УХВАЛА

11.01.2017Справа № 61/82

За скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних матеріалів «Союз»
на діїГолосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві
у справі№61/52
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Інтералліс Кемікалс»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних матеріалів «Союз»

простягнення заборгованості та збитків у розмірі 729 267,32 грн.

Суддя Босий В.П.

Представники сторін:
від позивача:Снігур М.Ю.
від відповідача:Пікуля С.В.
від ВДВС:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.04.2011 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.08.2011 р. у справі № 61/82, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Неохіміки Україна» задоволені частково, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних матеріалів «Союз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Неохіміки Україна» кошти в сумі 636359 грн. 28 коп. - заборгованості, 50 590 грн. 00 коп. - пені, 21561 грн. 06 коп. - 7 відсотків річних, 20031 грн. 55 коп. - інфляційних втрат, 7 285 грн. 42 коп. - державного мита, 235 грн. 77 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в іншій частині позову відмовлено.

09.09.2011 р. на виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва був виданий відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.03.2014 р. здійснено процесуальне правонаступництво позивача на стадії виконання рішення - Товариства з обмеженою відповідальністю «Неохіміки України» на його правонаступника - Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтералліс Кемікалс»; затверджено мирову угоду, укладену в процесі виконання рішення господарського суду міста Києва від 01.04.2011 р. у справі № 61/82.

08.11.2016 р. до канцелярії суду надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних матеріалів «Союз» на дії Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2016 р. вказану заяву передано для розгляду судді Босому В.П.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.11.2016 р. вказану скаргу призначено до розгляду на 05.12.2016 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.12.2016 р. розгляд скарги відкладено на 11.01.2017 р.

Представник скаржника в судове засідання з'явилася, надала пояснення по суті спору, подану скаргу просила задовольнити повністю.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, надала пояснення по справі, проти задоволення скарги не заперечувала.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, вимоги ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Розглянувши скаргу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, господарський суд міста Києва встановив наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

24.08.2012 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №33958589 по виконанню наказу господарського суду міста Києва від 09.09.2011 р. у справі №61/82, якою надано боржнику семиденний строк для добровільного виконання рішення суду.

За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.10.2012 р. в межах вказаного виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а 11.10.2012 р. державним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти боржника.

26.02.2014 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2. ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. (ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Оскільки виконавче провадження ВП№33958589 є завершеним, мають настати наслідки його завершення у вигляді зняття арешту з майна та грошових коштів боржника.

При цьому, арешт майна та грошових коштів боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду у відкритому виконавчому провадженні, а відтак не зняття державним виконавцем арешту з майна боржника після завершення виконавчого провадження ВП№33958589 порушує норми ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Пунктом 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 р. встановлено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин суд приходить до висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних матеріалів «Союз» про зобов'язання державного виконавця зняти арешт з коштів та майна боржника підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних матеріалів «Союз» задовольнити.

2. Зобов'язати Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві зняти арешт з коштів та майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод полімерних матеріалів «Союз» (03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 136; ідентифікаційний код 32551563), накладених постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2012 р. та про арешт коштів боржника від 11.10.2012 р., винесених в межах виконавчого провадження ВП№33958589.

Суддя В.П. Босий