ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" січня 2017 р. Справа № 926/2780/16

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

До відповідачів:

Відповідача 1 - комунального підприємства Міського торговельного комплекса "Калинівський ринок"

Відповідача 2 - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про визнання недійсним договору №2014/4тс від 21.07.2015 року про надання в користування торговельного місця на території КП МТК "Калинівський ринок"

Суддя С.М. Гушилик

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_3 представник (дов. від 26.09.2016 р.)

Від відповідача 1: ОСОБА_4 представник (дов.№ 164 від 05.02.2016р.)

Від відповідача 2: не зявився

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_5 особа-підприємець ОСОБА_1 07.09.2016 року звернувся з позовом до комунального підприємства Міського торговельного комплекса "Калинівський ринок" про визнання договору №2014/4тс від 21.07.2015 року про надання в користування торговельного місця №30-С, площею 21,60 м.кв. у торговельному секторі №4 на території КП МТК "Калинівський ринок" недійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 20.10.2010 року між КП МТК "Калинівський ринок" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено угоду №8884/С від 20.10.2010 року про надання в платне користування торговельного місця площею 19,00 м.кв. торгового сектору №4 павільйону №29 Б на території КП МТК "Калинівський ринок" для здійснення продажу тютюнових виробів.

21.07.2015 року між КП МТК "Калинівський ринок" та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір №2014/4тс про надання в користування торговельного місця №30-С, площею 21,6 м.кв. у торговельному секторі №4.

Актом обміру площі торговельного місця №29-Б від 08.10.2015 року комісією по підприємству КП МТК "Калинівський ринок" встановлено, що вказане торговельне місце займає площу 17,13 кв.м.

Згідно плану-схеми торгового сектору №4, висновком №16085 від 03.08.2016 року будівельно-технічного дослідження, згідно якого, встановлення огороджуючи конструкцій власником павільйону №30-С збільшило площу його торгового місця на 2,36 м.кв., при цьому зменшивши площу торгового павільйону позивача на 1,81 м.кв., чим порушив права позивача. Що стало підставою для звернення позивача з позовом про визнання договору №2014/4тс від 21.07.2015 року між КП МТК "Калинівський ринок" та ФОП ОСОБА_2 недійсним.

Ухвалою суду від 08.09.2016 року порушено провадження у справі, залучено до участі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ФОП ОСОБА_2 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 27.09.2016 року.

У відзиві на позов відповідач - КП МТК "Калинівський ринок" проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що на моменту укладення спірного договору між КП МТК "Калинівський ринок" та ОСОБА_2 площа торговельного місця становила 21,6 кв.м., крім того, позивачем не надано доказів, що саме реконструкція торгового павільйону № 30-С порушила його права, а саме: не надано доказу попереднього становища його торговельного місця.

Ухвалою суду від 27.09.2016 року в звязку з відсутністю представника відповідача та третьої особи розгляд справи було відкладено на 17.10.2016 року.

До початку судового засідання, 17.10.2016 року, представник позивача подав клопотання про залучення до участі у справі в якості другого відповідача ОСОБА_5 особу-підприємця ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 17.10.2016 року виключено з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 особу-підприємця ОСОБА_2 та задоволено клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості другого відповідача - ОСОБА_5 особу-підприємця ОСОБА_2 (м. Чернівці, вул. Гусятинська, 2, код НОМЕР_1). Цією ж ухвалою розгляд справи відкладено на 01.11.2016 року.

Ухвалами суду від 01.11.2016 року та від 15.11.2016 року розгляд справи відкладено.

У судовому засіданні, яке відбулося 15.11.2016 оголошено перерву до 06.12.2016 року.

Ухвалою суду від 06.12.2016 року за клопотанням представників позивача та відповідача 1 розгляд справи відкладено на 19.12.2016 року.

19.12.2016 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно якої позивач просить визнати недійсним п.1.1 договору № 2014/4тс від 21.07.2015 року укладений між КП МТК "Калинівський ринок" та ФОП ОСОБА_2 про надання в користування торговельного місця №30-С, площею 21,60 м.кв. у торговельному секторі №4, в частині площі 1,81 кв.м. торговельного місця № 30С.

