ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2017 р. Справа № 911/3798/16

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Вишнівськтеплоенерго»

про стягнення 532 918,96 грн.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1, предст. за дов. № 14-75 від 21.04.2016;

відповідач ОСОБА_2, предст. за дов. № 9 від 10.01.2017.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Вишнівськтеплоенерго» (відповідач) про стягнення 532 918,96 грн.

В обґрунтування свої позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 2198/15-БО-17 від 15.12.2014 купівлі-продажу природного газу в частині своєчасної оплати отриманого природного газу. У звязку з простроченням оплати відповідачем отриманого в 2015 року природного газу позивачем на підставі п. 7.2. договору нараховано відповідачу 174 483,19 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК України 9 262, 41 грн. 3% річних та 349 173,36 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.11.2016 було порушено провадження у справі № 911/3798/16 та призначено до розгляду на 16.01.2017 року.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, однак усно в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог не заперечував.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

16.01.2017 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

15.12.2014 року між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та Комунального підприємства «Вишнівськтеплоенерго» (покупець) було укладено договір № 2198/15-БО-17 купівлі-продажу природного газу (договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2. договору газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (далі-споживачам покупця).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.3. договору). Відповідно до п. 3.4. договору акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що всього до сплати за 1000 куб.м. природного газу з ПДВ 5900,00 грн. Згідно Додаткової угоди № 11 від 25.11.2015, ціна за 1000 куб.м. з 01.12.2015 року складає 6 474,00 грн.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору у січні-липні 2015 року та вересні-грудні 2015 позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 4 554 219,49 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі (копії в матеріалах справи).

Відповідач за отриманий природний газ у сумі 4 554 219,49 грн. розрахувався повністю, проте з порушенням встановленого п. 6.1. договору строку, що підтверджується довідкою позивача про операції по КП «Вишнівськтеплоенерго» з 01.01.2015 по 31.07.2016.

Враховуючи викладене, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 174 483,19 грн. пені, 9 262, 41 грн. 3% річних та 349 173,36 грн. інфляційних втрат.

Згідно з п. 7.2. договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, за прострочення оплати отриманого у січні-липні 2015 року та вересні-грудні 2015 природного газу, ним було нараховано пеню за загальний період з 15.02.2015 року по 15.02.2016 року включно на прострочену заборгованість відповідача по кожному акту приймання-передачі природного газу окремо з урахуванням здійснених відповідачем проплат.

Так, судом встановлено, що за зобовязаннями січня 2015 року за період з 15.02.2015 по 15.04.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування пені, яка склала 63 853,88 грн.; за зобовязаннями лютого 2015 року за період з 15.03.2015 по 27.04.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування пені, яка склала 72 318,35 грн.; за зобовязаннями березня 2015 року за період з 15.04.2015 по 27.04.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування пені, яка склала 29 306,00 грн.; за зобовязаннями квітня 2015 року за період з 15.05.2015 по 24.05.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування пені, яка склала 6 924,71 грн.; за зобовязаннями травня 2015 року за період з 15.06.2015 по 22.06.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування пені, яка склала 875,80 грн.; за зобовязаннями червня 2015 року за період з 15.07.2015 по 23.07.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування пені, яка склала 655,83 грн.; за зобовязаннями липня 2015 року за період з 15.08.2015 по 18.08.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування пені, яка склала 157,55 грн.; за зобовязаннями жовтня 2015 року за період з 15.11.2015 по 16.11.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування пені, яка склала 300,59 грн.; за зобовязаннями листопада 2015 року за період з 15.12.2015 по 16.12.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування пені, яка склала 89,49 грн. Загалом 174 483,19 грн.

Перевіривши правильність зазначених позивачем періодів та розрахунків, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», суд встановив, що заявлена позивачем до стягнення сума пені в розмірі 174 483,19 грн. є правомірною та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також позивач просить стягнути з відповідача 9 262,41 грн. 3% річних, нарахованих на прострочену заборгованість відповідача по кожному платежу з урахуванням часткових проплат.

Як вбачається з поданого позивачем детального розрахунку, за зобовязаннями січня 2015 року за період з 15.02.2015 по 15.04.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування 3% річних в сумі 3 723,85 грн.; за зобовязаннями лютого 2015 року за період з 15.03.2015 по 27.04.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування 3% річних в сумі 3 615,92 грн.; за зобовязаннями березня 2015 року за період з 15.04.2015 по 27.04.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування 3% річних в сумі 1 456,30 грн.; за зобовязаннями квітня 2015 року за період з 15.05.2015 по 24.05.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування 3% річних в сумі 346,29 грн.; за зобовязаннями травня 2015 року за період з 15.06.2015 по 22.06.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування 3% річних в сумі 43,79 грн.; за зобовязаннями червня 2015 року за період з 15.07.2015 по 23.07.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування 3% річних в сумі 32,79 грн.; за зобовязаннями липня 2015 року за період з 15.08.2015 по 18.08.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування 3% річних в сумі 7,88 грн.; за зобовязаннями жовтня 2015 року за період з 15.11.2015 по 16.11.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування 3% річних в сумі 20,49 грн.; за зобовязаннями листопада 2015 року за період з 15.12.2015 по 16.12.2015 (з урахуванням часткових проплат) було здійснено нарахування 3% річних в сумі 6,10 грн. Загалом 9 262,41 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши правильність зазначених позивачем періодів та розрахунків, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», встановив, що заявлена до стягнення сума 3% річних в розмірі 9 262,41 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

До того ж, позивачем заявлені до стягнення 349 173, 36 грн. інфляційних втрат, на прострочену заборгованість відповідача (за січень 2015 в розмірі 188 227, 93 грн. та лютий 2015 в розмірі 160 945,43 грн.).

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). (абз. 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань).

Враховуючи викладене, перевіривши правильність зазначених позивачем періодів та розрахунків, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», здійсненого судом, встановлено, що інфляційні втрати за січень 2015 в розмірі 188 227,93 грн. підлягають задоволенню частково в сумі 171 786,57 грн., за лютий 2015 повністю в розмірі 160 945,43 грн.

Таким чином, загальна сума інфляційних втрат, які підлягають до стягнення з відповідача складає 332 732,00 грн. замість заявлених 349 173, 36 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 174 483,19 грн. пені, 9 262,41 грн. 3% річних та 332 732,00 грн. інфляційних. В іншій частині суд відмовляє.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 33, 34, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Вишнівськтеплоенерго» (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 11, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) 174 483 (сто сімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят три) грн. 19 коп. пені, 9 262 (девять тисяч двісті шістдесят дві) грн. 41 коп. 3% річних, 332 732 (триста тридцять дві тисячі сімсот тридцять дві) грн. 00 коп. інфляційних втрат та 7 747 (сім тисяч сімсот сорок сім) грн. 16 коп. судового збору.

3. В іншій частині відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 20.01.2017 року

Суддя О.В. Щоткін