донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

03.01.2017 справа №20/54

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від ДВС: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 не зявився; не зявився; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
на ухвалу господарського суду Донецької області
від03.11.2016 р.
у справі№ 20/54 (суддя: Кротінова О.В.)
за позовом доДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ, в особі Донецької філії Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Донецьк Публічного акціонерного товариства "Горлівськтепломережа", м. Горлівка, Донецька область
про за участю стягнення 24 945 442 грн. 67 коп. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
В С Т А Н О В И В :

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі Донецької філії Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" в особі Донецької філії, позивач, стягувач) звернулася до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Закритого акціонерного товариства "Горлівськтепломережа" заборгованості за договором про постачання природного газу №10-141(10)ТН від 14.10.2010 р. у сумі 24 945 442 грн. 67 коп., з яких 23 240 193 грн. 48 коп. заборгованість за поставлений природний газ, а також 3% річних у розмірі 238 211 грн. 98 коп., інфляційні у сумі 232 401 грн. 93 коп., пеня у сумі 1 234 635 грн. 28 коп.

Рішенням господарського суду Донецької області від 21.06.2011 р. позов задоволено, стягнуто з Закритого акціонерного товариства "Горлівськтепломережа" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" в особі Донецької філії 23 240 193 грн. 48 коп. заборгованості за поставлений природний газ, 3% річних у сумі 238 211 грн. 98 коп., інфляційні у сумі 232 401 грн. 93 коп., пеню у сумі 1 234 635 грн. 28 коп., витрати на сплату державного мита у сумі 25 500 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20.02.2012 р. заяву Публічного акціонерного товариства "Горлівськтепломережа" про розстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області №20/54 від 21.06.2011 р. залишено без задоволення.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.07.2012 р. змінено назву боржника з Закритого акціонерного товариства "Горлівськтепломережа" на Публічне акціонерне товариство Горлівськтепломережа (далі ПАТ "Горлівськтепломережа", відповідач, боржник) та затверджено мирову угоду від 18.06.2012 р. у справі № 20/54, укладену між позивачем та відповідачем, відповідно до якої остаточний розрахунок за основним зобов'язанням повинен відбутись до 29.05.2022 р.

Умовами цієї мирової угоди передбачено зобов'язання ПАТ "Горлівськтепломережа" погасити суму боргу в розмірі 18 710 566 грн. 56 коп. шляхом сплати зобов'язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості.

В подальшому стягувач звернувся до господарського суду Донецької області зі скаргою № 31/13-3475 від 22.09.2016 р. на дії органу державної виконавчої служби, у якій просив:

- визнати незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, які полягають у винесенні постанови від 07.09.2016 р. ВП № 52113586 про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Донецької області від 07.09.2016 р. у справі №20/54;

- визнати недійсною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.09.2016 р. ВП № 52113586 про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Донецької області від 07.09.2016 р. у справі № 20/54;

- зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання ухвалу господарського суду Донецької області від 07.09.2016 р. у справі № 20/54 (винести постанову про відкриття виконавчого провадження) та вжити всі заходи для повного виконання рішення суду.

В обґрунтування зазначеної скарги стягувач посилається на порушення державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження" при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 07.09.2016 р. ВП № 52113586.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.11.2016 р. зазначену скаргу позивача на дії органу державної виконавчої служби задоволено частково:

- визнано незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, які полягають у винесенні постанови від 07.09.2016р. ВП № 52113586 про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Донецької області від 03.07.2012р. у справі № 20/54;

- визнано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.09.2016 р. ВП № 52113586 про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Донецької області від 03.07.2012 р. у справі № 20/54 недійсною.

В частині задоволення вказаної скарги ухвала суду мотивована відсутністю підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказану ухвалу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 03.11.2016 р. в частині задоволених вимог та у задоволенні скарги позивача відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що ухвалу суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, при невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи.

Скаржник вважає, що ухвала про затвердження мирової угоди не відповідала вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", тому державним виконавцем правомірно винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, апелянт стверджує, що посилання державного виконавця при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження на вимоги ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" також є обґрунтованими, оскільки в заяві про відкриття виконавчого провадження стягувачем звернено увагу на неналежне виконання боржником рішення суду та графіку погашення заборгованості, який затверджено мировою угодою. Станом на 29.08.2016 р. (на час предявлення виконавчого документа до виконання) боржник мав заборгованість 3 742 133 грн. 36 коп., за період з серпня 2014 року по липень 2016 року. Тобто, на думку заявника апеляційної скарги, стягувачем не визначено яка сума боргу підлягає виконанню та який залишок боргу утворився на час предявлення документа до виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.12.2016 р. для розгляду справи № 20/54 визначено наступний склад колегії суддів: Будко Н.В. - головуючий суддя, судді Геза Т.Д., М'ясищев А.М.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 1724 від 16.12.2016 р. внаслідок припинення повноважень судді-члена колегії ОСОБА_5 на підставі рішення Вищої ради юстиції від 08.12.2016 р. про його звільнення у звязку з поданням заяви про відставку для вирішення питання щодо прийняття апеляційної скарги до провадження або її повернення призначено повторний автоматизований розподіл справи № 20/54.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.12.2016 р. призначено наступний склад колегії суддів: Будко Н.В. головуючий суддя, судді Сгара Е.В., Геза Т.Д.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 1 від 03.01.2017 р. у звязку з неможливістю розгляду справи суддями Сгара Е.В., Геза Т.Д. через перебування у відпустках на дату слухання справи призначено повторний автоматизований розподіл справи № 20/54.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.01.2017 р. призначено наступний склад колегії суддів: Будко Н.В. головуючий суддя, судді Ушенко Л.В., Склярук О.І.