Розглянувши заяву позивача про зменшення позовних вимог, суд дійшов висновку, що по своїй суті це є заява про зміну предмету позову, а тому ухвалою суду від 19.12.2016 року позивачу в задоволенні зазначеної заяви було відмовлено. Також ухвалою суду від 19.12.2016 року задоволено клопотання позивача про продовження строку розгляду справи та відкладено розгляд справи на 03.01.2017 року.

У судовому засіданні 03.01.2017 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача 1 у свою чергу проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позов.

Представник відповідача 2 у судове засідання вкотре не зявився, причини незявлення суду не повідомив.

Отже відповідач 2 ( ФОП ОСОБА_2М.) не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні та представлення відзиву. Всі ухвали господарського суду були направлені відповідачу на його юридичну адресу: м.Чернівці, вул. Гусятинська, 2, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Вся судова кореспонденція по даній справі була надіслана за вищезазначеною адресою проте, конверт з ухвалою суду повернутий без вручення поштою з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Іншої адреси /місцезнаходження/ фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код НОМЕР_1), Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців не містить.

До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що розгляд справи було неодноразово відкладено в звязку з незявленням ФОП ОСОБА_2, суд дійшов висновку, що підстав для повторного відкладення розгляду справи в звязку з незявленням представника відповідача 2, який був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, суд не вбачає, а відтак справа розглядається по суті за матеріалами наданими позивачем та відповідачем 1.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2010 року між КП МТК "Калинівський ринок" (ринок) та ФОП ОСОБА_1 (користувач) було укладено угоду №8884/С про надання в користування торговельного місця (далі угода № 8884/С).

Пунктом 1.1 угоди визначено, що ринок надає, а користувач приймає в платне користування торговельне місце площею 19,00 м.кв. на території КП МТК "Калинівський ринок" торговий сектор №4 павільйону №29-Б, для здійснення продажу тютюнових виробів.

Пунктом 6.1 угоди встановлено, що угода набирає чинності з 20 жовтня 2010 року і діє до 31.12.2019 року.

В межах наданого в користування торговельного місця, позивач розмістив торговий павільйон площею 17,19 кв.м., а іншу частину (зі слів позивача) торговельного місця площею 1,81 кв.м. використовував для зберігання рекламного банера та інше.

Торгівельне місце ФОП ОСОБА_1 №29-Б межує з торгівельним місцем №30-С, користувачем якого, згідно договору № 1995/4 від 01.09.2014р. був ОСОБА_6, який на підставі заяви про надання дозволу на проведення робіт по збільшенню торгової площі та дозволу виконавчого директора КП МТК "Калинівський ринок"2 встановив на земельній ділянці трикутної форми, яка знаходиться між зрізаною боковою стіною павільйону №29-Б та боковою стіною павільйону №30-С металеву конструкцію та ролети.

Згідно макету візуалізації, яка міститься на заяві ОСОБА_6, збільшення торгової площі торговельного місця № 30-С планувалося здійснити за рахунок земельної ділянки трикутної форми (площею 2,4 кв.м.), що знаходиться між зрізаною боковою повздовжньою стіною павільйону № 29-Б і боковою повздовжньою стіною павільйону № 30-С.

01.11.2014 року створеною комісією по підприємству КП МТК "Калинівський ринок", складений акт обміру площі торговельного місця № 30-С в торговельному секторі №4, користувача ОСОБА_6, відповідно до якого комісія прийшла до висновку про укладення договору про надання в користування торговельного місця з надання облаштованого належним користувачу торговельним обєктом контейнером з ролетами площею 21,60 кв.м.

ОСОБА_6 звернувся до адміністрації ринку із заявою в якій просив переоформити право користування торговельним місцем №30-С площею 21,6 м.кв, облаштованого контейнером з ролетами на ОСОБА_2

21.07.2015 року між КП МТК "Калинівський ринок" та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір №2014/4тс про надання в користування торговельного місця №30-С, площею 21,6 м.кв. у торговельному секторі №4.

Актом обміру площі торговельного місця №29-Б від 08.10.2015 року комісією по підприємству КП МТК "Калинівський ринок" встановлено, що вказане торговельне місце займає площу 17,13 кв.м.

