ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.01.2017 Справа № 904/11384/16

За позовом Державного підприємства "Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості "КРИВБАСПРОЕКТ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про сплату заборгованості за виконані проектні і вишукувальні роботи (послуги)

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. б/№ від 13.09.2016)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості "КРИВБАСПРОЕКТ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" про сплату заборгованості за виконані проектні і вишукувальні роботи (послуги) у розмірі 228 048,18 грн., з яких 140 723,80 грн. основний борг, 8 114,97 грн. 3 % річних, 69 358,74 грн. індекс інфляції, 9 850,67 грн. штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №3943/14081 від 02.06.2014 на виконання проектних і вишукувальних робіт (послуг), в частині повної та своєчасної оплати.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2016, порушено провадження у справі, а розгляд призначено у засіданні на 21.11.2016.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2016 розгляд справи відкладено на 17.01.2016.

17.01.2016 представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.01.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.06.2013 між Державного підприємства "Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості "КРИВБАСПРОЕКТ" (виконавець - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" (замовник - відповідач) укладено договір №3943/14081 на виконання проектних і вишукувальних робіт, відповідно до умов якого замовник доручає (приймає), а виконавець приймає (передає) на себе зобовязання виконати роботи: реконструкція гумово-ремонтного цеху під механічний цех, розташованого за адресою: 53300, Дніпропетровська область, м. Орджонікідзе, вул. Г.Тикви, 3-А. Робочий проект.

Наукові, технічні, економічні та інші вимоги до проектно-вишукувальної продукції, що є предметом договору згідно з листом замовника № 201 від 16.05.2014 (п.1.2. договору).

Пунктом 1.3. договору встановлено, що зміст і терміни проекту визначається календарним планом, що складає невідємну частину даного договору (додаток №2).

Відповідно до п. 2.1. договору, за виконану проектно-вишукувальну продукцію згідно з цим договором замовник перераховує виконавцю відповідно до протоколу про договірну ціну (додаток №1): 167873,00 + ПДВ 33574,60 = 201447,60 грн.

Оплата здійснюється з авансовим платежем 50%. Замовник в 5-ти денний термін після підписання договору перераховує на розрахунковий рахунок виконавця передоплату в сумі 100 723,80 грн., в тому числі ПДВ 16 787,30 грн. При затримці перерахування передоплати строки виконання робіт автоматично переносяться. Остаточний розрахунок між сторонами проводиться протягом 5 днів на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт, оформлених у встановленому порядку відповідно до п. 3.2. договору. (п. 2.2., 2.3 договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, передача замовнику оформленої у встановленому порядку технічної та іншої документації в цілому чи за обєкти окремих етапів здійснюється виконавцем за накладною в кількості екземплярів згідно ДБН А 2.2-3-12 і в терміни, передбачені календарним планом робіт. Додаткові екземпляри надаються за додаткову плату.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що замовник зобовязаний у термін не пізніше 10 днів із дня відправлення йому (чи передачі безпосередньо) проектно-вишукувальної документації розглянути її і підтвердити приймання актом приймання-передачі виконаних робіт. У випадку відсутності претензій і не оформлення замовником акту в зазначений термін, проектна продукція згідно договірній ціні вважається прийнятою.

16.12.2014 між позивачем та відповідачем було підписано акт №201 здачі-приймання проектних і вишукувальних робіт, згідно з яким позивач здав, а відповідач прийняв роботи вартістю 201 447,60 грн. (а.с. 14).

В порушення своїх зобовязань за договором відповідач надані та прийняті роботи позивача оплатив частково (04.06.2014 50723,80 грн.; 22.10.2015 10 000 грн.), у звязку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 140 723,80 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 887 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Згідно пункту 1,3 частини 1 статті 890 Цивільного кодексу України, підрядник зобов'язаний, зокрема, виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором; погоджувати готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності - також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 889 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання згідно умов договору виконав належним чином, про що свідчить підписаний між сторонами акт №201 здачі-приймання проектних і вишукувальних робіт від 16.12.2014.

Відповідно до п. 2.3. договору, строк оплати виконаних робіт, є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 140 723,80 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У звязку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, позивачем нараховано 3% річних за період з 22.12.2014 по 31.10.2016 у сумі 8114,97 грн. та інфляційні втрати за період з січня 2015 по жовтень 2016 у сумі 69 358,74 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань, вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат у розмірі 69 358,74 грн. - підлягають задоволенню у повному обсязі.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, зробленого позивачем та встановлено, що періоди прострочення та розмір заборгованості в них визначені позивачем вірно, проте позивачем не було враховано, що 2016 рік має 366 днів, в звязку з чим позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 8114,97 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 8105,34 грн.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 9850,67 грн., суд зазначає таке:

Відповідно до частини першої статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно до положень ч. 2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.п. „б п. 4.1. договору, за несвоєчасну оплату виконаних робіт замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за весь час прострочення оплати, а за прострочення більш ніж на 30 днів додатково сплачується штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 9850,67 грн.

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 9850,67 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволенні позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. І. Богуна, 6Б, оф. 205, код 38235976) на користь Державного підприємства "Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості "КРИВБАСПРОЕКТ" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, 40, код 04689369) 140 723,80 грн. основного боргу, 8105,34 грн. 3 % річних, 69 358,74 грн. інфляційних втрат, 9 850,67 грн. штрафу та 3420,58 грн. судового збору, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.01.2017

Суддя ОСОБА_2