УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06.01.2017Справа № 910/179/17

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Приватного підприємства "ГК "Феофанія"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про визнання недійсним та скасування актів про порушення ПКЕЕ

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2016 № 910/22371/16 (суддя Карабань Я.А.) повернуто без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Приватного підприємства "ГК "Феофанія" до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання недійсними та скасування актів про порушення ПКЕЕ .

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Приватне підприємство "ГК "Феофанія" повторно звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання недійсними та скасування акту № 43183 ПАТ "Київенерго" від 27.05.2016 та акту № 43133 ПАТ "Київенерго" від 01.06.2016 про порушення Правил користування електричною енергією; рішення комісії ПАТ "Київенерго" про розгляд актів про порушення правил користування електричною енергією; угоди № 296-16-Е про реструктуризацію заборгованості за актами порушень ПКЕЕ № 43133, 43183 (особовий рахунок № 3201143), укладеної між ПАТ "Київенерго" та ПП "ГК Феофанія", від 15.11.2016.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що вищенаведена позовна заява Приватного підприємства "ГК "Феофанія" № 66/12 від 26.12.2016 і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлено вимоги про визнання недійсними та скасування:

1) акту № 43183 ПАТ "Київенерго" від 27.05.2016 про порушення правил користування електричною енергією;

2) акту № 43133 ПАТ "Київенерго" від 01.06.2016 про порушення правил користування електричною енергією;

3) рішення комісії ПАТ "Київенерго" про розгляд актів про порушення правил користування електричною енергією;

4) угоди № 296-16-Е про реструктуризацію заборгованості за актами порушень ПКЕЕ № 43133, 43183 (особовий рахунок № 3201143), укладеної між ПАТ "Київенерго" та ПП "ГК Феофанія", від 15.11.2016.

Отже, позивачем заявлено чотири вимоги немайнового характеру, у зв'язку з чим при зверненні до господарського суду станом на 27.12.2016 (дата поштового штемпеля підприємства зв'язку на поштовому конверті, в якому позовна заява № 66/12 від 26.12.2016 надійшла до суду) позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 5512,00 грн за чотири вимоги немайнового характеру (1378,00 грн. (1 розмір мінімальної заробітної плати) х 4 = 5512,00 грн.).

На підтвердження сплати судового збору позивачем додано до позовної заяви:

- копію квитанції № від 02.12.2016 на суму 1378,00 грн., яка фактично засвідчена старшим операційним менеджером відділення № 9 в м. Києві ПАТ "Діамантбанк";

- оригінали платіжних доручень №№ 524, 525, 526 від 14.12.2016 на загальну суму 4134,00 грн.

Відповідно до п. 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Отже, копія квитанції № від 02.12.2016, навіть у разі її засвідчення працівником відділення банку, у якому сплачено судовий збір, все одно є копією вказаної квитанції, а рівно не може бути належним доказом сплати судового збору.

Водночас, суд звертає увагу, що у разі втрати оригіналу квитанції про сплату судового збору позивач не позбавлений можливості отримати у відділенні банку, у якому сплачено судовий збір, дублікат цієї квитанції, враховуючи, що дублікат - це другий примірник документа, що має таку саму юридичну силу, як і оригінал.

Таким чином, за відсутності доданих до позовної заяви оригіналу квитанції № від 02.12.2016 на суму 1378,00 грн. або дублікату цієї квитанції, суду не доведено сплату позивачем судового збору у встановлених порядку і розмірі за подання до господарського суду позовної заяви № 66/12 від 26.12.2016.

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України, що тягне за собою наслідки, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

При цьому судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

За таких обставин, позовна заява № 66/12 від 26.12.2016 підлягає поверненню позивачеві без розгляду.

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, при можливому поторному зверненні до господарського суду з відповідною позовною заявою слід врахувати, що ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до заяви про визнання акта недійсним додається також копія оспорюваного акта або засвідчений витяг з нього.

Фатично до позовної заяви № 66/12 від 26.12.2016 не додані акти ПАТ "Київенерго" № 43183 від 27.05.2016, № 43133 від 01.06.2016 про порушення правил користування електричною енергією, рішення комісії ПАТ "Київенерго" про розгляд актів про порушення правил користування електричною енергією, які позивач просить суд визнати недійсними та скасувати.

В той же час, до позовної заяви № 66/12 від 26.12.2016 позивачем додане клопотання про витребування доказів № 68/12 від 26.12.2016, відповідно до якого позивач на підставі ст.ст. 22, 38 ГПК України, у зв'язку з неможливістю самостійно подати докази, просить суд витребувати у відповідача вищенаведені акти ПАТ "Київенерго" № 43183 від 27.05.2016, № 43133 від 01.06.2016 та рішення комісії ПАТ "Київенерго" про розгляд актів про порушення правил користування електричною енергіє. Наразі, жодні докази на підтвердження того, що позивач не може самостійно подати вказані докази (а саме за такої умови сторона може звернутись до суду з клопотанням в порядку ст. 38 ГПК України) - у клопотанні позивача не вказані та до останнього в якості додатків не залучені (зокрема, відповідні звернення (листи) позивача до відповідача з доказами їх направлення, відповіді (відмови) відповідача, тощо). При цьому суд відзначає, що зазначення позивача у клопотанні про те, що "ПАТ "Київенерго" склало акт № 43183 від 27.05.2016 та № 43133 від 01.06.2016 ... без присутності представника споживача та не надіслав примірник споживачу" також потребують доведення належними доказами.

Слід також врахувати, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності 01.01.2017, частину 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" викладено в такій редакції: судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі; у частині другій слова "мінімальної заробітної плати" замінено словами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб".

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2017 у розмірі 1 600 грн. встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 р. № 1801-VIII, який набрав чинності .01.01.2017.

Згідно з п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (із змінами, внесеними Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII), за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600,00 грн.).

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.В.Гумега