донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

04.01.2017 справа № 913/397/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю представників сторін:
від позивача:не з'явився,
від відповідача:ОСОБА_4 за дов. № 15 від 21.12.2016,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
на ухвалу Господарського суду Луганської області
від01.12.2016
у справі№ 913/397/16 (суддя Іноземцева Л. В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
доПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", м. Сєвєродонецьк Луганської області,
простягнення 31 083 156, 21 грн.

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі ПАТ «НАК «Нафтогаз України»), м. Київ, звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації» (далі ПАТ «Луганськгаз»), м. Сєвєродонецьк Луганської області, про стягнення основного боргу в розмірі 21 206 678, 13 грн., пені в сумі 9 126 189, 04 грн., 3 % річних у розмірі 8 564 096, 76 грн. та інфляційних втрат у сумі 47 974 252, 10 грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 25.05.2016 у справі № 913/397/16 позовні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 21 206 678, 13 грн., 3 % річних у сумі 465 949, 94 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3 122 944, 87 грн. В іншій частині позову відмовлено.

До канцелярії Господарського суду Луганської області 24.11.2016 надійшла заява ПАТ «Луганськгаз» про розстрочення виконання рішення Господарського суду Луганської області від 25.05.2016 у справі № 913/397/16 на 10 років зі сплатою з грудня 2016 року по листопад 2021 року рівними частинами по 176 722, 32 грн. та з грудня 2021 року по листопад 2026 року по 239 285, 37 грн.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 01.12.2016 у справі № 913/397/16 заяву ПАТ «Луганськгаз» задоволено частково та розстрочено виконання рішення Господарського суду Луганської області від 25.05.2016 у цій справі на 8 років зі сплатою з грудня 2016 року по листопад 2020 року по 210 000, 00 грн. та з грудня 2020 року по листопад 2024 року по 310 009, 61 грн.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 01.12.2016 у справі № 913/397/16 та прийняти нову, якою у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду відмовити повністю. Заявник апеляційної скарги посилається на неправильне застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, а також неповне зясування фактичних обставин, що мають значення для справи. Зокрема, апелянт вважає, що чинним законодавством не передбачено можливості звільнення від відповідальності за порушення грошового зобовязання через неможливість його виконання; також судом при винесенні ухвали не враховано тяжкий майновий стан позивача.

В апеляційній скарзі наведені також інші доводи, які на думку заявника є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Представник позивача у судовому засіданні 28.12.2016 висловився на підтримку своїх заперечень, викладених в апеляційній скарзі, та просить її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати. У судове засідання 04.01.2017 представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за його відсутності, з чим погодився представник відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.01.2017 проти задоволення апеляційної скарги заперечує, оскільки вважає, що доводи позивача не спростовують викладені у заяві про розстрочення виконання рішення обставини, та просить ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що ухвала місцевого господарського суду підлягає частковому скасуванню, виходячи з такого.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Винятком із загального порядку виконання рішень господарського суду є, зокрема, стаття 121 ГПК України, яка передбачає, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора й у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Розстрочка виконання рішення суду означає виконання його частинами, встановленими судом, з певним інтервалом у часі.

За змістом наведеної норми, відстрочення та розстрочення є правом, а не обовязком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до приписів статей 33, 43 ГПК України саме на відповідача покладено обовязок доведення існування відповідних підстав, а господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012, підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

До обставин, що ускладнюють виконання судового рішення належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Такі висновки Конституційного Суду України містяться в мотивувальній частині рішення від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013.

В обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення відповідач посилається на те, що підприємство перебуває у тяжкому фінансовому стані, а внаслідок бойових дій на території Луганської області ПАТ «Луганськгаз» втратило близько 60 % майна. Крім того, неодноразове пошкодження газопроводу спричиняє виток природного газу та значно ускладнює провадження господарської діяльності підприємством.

На підтвердження обставин, викладених у заяві про відстрочення виконання судового рішення відповідач надав, зокрема, належним чином засвідчені копії балансу (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2016 (т. 3, а. с. 27), звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2016 року (т. 3, а. с. 29), довідки щодо стану розрахунків за природний газ для потреб ВТВ (т. 3, а. с. 57), сертифікату № 749 від 02.10.2014 Торгово-промислової палати України щодо засвідчення обставин непереборної сили (т. 3, а. с. 33), Актів технічного обстеження газопроводу у період з 29.01.2016 по 26.10.2016 (т. 3, а. с. 117-180).

