ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2016 року Справа № 904/4992/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів Чимбар Л.О., Антонік С.Г.

секретар судового засідання Погорєлова Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №1 від 04.01.2016 р., представник;

представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард", м. Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року у справі № 904/4992/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Апекс-Строй", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард", м. Дніпропетровськ

про стягнення 553 784 грн. 00 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року (суддя Загинайко Т.В.) позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард", м. Дніпропетровськ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Апекс-Строй, м. Дніпропетровськ 143493 грн. 55 коп. грошових коштів, що складають збитки у вигляді вартості товарно-матеріальних цінностей, та 2869 грн. 87 коп. - витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що в порушення приписів ч.1, 2 ст.949 Цивільного кодексу України відповідач не повернув позивачу переданий на зберігання згідно договору №25/06-14 від 25 червня 2014 року алюмінієвий композитний лист Aluprom УТ-001 4 мм polyester 0,4мм 1250 х 5800 мм з підготовкою до продажу, вартістю 159 грн. 61 коп. за 1 кв.м у кількості 899 кв.м загальною вартістю 143 493 грн. 55 коп.

Рішення господарського суду ґрунтується також на висновку від 18 грудня 2015 року №4225/4226-15 судової комплексної технічної експертизи документів, здійсненого Дніпропетровським науково дослідним інститутом судових експертиз.

Відмовляючи частково в задоволенні позову, господарський суд дійшов висновку, що позивачем належними доказами не підтверджена ринкова вартість переданого на зберігання майна, тому відшкодуванню підлягають збитки в розмірі прийнятого на зберігання майна у сумі 143 493 грн. 55 коп.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач його оскаржує на предмет неповного зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Як на порушення норм процесуального права апелянт посилається на те, що не був повідомлений належним чином про час та дату судового засідання 27 квітня 2016 року, у звязку з чим він не зміг надати суду витребувані документи.

Відповідач наполягає на тому, що договір №25/06-14 про відповідальне зберігання від 25 червня 2014 року між сторонами не укладався, дійсність підпису на договорі директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард" не встановлено. Також відповідач стверджує, що господарським судом не було прийнято до уваги, що первинною судовою експертизою було достовірно встановлено, що печатка на договорі та акті не відповідає оригіналу, який надавався суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард" просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року, прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог; призначити повторну судову експертизу, яка встановить чи власноручний підпис директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард" ОСОБА_2 на договорі про відповідальне зберігання №25/06-14 від 25 червня 2014 року та відповідних актах до нього.

Позивач доводи апеляційної скарги заперечує, посилається на те, що твердження відповідача щодо підписання договору відповідального зберігання від 25 червня 2014 року та акту приймання передачі від 25 червня 2014 року іншою особою не підтверджені належними доказами та є безпідставними. Просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалою від 16 серпня 2016 року задоволено клопотання відповідача, у справі призначено судову почеркознавчу та технічну експертизу, з метою вирішення питання чи виконаний підпис директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард" ОСОБА_2 на договорі про відповідальне зберігання №25/06-14 від 25 червня 2014 року, акті прийому передачі від 25 червня 2014 року, чи однією печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард" нанесений відбиток на договір про відповідальне зберігання від 25 червня 2014 року, акт приймання передачі від 25 червня 2014 року. Проведення судової експертизи доручено Харківському науково дослідному інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора ОСОБА_3. Апеляційне провадження у справі зупинено (т.2, а.с.108-110).

З метою вирішення заявленого судовими експертами клопотання від 05 вересня 2016 року про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи №8907/8908 (.2, а.с.114), ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21 вересня 2016 року апеляційне провадження у справі поновлено (т.2, а.с.121-122).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2016 року клопотання судових експертів Харківського науково дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора ОСОБА_3 задоволено частково, узгоджено строк проведення експертизи на термін понад 90 календарних днів, зобовязано відповідача в строк до 04 листопада 2016 року оплатити вартість експертизи на підставі рахунків №2463 від 01 вересня 2016 року, №2483 від 05 вересня 2016 року, апеляційне провадження у справі зупинено (т.2, а.с.154-155).

09 грудня 2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшло від Харківського науково дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора ОСОБА_4 №8907/8908 від 30 листопада 2016 року про неможливість надання висновку за справою №904/4992/15 через те, що не здійснено оплата експертизи станом на 28 листопада 2016 року (т.2, а.с.158-161).