Пунктом 5.1.5 Правилам пожежної безпеки на ринках України, затверджених наказом Міністерства України з надзвичайних ситуацій № 20 від 17.01.2015 року (далі Правила), на ринках, які розміщуються на відкритих територіях, між групами кіосків (павільонів) повинні передбачатися повздовжні та поперечні проходи (проїзди) завширшки не менше 4м.

Рух відвідувачів територією ринку здійснюється через проходи, покриття яких має бути рівним, без порогів та інших виступів (п.5.7.1 Правил), а зберігання вантажів, упаковок, контейнерів та інших матеріалів у проходах не дозволяється (п.5.7.4 Правил).

Згідно з п.3.10 Правил забороняється розміщувати товари на шляхах евакуації і в проходах та захаращувати їх.

З висновку № 16085 будівельно-технічного дослідження від 03.08.2016 року та план-схеми доданої до висновку, належний позивачу павільйон № 29-Б займає площу 17,19 кв.м. та з однієї бокової повздовжньої сторони встановлений впритул до стіни павільйону №30-С, який належить відповідачу ФОП ОСОБА_2, а з іншої бокової повздовжньої частини павільйону позивача (ФОП ОСОБА_1С.) № 29-Б розташований повздовжній прохід (проїзд) для покупців, що є місцем загального користування, де заборонено розміщувати товари чи захаращувати їх.

Згідно висновку № 16085 встановлення огороджуючи конструкцій власником павільйону №30-С збільшило площу його торгового місця на 2,36 м.кв., при цьому зменшивши площу торгового павільйону позивача №29-Б на 1,81 м.кв.

КП МТК "Калинівський ринок" належить право постійного користування землею площею 20,3396 га, яка надана для організації та обслуговування ринку, що підвтеджується Державним актом на право постійного користування землею від 04.06.1999р. №І-ЧВ №001019.

Вимоги щодо функціонування створених в установленому порядку ринків усіх форм власності, організації оптового та роздрібного продажу на них сільгосппродуктів, продовольчих і непродовольчих товарів, худоби, тварин, кормів тощо, надання послуг, додержання ветеринарних, санітарних, протипожежних вимог і правил безпеки праці на ринках, прав споживачів і вимог податкового законодавства визначено Правилами торгівлі на ринках, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, ДПА України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.2002 №57/188/84/105 (далі за текстом - Правила). Пунктом 2 розділу 1 цих Правил передбачено, що ринок - це суб'єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов'язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозицій (далі - ринок). Згідно з пунктом 13 вказаних Правил торговельне місце - площа, відведена для розміщення необхідного для торгівлі інвентарю та здійснення продажу продукції з прилавків, столів, транспортних засобів, причепів, візків, у тому числі ручних, у контейнерах, кіосках, палатках тощо.

Згідно з пунктом 20 вказаних Правил адміністрація ринку при наданні продавцям торговельних місць на визначений термін укладає з ними письмову угоду, в якій рекомендується зазначати термін дії угоди, асортимент (вид) товарів, що реалізуються, розташування торговельного місця, умови оренди торговельного місця, розмір та порядок оплати за оренду майна, перелік послуг, які надає ринок, та їх вартість.

Таким чином, безпосередньо Правила торгівлі на ринках передбачають укладення між адміністрацією ринку і підприємцями, що займаються торговельною діяльністю, договорів, що за своєю правовою природою є договорами оренди (найму) торгових площ.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору ст. ст. 6, 627 ЦК України визначають, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Частиною 3 цієї статті визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захистом порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів визначено підставою звернення до господарського суду відповідних субєктів і у ч. 1 ст. 1 ГПК України.

Як визначено в абз. 5 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Обовязковою умовою звернення з позовом про визнання оспорюваного правочину недійсним особи, яка не є однією із сторін правочину, є те, що права та законні інтереси такої особи повинні бути порушені вчиненням правочину.

