ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 січня 2017 р. Справа № 903/971/16

за позовом: Державного підприємства Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, м.Луцьк

до відповідача: Головного управління держгеокадастру у Волинській області, м.Луцьк

про стягнення 1230314,76 грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №15/1-11 від 16.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність №0-3-0.6-8016/2-16 від 05.12.2016р.

Суть спору: позивач Державне підприємство Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою звернувся з позовом до відповідача Головного управління держгеокадастру у Волинській області та просить стягнути 1230314,76 грн. за договором на закупівлю послуг за державні кошти №547 від 19.11.2013р.

В обґрунтування посилається на невиконання відповідачем умов договору на закупівлю послуг за державні кошти №547 від 19.11.2013р., щодо повного та своєчасного розрахунку.

В підтвердження позовних вимог позивач подав договір на закупівлю послуг за державні кошти №547 від 19.11.2013р. з додатками, акт приймання - передачі документації, накладну №333 від 23.12.2013р., акт надання послуг за договором від 19.11.2013р. №547 від 27.12.2013р., лист-вимогу №22/3-33 вих від 26.06.2015р., акт звірки взаємних розрахунків про закупівлі послуг за державні кошти з проведення інвентаризації земель станом на 21.11.2016р., виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - Державного підприємства Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою.

Представник позивача через відділ документального забезпечення та контролю подав наступні документи:

1.) власне письмове підтвердження того, що у провадженні судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи з спору між цими сторонами, про цей предмет і з цих підстав та відсутнє рішення вище перелічених органів з даного спор, зареєстроване за заявою за вх. №01-54/11936/16 від 26.12.2017р.;

2.) заяву за вх. №01-65/16/17 від 16.01.2017р., в якій просить суд збільшити позовні вимоги в частині 3% річних в сумі 109717,11грн.

В підтвердження долучив розрахунок 3% річних та платіжне доручення №725 від 16.01.2017р. про сплату судового збору в сумі 1645,76грн.

Заява про збільшення позовних вимог судом відхилена.

При цьому суд виходив із такого.

Вказана заява не відповідає вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та п. 3.10 Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р., оскільки позивач може збільшити розмір позовних вимог, до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Водночас, суд зясував про те, що при подачі позову до суду вимога про стягнення 3% річних заявлена не була.

В судовому засіданні первісні позовні вимоги представник позивача підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні та в запереченнях за вх. №01-54/79/17 від 04.01.2017р. позовні вимоги заперечує в повному обсязі мотивуючи наступним:

- 19 листопада 2013 року, між Державним підприємством «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (Виконавець) та Головним управлінням Держземагентства у Волинській області (Замовник) було укладено договір про надання послуг № 547;

- за умовами договору Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобовязання щодо надання послуг з проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення на землях державної власності на території Ковельського району Волинської області площею 11137,7 га.;

- згідно пункту 3.1. Договору загальна вартість послуг за цим договором становить 1230314,76 грн. (один мільйон двісті тридцять тисяч триста чотирнадцять гривень 76 копійок), в т.ч. ПДВ 20% - 205052,46 грн. (двісті пять тисяч п'ятдесят дві гривні 46 копійок).

- пунктом 3.4. Договору передбачено, що джерело фінансування - кошти державного бюджету України;

- відповідно до частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України;

- частиною першою статті 48 Кодексу також передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів;

- виконання платіжних зобов'язань Замовником можливе при наявності фінансування видатків за виконані роботи (надані послуги), які передбачені кошторисом відповідної програми, а саме за бюджетною програмою КПКВК 2803030 «Проведення земельної реформи»;

- листом-вимогою від 07.10.2014 р. № 36/3-3 вих Державне підприємство «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» повідомляло про те, що відповідно до Договору № 547 від 19.11.2013 р. Замовник не виконав належним чином взяті на себе зобовязання згідно Договору, порушив його в частині проведення оплати, а тому в разі не задоволення листа-вимоги дана заборгованість буде підлягати примусовому стягненню;

- у відповідь на вказаний лист-вимогу листом від 04.11.2014 р. № 24-3-0.9- 4616/2-14 Головне управління Держземагентства у Волинській області повідомило, що:

«З метою стабілізації ситуації в державі та економного і раціонального використання державних коштів Кабінет Міністрів України постановою № 65 від 01.03.2014 року припинив фінансування державних цільових програм.

Виходячи з внесених змін до Державного бюджету України на 2014 рік було знято фінансування з КПКВ 2803030 Проведення земельної реформи КЕКВ 2281 Дослідження і розробки , окремі заходи розвитку по реалізації державних (регіональних) програм).

Головне управління Держземагентства у Волинській області всіляко бажає посприяти Вам у виконанні оплати заборгованості, проте, наразі проведення оплати ускладнено вищенаведеними правовими підставами».