У звязку з поверненням до суду справи №904/4992/15, ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12 грудня 2016 року апеляційне провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 27 грудня 2016 року.

16 травня 2016 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року у справі № 904/4992/15.

Ухвалою суду від 19 травня 2016 колегією суддів у складі: головуючий суддя Джихур О.В. (доповідач), судді Виноградник О.М., Дмитренко Г.К. вказану апеляційну скаргу прийнято до розгляду, який призначено на 09 червня 2016 року на 12:00 год.

В судовому засіданні 09 червня 2016 року оголошено перерву у справі до 21 червня 2016 року на 12:00 год.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17 червня 2016 року, розпорядженням керівника апарату суду ОСОБА_5 від 17 червня 2016 року №604/16, у звязку із перебуванням судді Виноградник О.М. у відпустці відбулася зміна колегії суддів, до складу якої увійшли головуючий суддя Джихур О.В. (доповідач), судді, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Ухвалою суду від 17 червня 2016 року апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року у справі №904/4992/15 прийнята до свого провадження зазначеною колегією суддів.

Розгляд справи відкладався з 21 червня 2016 року до 04 серпня 2016 року.

Розпорядженням керівника апарату суду ОСОБА_8 від 03 серпня 2016 року № 905/16, у звязку з перебуванням у відпустці судді Чимбар Л.О. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі №904/4992/15.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 03 серпня 2016 року визначено для розгляду справи №904/4992/15 колегію суддів у складі головуючого судді Джихур О.В. (доповідач), суддів Дмитренко Г.К., Кузнецова І.Л.

Ухвалою суду від 03 серпня 2016 року апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року у справі №904/4992/15 прийнята до свого провадження зазначеною колегією суддів.

Розгляд справи відкладався з 04 серпня 2016 року до 16 серпня 2016 року.

Ухвалою суду від 16 серпня 2016 року провадження у справі №904/4992/15 зупинено на підставі п.1 ч.2 ст.79 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з призначенням у справі судової експертизи та направленням даної справи судовому експерту для дослідження до Дніпропетровського науково дослідного інституту судових експертиз.

15 вересня 2015 року справу №904/4992/15 було повернуто до Дніпропетровського апеляційного господарського суду для подальшого здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року.

Розпорядженням керівника апарату суду ОСОБА_8 від 21 вересня 2016 року № 1336/16, у звязку з перебуванням у відпустці судді Кузнецової І.Л. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі №904/4992/15.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21 вересня 2016 року визначено для розгляду справи №904/4992/15 колегію суддів у складі головуючого судді Джихур О.В. (доповідач), суддів Дмитренко Г.К., Чимбар Л.О.

Ухвалою суду від 21 вересня 2016 року апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року у справі №904/4992/15 прийнята до свого провадження зазначеною колегією суддів.

Ухвалою суду від 21 вересня 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року у даній справі було поновлено, її розгляд призначено на 06 жовтня 2016 року о 11:00 год.

Згідно розпорядження керівника апарату суду ОСОБА_8 від 05 жовтня 2016 року № 1403/16, протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05 жовтня 2016 року склад колегії змінено, визначено для розгляду справи №904/4992/15 колегію суддів у складі головуючого судді Джихур О.В. (доповідач), суддів Чимбар Л.О., Антонік С.Г.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2016 року апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року у справі №904/4992/15 прийнята до свого провадження зазначеною колегією суддів.

Розгляд справи відкладався з 06 жовтня 2016 року до 11 жовтня 2016 року.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2016 року провадження у справі №904/4992/15 зупинено, у звязку з призначенням у справі судової експертизи та направленням даної справи судовому експерту для дослідження до Дніпропетровського науково дослідного інституту судових експертиз.

09 грудня 2015 року справу №904/4992/15 було повернуто до Дніпропетровського апеляційного господарського суду для подальшого здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року.

Ухвалою суду від 12 грудня 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард", м. Дніпро на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року у справі №904/4992/15 було поновлено, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 27 грудня 2016 року о 10:30 год.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що 25.06.2014р. між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю „Апекс-Строй, як поклажодавцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард", як зберігачем, було укладено Договір №25/06-14 про відповідальне зберігання (надалі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на тимчасове відповідальне зберігання лист алюмінієвий композитний (в подальшому обєкт зберігання) відповідно до переліку, викладеному в акті приймання-передачі обєкту на зберігання, без права їх використання у господарському обороті зберігача протягом строку зберігання, з подальшим поверненням обєкту зберігання поклажодавцю без зміни його якісних або кількісних характеристик.