У відповідності до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із ст.ст. 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України, постановами Кабінету Міністрів України, актами інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Пленум Вищого господарського суду України в своїй постанові № 11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначив, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу згідно угоди № 8884/С від 20.10.2010 року надано у користування торговельне місце № 29/Б площею 19 кв.м., проте обєкт позивача, який розміщено в межах відведеного йому торговельного місця займає меншу площу ніж йому надано, а саме: 17,19 кв.м., а не 19 кв.м., що на 1,81 кв.м. менше, при цьому судом встановлено що таке зменшення відбулося внаслідок встановлення огороджуючих конструкцій власником павільйону № 30-С, територія спірного майданчика є єдиним можливим торговим місцем, яке доповнювало торговий обєкт позивача площею 17,19 кв.м. та надавало можливість позивачу повноцінно користуватись наданою йому площею 19 кв.м., не виходячи при цьому на проходи загального користування.

Однак, даний спірний майданчик, незважаючи на чинність угоди № 8884/С від 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем 1, у 2014 році безпідставно був наданий у користування ОСОБА_6, а в подальшому відповідачу 2 ФОП ОСОБА_2

Враховуючи вище викладене, суд констатує порушення прав та законних інтересів позивача, шляхом надання частини належного позивачу торговельного місця №29-Б площею 1,81 кв.м. у користування іншій особі ОСОБА_2, без попереднього розірвання чи припинення дії Угоди №8884/С від 20.10.2010 року, укладеної з позивачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що КП МТК "Калинівський ринок" при укладенні з ФОП ОСОБА_2 договору №2014/4тс від 21.07.2015 року про надання в користування торговельного місця №30-С, загальною площею 21,6 м.кв. було порушено вимоги ч.1 ст.188 ГК України та ч.1 ст.525 ЦК України щодо заборони зміни чи розірвання господарський договорів (зобовязання) в односторонньому порядку, а відтак є підстави для визнання його недійсним у відповідній частині на підставі ст. 215 Цивільного кодексу України.

Стаття 217 Цивільного кодексу України встановлює, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

У даному випадку очевидним є те, що спірний договір №2014/4тс від 21.07.2015 року порушує права позивача не в цілому, а в частині надання у користування ФОП ОСОБА_2 торговельного місця (земельної ділянки) трикутної форми площею 1,81 кв.м., яка знаходиться між зрізаною боковою повздовжньою стіною павільйону №29-Б і боковою повздовжньою стіною павільйону №30-С, та не заходить на місця загального користування (повздовжні та поперечні проходи), а тому позов про визнання недійсним договору №2014/4тс від 21 липня 2015 року про надання в користування торговельного місця №30-С укладеного між КП МТК "Калинівський ринок" та ФОП ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, в частині 1,81 кв.м. площі торговельного місця.

Включення сторонами до спірного договору інших умов не протирічить чинному законодавству, та очевидно, що такий договір міг бути укладений і без включення до нього частини спірного торгівельного місця площею 1,81 кв.м.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в іншій частині спірний договір №2014/4тс від 21.07.2015 року не порушує права позивача, а тому у цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

Заперечення відповідача не можуть бути прийняті судом як підстава у відмові в позові.

Згідно із ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до абзацу 2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, вище викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими в частині надання в користування відповідачу 2 (ФОП ОСОБА_2М.) торговельного місця площею 1,81 кв.м. по договору №2014/4тс від 21.07.2015 року, укладеному між КП МТК "Калинівський ринок" та ОСОБА_2, а тому підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 83, 84, 85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2.Визнати недійсним договір №2014/4тс від 21.07.2015 року, укладений між комунальним підприємством Міський торговельний комплекс "Калинівський ринок" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 про надання в користування торговельного місця № 30-С, площею 21,60 м.кв. в торговельному секторі № 4 в частині надання в користування відповідачу 2 (ФОП ОСОБА_2М.) торговельного місця площею 1,81 кв.м.

3.Стягнути з комунального підприємства Міського торговельного комплексу "Калинівський ринок" м.Чернівці, вул. Калинівська, 13-А, (код 22849693) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Чернівці, вул. Січова, 18-Б, (ідент. код НОМЕР_2) судовий збір у сумі 344,50 грн.

4.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м.Чернівці, вул. Гусятинська, 2, (код НОМЕР_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Чернівці, вул. Січова, 18-Б, (ідент. код НОМЕР_2) судовий збір у сумі 344,50 грн.

5.В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено 06.01.2017 року

Суддя С.М. Гушилик