Заперечуючи проти задоволення заяви ПАТ «Луганськгаз» про розстрочку виконання судового рішення, позивач зазначає, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є обєктом, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Через значний обсяг кредиторської заборгованості ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не має можливості своєчасно здійснювати розрахунки з контрагентами, що є необхідним для безперервного постачання газу споживачам.

ПАТ «НАК «Нафтогаз України», обґрунтовуючи свої заперечення, надало належним чином засвідчені копії Проміжного звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 6 місяців 2016 року (т. 3, а. с. 218), Проміжного балансу (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2016 (т. 3, а. с. 219), Балансу (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015 (т. 3, а. с. 220-221), Звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 рік (т. 3, а. с. 221-222), Звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І квартал 2016 року (т. 3, а. с. 223), Балансу (звіт про фінансовий стан) на 31.03.2016 (т. 3, а. с. 224-225), Балансу (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2016 (т. 3, а. с. 226-227), Звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за ІІ квартал 2016 року (т. 3, а. с. 227-228).

Однак посилання апелянта на тяжке фінансове становище ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не є безумовною підставою для відмови у розстроченні виконання рішення, а вимагають встановлення відповідного балансу інтересів сторін при вирішенні питання щодо розстрочення виконання рішення. Водночас, за змістом статті 121 ГПК України, встановлення такого балансу не виключає розстрочення як таке.

При цьому колегія суддів зауважує, що прийняття судового рішення про стягнення з боржника заборгованості не є підставою для припинення відповідного зобовязання і негативні наслідки у формі відповідальності за невиконання зобовязання, передбачені законом або договором, боржник несе до повного виконання рішення суду.

Господарський суд повинен враховувати не тільки можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але й такі ж наслідки для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невідємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України» зазначено, що на державі лежить позитивне зобовязання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку про наявність виключних обставин, які унеможливлюють своєчасне виконання рішення господарського суду ПАТ «Луганськгаз», зокрема, втрата та пошкодження майна підприємства внаслідок бойових дій, значні обсяги витоку природного газу через порушення цілісності газопроводу, здійснення антитерористичної операції на території, яку обслуговує відповідач, а також скрутний фінансовий стан ПАТ «Луганськгаз». При цьому настання обставин непереборної сили, які спричинили порушення виконання грошового зобов'язання відповідачем, засвідчено сертифікатом № 749 від 02.10.2014 Торгово-промислової палати України (т. 3, а. с. 33) та було враховано місцевим господарським судом при ухваленні рішення про стягнення заборгованості.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розстрочка виконання рішення може забезпечити його належне виконання, а тому, з урахуванням заперечень ПАТ «НАК «Нафтогаз України», заява ПАТ «Луганськгаз» підлягає частковому задоволенню, а виконання рішення Господарського суду Луганської області від 25.05.2016 у справі № 913/397/16 підлягає розстроченню на 5 років (60 місяців) зі сплатою з січня 2017 року по листопад 2021 року рівними частинами по 416 007, 68 грн. щомісячно та 416 008, 00 грн. у грудні 2021 року.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «НАК «Нафтогаз України» підлягає частковому задоволенню, а ухвала Господарського суду Луганської області від 01.12.2016 у справі № 913/397/16 частковому скасуванню з наведених вище підстав.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, на ухвалу Господарського суду Луганської області від 01.12.2016 у справі № 913/397/16 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Луганської області від 01.12.2016 у справі № 913/397/16 частково скасувати.

Викласти абзац другий ухвали Господарського суду Луганської області від 01.12.2016 у справі № 913/397/16 у такій редакції:

«Розстрочити виконання рішення Господарського суду Луганської області від 25.05.2016 у справі № 913/397/16 на 5 років (60 місяців) зі сплатою з січня 2017 року по листопад 2021 року рівними частинами по 416 007, 68 грн. щомісячно та 416 008, 00 грн. у грудні 2021 року.»

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 87, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 689, 00 грн.

Господарському суду Луганської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3