Відповідно до пункту 1.4 Договору адреса зберігання м. Дніпропетровськ, вул. Артема, 91.

Строк зберігання: з 25.06.2014р. по 15.05.2015р. включно (пункт 1.5 Договору).

Згідно з пунктом 1.3 Договору вартість обєкту зберігання визначається сторонами в акті приймання-передачі обєкту на зберігання із врахуванням ринкової вартості обєкту.

Відповідно до пункту 2.1 Договору обєкт передається на зберігання зберігачу за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізьке шосе, 35, на підставі акту приймання-передачі обєкту на зберігання, в якому визначається перелік обєкту зберігання та його вартість; транспортування та розміщення предмету зберігання здійснюється силами та засобами зберігача.

При прийманні обєкта на зберігання обєкт маркується; маркування повинне містити номер договору та порядковий номер обєкту із загальної кількості, що передається на зберігання за цим договором (пункт 2.3 Договору).

Як вбачається на виконання умов Договору відповідно до акту від 25.06.2014р. приймання-передачі обєкту на зберігання позивачем було передано, а відповідачем прийнято на відповідальне зберігання майно алюмінієвий композитний лист Aluprom YT-001 4 мм polyester 0,4 мм 1250*5800 мм з підготовкою до продажу, вартістю 159 грн. 61 коп. за1 м.кв., у кількості 899 кв.м., загальною вартістю 143 493 грн. 55 коп.; майно передане у стані, що відповідає характеристикам та якостям матеріалу такого характеру.

Згідно з пунктом 2.2 Договору строк зберігання дорівнює кількості повних календарних місяців із дня підписання ОСОБА_1 приймання-передачі обєкту на зберігання, до моменту видачі, що визначається датою підписання акту зняття із зберігання, причому неповний місяць фактичного зберігання оплачується поклажодавцем в розмірі місячної плати, якщо кількість днів для зберігання становить не менше 15-ти календарних днів.

Відповідно до пункту 3.1 Договору обєкт повертається із зберігання поклажодавцю на підставі ОСОБА_1 повернення обєкту зі зберігання.

Як вбачається позивач звертався до відповідача з листом від 29.04.2015р. №34 „Щодо повернення майна з відповідального зберігання, відповідно до якого у звязку з закінченням дії Договору просив організувати та забезпечити повернення вказаного майна представнику позивача 15.05.2015р. о 09.00 год. у визначеному в Договорі місці зберігання.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, враховуючи положення пункту 1.5 Договору, відповідач повинен був повернути прийняте на зберігання майно до 15.05.2015р. (включно).

Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу алюмінієвого композитного листа Aluprom YT-001 4 мм polyester 0,4 мм 1250*5800 мм з підготовкою до продажу, вартістю 159 грн. 61 коп. за 1 м.кв., у кількості 899 кв.м., загальною вартістю 143 493 грн. 55 коп.

Відповідач у листі (вих. №1107 від 13.05.2015р.) повідомив позивача про те, що згідно даних бухгалтерського та податкового обліку у відповідача не рахується на позабалансовому обліку майно, повернення якого вимагає позивач, як і не рахуються зобовязання щодо його зберігання.

Позивач вважає, що у звязку з неповерненням відповідачем обєкту зберігання відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу збитки в розмірі вартості прийнятого на зберігання майна із врахуванням ринкової вартості обєкту зберігання на момент здійснення відшкодування його вартості; відповідач проти цього заперечує, що і є причиною спору.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 1 статті 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі (частина 1 статті 942 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 949 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості; річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Частиною 1 статті 950 Цивільного кодексу України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості (пункт 1 частини 1 статті 951 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 953 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 614 Цивільного кодексу України).

За приписами пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 224 Господарського процесуального кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини; за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було передано відповідачу на зберігання майно алюмінієвий композитний лист Aluprom YT-001 4 мм polyester 0,4 мм 1250*5800 мм з підготовкою до продажу, вартістю 159 грн. 61 коп. за 1 м.кв., у кількості 899 кв.м., загальною вартістю 143 493 грн. 55 коп.

