавацької- Калінської О.М. при секретарі Кияк І.В. розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Львівський хімічний завод», м.Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Іскра, м.Львів

про: стягнення 1 023 651,88 грн.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреності від 11.01.2017р.);

від відповідача: не зявився;

Відповідно до ст.20 ГПК України розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області Публічним акціонерним товариством «Львівський хімічний завод» заявлено позов до Публічного акціонерного товариства «Іскра» про стягнення 1 023 651,88 грн. заборгованості за поставлену продукцію.

Ухвалою суду від 14.12.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 16.01.2017 року.

Позивач участь повноважного представника в судове засідання забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Відповідач участь повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, вимог ухвали суду

від 09.09.2016 р. не виконав, проте через відділ документального забезпечення та обробки інформації подав заяву (вх.№1405/17 від 16.01.2017 р.) про визнання позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України,

якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не

подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника

позивача, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд

встановив наступне:

04 січня 2016 року між ПАТ «Львівський хімічний завод» (постачальник) та ПАТ «Іскра» (покупець) укладено договір №134 «РТ», відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити покупцю, а покупець зобовязується своєчасно прийняти та оплатити продукцію, визначену у п.2 договору.

Положенням п.2 договору передбачено, що продукція відпускається покупцю за договірною ціною, розмір якої залежить від строку оплати (заборгованості) за неї. Максимальний строк оплати (заборгованості) зав отриману продукцію становить 92 календарних дні.

Пунктом 3 договору визначено, що загальна (остаточна) вартість договору визначається, виходячи із кількості та вартості продукції, фактично прийнятої покупцем від постачальника протягом терміну дії даного договору. Постачальник зобовязаний надати покупцю податкову накладну, складену у відповідності до вимог ПК України та зареєстровану в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.6 договору оплата за продукцію по цьому договору здійснюється покупцем у відповідності до п.2. договору в безготівковому

порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, за готівку в касу підприємства або у будь-

який інший спосіб, що не суперечить чинному законодавству. При здійсненні оплати за продукцію покупець зобовязаний

зазначати у призначенні платежу підставу такого платежу (реквізити договору, рахунку, накладної тощо). У разі відсутності у

призначенні платежу покликання покупця на конкретну підставу платежу, Постачальник зараховує отримані кошти в

хронологічному порядку виникнення зобовязань покупця. Кошти зараховуються в наступній черговості: 1) пеня, штрафні санкції

за прострочення оплати за продукцію; 2) прострочена заборгованість за продукцію; 3) попередня оплата.

Сторони підтверджують, що сума заборгованості покупця перед постачальником за поставлену у 2015 році продукцію

на момент укладення даного договору складає 237 092,30 (двісті тридцять сім тисяч девяносто дві) гри. 30 коп., в т.ч. ПДВ.

Постачальник зараховує отримані під час дії даного Договору кошти в рахунок погашення існуючої заборгованості, незалежно від

призначення платежу.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016 р., а в частині зобовязань покупця щодо плати за поставлену продукцію - до виконання зобовязань (п.24 договору)

На виконання умов договору позивачем протягом квітня серпня 2016 року

поставлено відповідачу товар (кисень рідкий технічний азот рідкий, аргон рідкий з доставкою), що підтверджується видатковими накладними:

№ 1760 від 29.04.2016 р. на суму 19 560,00 грн., № 74 від 04.05.2016 р. на суму 29520,00 грн., №137 від 05.05.2016 р. на суму 15264,00 грн., №229 від 06.05.2016 р. на суму 14 968,80 грн., №324 від 10.05.2016 р. на суму 29 520,00 грн., № 515 від 12.05.2016 р. на суму 42500,00 грн., № 780 від 16.05.2016 р. на суму 17712,00 грн., №605 від 16.05.2016 р. на суму 19560,00 грн., №779 від 16.05.2016 р. на суму 14968,80 грн., №886 від 17.05.2016 р. на суму 29520,00 грн., № 948 від 18.05.2016 р. на суму 29520,00 грн., №967 від 18.05.2016 р. на суму 14520,00 грн., № 1138 від 20.05.2016 р. на суму 29520,00 грн., № 1302 від 24.05.2016 р. на суму 17280,00 грн., № 1480 від 26.05.2016 р. на суму 29520,00 грн., № 1582 від 27.05.2016 р. на суму 19560,00 грн., № 1586 від 27.05.2016 р. на суму 14968,80 грн., № 1635 від 30.05.2016 р. на суму 29520,00 грн., № 113 від 02.06.2016 р. на суму 29520,00 грн., 120 від 02.06.2016 р. на суму 47600,00 грн., № 357 від 07.06.2016 р. на суму 29520,00 грн., № 358 від 07.06.2016 р. на суму 14968,80 грн., № 527 від 09.06.2016 р. на суму 17712,00 грн., № 782 від 13.06.2016 р. на суму 29520,00 грн., №959 від 15.06.2016 р. на суму 19560,00 грн., № 1137 від 17.06.2016 р. на суму 19560,00 грн., № 1138 від 17.06.2016 р. на суму 14968,80 грн., № 1220 від 21.06.2016 р. на суму 17712,00 грн., № 1263 від 21.06.2016 р. на суму 39120,00 грн., № 1323 від 22.06.2016 р. на суму 11193,60 грн., № 1488 від 24.06.2016 р. на суму 19560,00 грн., № 1489 від 24.06.2016 р. на суму 14968,80 грн., № 1619 від 25.06.2016 р. на суму 19560,00 грн., № 1663 від 30.06.2016 р. на суму 19560,00 грн., № 1783 від 28.07.2016 р. на суму 29520,00 грн., № 43 від 01.08.2016 р. на суму 29520,00 грн., № 85 від 01.08.2016 р. на суму 14968,80 грн., № 358 від 05.08.2016 р. на суму 29520,00 грн., №405 від 08.08.2016 р. на суму 20592,00 грн., № 504 від 09.08.2016 р. на суму 19560,00 грн., № 507 від 09.08.2016 р. на суму 14968,80 грн., № 657 від 10.08.2016 р. на суму 29520,00 грн., № 719 від 12.08.2016 р. на суму 18847,08 грн., № 793 від 15.08.2016 р. на суму 19560,00 грн., № 794 від 15.08.2016 р. на суму 14968,80 грн.

Загальна сума поставленого товару складає 1023651,88 грн.

30.11.2016 року сторонами підписаний акт звірки взаємних розрахунків.

Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача 1023651,88грн. заборгованості.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Поряд з цим, відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з приписами статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Як встановлено судом, на підставі укладеної між сторонами угоди, позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується відповідними видатковими накладними, копії яких долучено до матеріалів справи. Відповідач оплати за отриманий товар не здійснив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 1 023 651,88 грн.

Оплата за продукцію здійснюється покупцем у відповідності до п.2 договору.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 1023651,88 грн. заборгованості за поставлений товар є підставними, обґрунтованими та такими, що

підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на відповідача, відповідно до ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Іскра (79066, м. Львів, вул. Вулецька, 14, ідентифікаційний код 00214244) на користь Публічного акціонерного товариства «Львівський хімічний завод» (79070, м.Львів, вул..Рахівська, 16; ідентифікаційний код 05761,88 грн. заборгованості за поставлений товар та 15 354,78 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 16.01.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 20.01.2017 року.

Суддя Блавацька-Калінська О. М.