ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

10.01.2017 Справа № 912/3937/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіна О.В. (доповідач)

суддів : Дармін М.О., Чимбар Л.О.

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення господарського суду Кіровоградської області від 16 грудня 2016 року у справі № 912/3937/16

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар ЛТД", м. Олександрія Кіровоградської області

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, м. Кіровоград

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Протопопівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, с. Протопопівка Олександрійського району Кіровоградської області

про визнання поновленим договору, визнання укладеною додаткової угоди.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 16 грудня 2016 року (суддя Вавренюк Л.С. ) позовні вимоги задоволено частково.

Визнано поновленим на той же строк і на тих самих умовах Договір оренди земельної ділянки від 14.07.2006 р. загальною площею 37,53 га, в тому числі 37,53 га ріллі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Протопопівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Агродар ЛТД" та Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, зареєстрований у Кіровоградській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" 24.07.2006 р. за № 73.

Визнано укладеною між товариством з обмеженою відповідальністю "Агродар ЛТД" () та Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 14.07.2006 р., зареєстрованого у Кіровоградській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" 24.07.2006 р. за №73.

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, іменоване в подальшому "Орендодавець", з одного боку, та товариство з обмеженою відповідальністю "Агродар ЛТД" в особі Генерального директора ОСОБА_1, який діє на підставі Статуту товариства, іменований в подальшому "Орендар", з другого боку, відповідно до частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" уклали цю додаткову угоду:

1.Поновити термін дії договору оренди земельної ділянки від 14.07.2006 р. (державна реєстрація від 24.07.2006 №73) на 10 років.

2. Всі інші умови вищевказаного договору не зачеплені даною угодою, залишаються незмінними.

3. Ця додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди земельної ділянки від 14.07.2006 р. (державна реєстрація від 24.07.2006 р. № 73).

Додаткова угода укладена у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у "Орендодавця", другий - у "Орендаря", третій - у реєстраційному органі.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (25030, м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 26, ідентифікаційний код 39767636) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агродар ЛТД" (юридична адреса: 28035, Кіровоградська область, Олександрійський район, с.Березівка, вул. Миру 2а; поштова адреса: 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Садова, 1, ідентифікаційний код 31790783) - 2756,00 грн. судового збору.

Не погодившись з даним рішенням Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду України, дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

У відповідності до п. 2 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам).

У відповідності до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.11р. № 7 зазначено, що належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії апеляційної скарги і доданих до неї документів може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового звязку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо). Доданий до апеляційної скарги реєстр поштових відправлень, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії, також може вважатися належним доказом надсилання іншій стороні копії апеляційної скарги; таким доказом може бути й засвідченій належним чином витяг з відповідного реєстру.

До апеляційної скарги скаржником не надано доказів направлення копії апеляційної скарги стороні а саме позивачу - товариству з обмеженою відповідальністю "Агродар ЛТД", м. Олександрія, Кіровоградської області та третій особі - Протопопівській сільській раді Олександрійського району, Кіровоградської області.

Згідно ч. 3 ст. 94 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

В силу п.3 ч.1 ст. 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З 01.09.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" № 484-VІІІ від 22.05.2015р., яким змінено ставки судового збору, в тому числі і за звернення з апеляційними скаргами на рішення господарських судів.

Відповідно до п.п. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

За ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1378 гривень.

Як випливає з матеріалів справи ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, дорівнює 2756 грн., які було сплачено позивачем ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Агродар ЛТД" платіжним доручення № 3016 від 04 жовтня 2016 року ( а.с. 8 ).

Таким чином, 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду становить 3031,60 грн. ( 2756 * 110% = 3031грн.60 коп.).

Частиною 1 статті 6 згаданого Закону передбачено, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Скаржником до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Виключний перелік осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України Про судовий збір, не розповсюджується на скаржника як такого.

Одночасно в апеляційній скарзі скаржник просить вістрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення по даній справі посилаючись на те, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, не є прибутковою організацією, кошти на сплату судового збору відсутні.

Апеляційний господарський суд, з метою дотримання положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якими передбачено, що кожний має право на розгляд його справи судом, перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам ст.ст. 94, 95 ГПК України, дійшов висновку про необхідність повернення останньої з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які унеможливлюють сплату судового збору у встановлених законом розмірах, покладається на заінтересовану сторону.

В п.3.1 розділу 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України, здійснення розрахунково-касового обслуговування Державною казначейською службою України, не можуть вважатися підставою для відстрочення від такої сплати.

Скаржником не надано доказів в підтвердження неможливості сплати судового збору, а саме того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

З огляду на викладене, обставини, наведені в апеляційній скарзі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не є підставою для відстрочення сплати судового збору.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про необхідність повернення апеляційної скарги без розгляду.

Водночас, слід зауважити, що, згідно ч.4 ст.97 ГПК України, після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

На підставі наведеного та керуючись ст. 86, п.2, п.3 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення господарського суду Кіровоградської області від 16 грудня 2016 року у справі № 912/3937/16 повернути скаржнику без розгляду.

Додаток: (скаржнику) апеляційна скарга №б/н, від 27 грудня 2016 року всього на 3 аркушах.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя Л.О.Чимбар