Доказів повернення переданого на відповідальне зберігання майна відповідачем не надано ані суду першої інстанції, ані апеляційному господарському суду.

На вимогу позивача майно не було повернуто відповідачем, відповідач заперечує передачу цього майна на зберігання, стверджує, що за період з червня 2014 року по 02 листопада 2015 року не мав взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю „Апекс-Строй, договір №25/06-14 від 25 червня 2014 року у нього відсутній, в даних бухгалтерського та податкового обліау підприємства не рахується на позабалансовому рахунку майно, що є предметом даного позову, акт прийому передачі обєкту на зберігання не містить у собі інформації про те, до якого договору відноситься цей документ, спростовує підпис на договорі і акт приймання передачі директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард" ОСОБА_2

Згідно ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач належними доказами не довів, що договір №25/06-14 від 25 червня 2014 року ним з позивачем не укладався, лист алюмінієвий композитний згідно акту від 25 червня 2014 року йому на зберігання не передавався, договір і акт прийому передачі директором товариства ОСОБА_2 не підписувався.

Навпаки, матеріали справи свідчать, що фактично відповідач ухилився від доказування зазначених обставин.

Так, відповідачем не виконано ухвалу господарського суду від 06 квітня 2016 року про надання додаткових доказів, витребуваних судовими експертами і необхідних для проведення експертизи, що стало підставою для вирішення спору по суті.

Згідно висновку №4225/4226-15 від 18 грудня 2015 року первісної комплексної судової почеркознавчої експертизи, проведеної Дніпропетровським науково дослідним інститутом судових експертиз, вирішити питання про виконавця підписів від імені ОСОБА_2 у договорі №25/06-14 та акті від 25 червня 2014 року не вдалося (т.1, а.с.158-180).

Не зважаючи на те, що апеляційний господарський суд задовольнив клопотання відповідача і призначив у справі судову експертизу, проте відповідач не оплатив вартість експертизи, в результаті чого експертиза не була проведена.

Отже, належними доказами відповідач не довів свої заперечення.

Враховуючи в сукупності експертне дослідження, наявність збіжностей у підписі та відсутність однозначно негативного висновку експерта з питання підписання договору про добровільне зберігання від 25.06.2014р. №25/06-14 та акту приймання-передачі обєкту на зберігання від 25.06.2014р. директором Товариства з обмеженою відповідальністю „Комерційно-виробничий комплекс „Авангард ОСОБА_2, а також невиконання відповідачем вимог суду та ненадання ним додаткових матеріалів для проведення судової експертизи, призначеної судом згідно ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2016р. у справі №904/4992/15, невиконання ним вимог суду про оплату експертизи, призначеної апеляційним господарським судом, господарський суд доходить висновку про існування між сторонами договірних відносин, укладення між сторонами Договору від 25.06.2014р. №25/06-14 про відповідальне зберігання та складання між сторонами акту приймання-передачі обєкту на зберігання від 25.06.2014р.

Позивач просить стягнути з відповідача 553 784 грн. 00 коп. збитків (з урахуванням ринкової вартості майна на момент звернення позивача до суду).

На підтвердження ринкової вартості спірного майна на момент звернення позивача з позовом до суду позивачем надано комерційну пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю „Модус, ЛТД від 25.05.2015р., згідно якої вартість 899 кв.м. алюмінієвого композитного листа Aluprom YT-001 4 мм polyester 0,4 мм 1250*5800 мм з підготовкою, RAL 9006 становить 553 784 грн. 00 коп.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що надана позивачем комерційна пропозиція Товариства з обмеженою відповідальністю "Модус ЛТД" від 25 травня 2015 року не може бути належними доказами підтвердження ринкової вартості переданого на зберігання майна, а тому відшкодуванню підлягають збитки у вигляді розміру вартості прийнятого на зберігання майна у сумі 143 493 грн. 55 коп.

Доводи апелянта до уваги не приймаються в силу викладеного і спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27 квіьтня 2016 року відповідає діючому законодавству, обставинам справи, підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року у справі № 904/4992/15 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробничий комплекс "Авангард", м. Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя Л.О. Чимбар

Суддя С.Г. Антонік

(Дата підписання постанови в повному обсязі 29.12.16 р.)