Представник заявника апеляційної скарги у судове засідання не зявився. 30.12.2016 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області б/н від 30.12.2016 р. щодо відкладення розгляду даної справи у звязку з тим, що копія апеляційної скарги та матеріалів виконавчого провадження до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області не надійшли.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до яких просив апеляційну скаргу заявника залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду без змін.

Представник позивача у судове засідання не зявився. 30.12.2016 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду даної справи у звязку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника у визначене ухвалою суду апеляційної інстанції судове засідання з огляду на стислі строки (враховуючи вихідні та святкові дні).

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Судова колегія враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Частиною 3 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 19.12.2016 р. явка представників сторін не визнавалась обовязковою та сторони були попереджені, що у разі незявлення їх представників у судове засідання апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами у справі.

З огляду на наведене, вищевказані клопотання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області та ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" судовою колегією залишені без задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 106 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2016 р. позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Донецької області від 03.07.2012 р. у справі № 20/54.

У вказаній заяві стягувачем зазначено, що боржник порушив графік погашення заборгованості та станом на 29.08.2016 р. має заборгованість 3 742 113 грн. 36 коп.

07.09.2016 р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеної ухвали на підставі ст.ст. 21, 23, п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" у звязку з тим, що ухвала суду не відповідає вимогам до виконавчого документа та не підлягає виконанню державною виконавчою службою. Виявлені обставини виключають здійснення виконавчого провадження, зокрема до них віднесено: умови, розмір і строки виконання зобовязань сторін тощо, за недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатись виконавчим документом, який підлягає виконанню державною виконавчою службою.

Відповідно до статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Оскільки виконання рішення суду є невід'ємною стадією господарського процесу, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватись не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають обов'язковому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до органів державної виконавчої служби.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України (ч.1 ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній станом на дату винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, а саме 07.09.2016 р.)

Статтею 6 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено певний перелік обовязків та прав державних виконавців, до яких, зокрема, віднесено: обовязок неупередженого, своєчасного і у повному обсязі вчинення виконавчих дій, здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 вказаного Закону до рішень, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою, зокрема, віднесені ухвали та постанови господарських судів.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

У відповідності до ст.ст. 19, 22, 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим Законом і пред'явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 цього Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до приписів ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвала господарського суду Донецької області від 03.07.2012 р. у справі № 20/54 про затвердження мирової угоди від 18.06.2012 р. є виконавчим документом, який підлягає виконанню у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Так, згідно з ухвалою суду від 03.07.2012 р. стягувачем є ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", боржником ПАТ "Горлівськтепломережа".

В ухвалі зазначені реквізити сторін виконавчого провадження; суми, що підлягають стягненню; строки, в які мали бути виконані зобов'язання.

Умовами мирової угоди, укладеної між сторонами та затвердженої судом ухвалою від 03.07.2012 р., передбачено зобов'язання ПАТ "Горлівськтепломережа" погасити суму боргу в розмірі 18 710 566 грн. 56 коп. шляхом сплати зобовязання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості.

Таким чином, при укладенні мирової угоди у даній справі сторони фактично передбачили виконання зобов'язань частинами та в межах відповідних строків.

Отже, після закінчення строку для виконання частини зобов'язання наявними є підстави для примусового виконання розстроченого платежу в порядку виконавчого провадження за ухвалою суду, яка є виконавчим документом.

З огляду на викладене, враховуючи приписи ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження відсутні.

Проте, державним виконавцем не прийнято до виконання ухвалу господарського суду Донецької області від 03.07.2012 р. у справі № 20/54 та не вжито заходів примусового виконання рішення суду, тому вищезазначені дії державного виконавця є неправомірними, тобто незаконними.

Статтею 121-2 Господарського кодексу України передбачений порядок розгляду господарськими судами скарг на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів, а також порядок такого оскарження у процедурі виконання судових рішень.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верхового Суду України № 14 від 26.12.2003 р. "Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Згідно з п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

З огляду на наведене, вимоги стягувача щодо визнання незаконними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, які полягають у винесенні постанови від 07.09.2016 р. ВП № 52113586 про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Донецької області від 07.09.2016 р. у справі №20/54; визнання недійсною та скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 07.09.2016 р. ВП № 52113586 про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали господарського суду Донецької області від 07.09.2016 р. у справі № 20/54 місцевим господарським судом задоволено на законних підставах.

Щодо вимоги стягувача про зобовязання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання ухвалу господарського суду Донецької області від 07.09.2016 р. у справі № 20/54 (винести постанову про відкриття виконавчого провадження) та вжити всі заходи для повного виконання рішення суду судова колегія звертає увагу на наступне.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що господарському суду законодавцем не надано повноважень скасовувати акти державної виконавчої служби. З метою поновлення порушеного права господарський суд вправі постанову державної виконавчої служби або наслідки виконавчих дій визнати недійсними. До того ж, суд не вправі зобовязати державного виконавця чи іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватись тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законною та обґрунтованою, а тому, підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106, 1212 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Донецької області від 03.11.2016 р. у справі № 20/54 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 03.11.2016 р. у справі № 20/54 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: Л.В. Ушенко

ОСОБА_3