- відповідно до п. 8.1. Договору сторони звільняються від відповідальності одна перед одною за невиконання або неналежне виконання зобовязань за даним Договором, якщо таке невиконання обумовлено настанням чи дією обставин непереборної сили, а саме стихійного лиха та інших надзвичайних ситуацій техногенного, природного або екологічного характеру, пожежі, дією/актами державних органів, які не можливо було ні передбачити, ні уникнути і які підтверджуються документами, виданими компетентними органами;

- невиконання зобовязань Головним управлінням обґрунтованим та таким, що обумовлено дією/актами державних органів, які не можливо було ні передбачити, ні уникнути і які підтверджуються документами, виданими компетентними органами, що в повній мірі відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи та умовам Договору (п.8.1);

- листом Головного управління Держземагентства у Волинській області, від 22.04.2014 р. № 24-3-0.9-1735/2-14 Відповідач повідомлявся, що відповідно до листа ГУДКСУ у Волинській області за № 05-03/171-2416 від 31.03.2014 року Головному управлінню Держземагентства у Волинській області доведено витяги із змін до розпису Державного бюджету на 2014 рік: змін річного розпису асигнувань державного бюджету (за винятком надання кредитів з державного бюджету України); змін помісячного розпису асигнувань загального фонду державного бюджету;

- відповідно до ст. 51 Бюджетного Кодексу України немає затвердженого кошторису на дану кредиторську заборгованість;

- станом на 22.04.2014 року відсутній паспорт бюджетної програми по КПКВ 2803030 на 2014 рік;

- у 2013 році на подані Головним управлінням Держземагентства у Волинській області платіжні доручення в межах згаданої кредиторської заборгованості не було отримано дозволу від Державної казначейської служби;

- відсутність відповідного фінансування, яке б дало змогу в повній мірі погасити наявну заборгованість підтверджується і відповідними кошторисами на 2013, 2014, 2015 та 2016 роки;

- замовник вжив заходів в межах повноважень, для недопущення виникнення заборгованості, та те, що наявність чи відсутність бюджетного фінансування не залежить від волі і дій Замовника, враховуючи вимоги пункту 8.1. Договору, Головне управління не несе відповідальності за неналежне виконання зобовязань, що виникли при виконанні Договору, оскільки в своїй діяльності повністю залежить від фінансування витрат, передбачених кошторисом;

- Головне управління проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про стягнення заборгованості за надані послуги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення та клопотання представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2013 року між Державним підприємством «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (Виконавець) та Головним управлінням Держземагентства у Волинській області (Замовник) було укладено договір на закупівлю послуг за державні кошти № 547 (а.с.8-9);

Згідно п.1.1 договору Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобовязання щодо надання послуг з проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення на землях державної власності на території Ковельського району Волинської області площею 11137,7 га.;

Відповідно до пункту 3.1. та 3.3. договору загальна вартість послуг за цим договором становить 1285941,83 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 214323,64 грн. Кошти в розмірі 100% від загальної вартості послуг замовник сплачує після завершення виконання послуг зазначених в п.1.1 та підписання акта приймання передачі послуг.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що джерело фінансування - кошти державного бюджету України.

На виконання умов вказаного договору позивач виконав зобовязання в повному обсязі, а відповідач у встановленому порядку прийняв послуги від виконавця на суму 1230314,76грн., що підтверджується накладною про передачу науково-технічної продукції №333 від 23.12.2013р. та актом надання послуг від 27.12.2013р., які підписані сторонами та скріплені печатками (а.с.18-21).

26.06.2015р. Державне підприємство Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою направило лист-вимогу №22/3-3 на адресу відповідача про оплату заборгованості в сумі 1230314,76 грн.(а.с.22), однак остання залишена відповідачем без відповіді та належного реагування.

Відповідач взяті на себе, згідно договору на закупівлю послуг за державні кошти № 547 від 19.11.2013р. в частині проведення розрахунків не виконав, в звязку з чим у останнього виникла заборгованість, котра на момент розгляду справи становить 1230314,76грн., яку відповідач визнав, підписавши акт звірки взаємних розрахунків про закупівлі послуг за державні кошти з проведення інвентаризації земель станом на 21.11.2016р (а.с.23).

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України, майнові права та майнові обовязки субєктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

В аспекті пояснень відповідача на предявлений позов судом засвідчується, що згідно із ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України і ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статті 617 ЦК України та 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобовязань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобовязання.

У відповідності до ст. 1 ЦК України однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, повязані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують бездіяльність замовника та не заперечують обовязку такого органу, який виступає стороною зобовязального правовідношення, від його виконання належним чином.

На підставі ст. 617 ЦК України, ст. 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі №11/446, висвітлюється у Оглядовому листі Вищого господарського суду України від 18.02.2013р. №01-06/374/2013, знайшла своє відображення у численних судових рішеннях Вищого господарського суду України, зокрема, у його постановах від 24.09.2013р. у справі №910/1274/13, від 13.11.2013р. у справі №914/1760/13 та ін.

В даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними договір на закупівлю послуг за державні кошти №547 від 19.11.2013р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення з відповідача 1230314,76 грн. основної заборгованості підставна та підлягає до задоволення в повному обємі.

З огляду на вище викладене, доводи представника Головного управління держгеокадастру у Волинській області про відсутність бюджетного фінансування не виправдовують його бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані сторонами докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором на закупівлю послуг за державні кошти з проведення інвентаризації земель №547 від 19.11.2013р. підлягають задоволенню в сумі 1230314,76 грн. основного боргу.

Оскільки розгляд справи в суді доведено з вини відповідача, то судові витрати по справі, на підставі ст. 44,49 ГПК України, слід покласти на нього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 144, 173, 193, 218 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525-527 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Головного управління держгеокадастру у Волинській області (43021, м. Луцьк, вул. Винниченка,67, ) на користь Державного підприємства Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою (43021, м.Луцьк, вул. Винниченка,63, код ЄДРПОУ 00692,76 грн. заборгованості та 18454,72 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду, у відповідності до ст.85 ГПК України, набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

17.01.2017р.

Суддя В. М. Дем`як