ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 Справа № 917/1060/16

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.,

за участю представників 23.08.2016:

від позивача: Іващенко О.Г.,

від відповідача: Оробей Т.В.,

від третьої особи Мартинюк О.С.,

07.10.2016:

від позивача: Іващенко О.Г.,

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи Мартинюк О.С.,

17.10.2016, 24.10.2016:

від позивача: Іващенко О.Г.,

від відповідача: Оробей Т.В.,

від третьої особи Мартинюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Лубенської міської ради,

вул. Ярослава Мудрого, 33, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500

до Фізичної особи-підприємця Оробей Олексія Олександровича,

АДРЕСА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фізична особа-підприємець Оробей Олександр Іванови, АДРЕСА_1

про визнання договору оренди землі укладеним, -

В С Т А Н О В И В :

Лубенська міська рада звернулась до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Оробей Олексія Олександровича про визнання договору оренди земельної ділянки площею 0,6048 га, кадастровий №:03:083:0015, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходяться за адресою: вул. Вишневецьких, 4-а, м. Лубни, укладеним між сторонами в редакції позивача.

Ухвалою господарського суду Полтавської області порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 21.07.2016.

21.07.2016 та 09.08.2016 відповідачем подано заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фізичну особу-підприємця Оробей Олександра Івановича, оскільки земельна ділянка площею 0,6048 га, кадастровий №:03:083:0015 знаходиться в оренді вказаної особи.

09.08.2016 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №9844 від 09.08.2016 р.), в якому проти задоволення вимог заперечує в повному обсязі, вказує, що сторони не досягли всіх істотних умов договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою суду від 09.08.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Оробея Олександра Івановича (АДРЕСА_1), розгляд справи відкладено на 23.08.2016.

24.10.2016 третя особа надала суду для долучення до матеріалів справи копію технічного паспорту, копію кваліфікаційного сертифікату та фототаблицю шиномонтажу.

В судовому засіданні представник позивача виклав зміст позовних вимог та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на невиконання відповідачем рішення Лубенської міської ради від 25.09.2015, згідно якого останньому було передано земельну ділянку в оренду.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на недосягнення сторонами істотних умов договору.

Представник третьої проти задоволення вимог заперечує.

Рішення виноситься після перерв, оголошених в судових засіданнях 23.08.2016, 07.10.2016, 17.10.2016.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що рішенням Лубенської міської ради (надалі позивач) від 25.09.2015 рок "Про вилучення, надання земельних ділянок у власність та користування юридичним і фізичним особам для різного цільового призначення", а саме пунктом 24 Фізичній особі-підприємцю Оробей Олексію Олександровичу (надалі відповідач) було передано в оренду земельну ділянку площею 0,6048 га, що знаходиться за адресою: вул. Вишневецьких, 4-б, м. Лубни на підставі поданої ним заяви, строком на п'ятнадцять років. Відповідно до пункту 49 вказаного рішення відповідача зобов'язано в місячний термін укласти з Міською радою договір на оренду землі або на право земельного сервітуту та зареєструвати своє право в установленому законодавством порядку. Про вказане рішення відповідача було повідомлено листом Управління від 30.09.2015.

29.09.2015 на засіданні міської комісії зі встановлення розміру відсотків від нормативної грошової оцінки при укладенні договорів оренди землі у відповідності до Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладенні договорів оренди землі в м. Лубни, затвердженого рішенням міської ради від 08.08.2014, встановлено відсоток від нормативної грошової оцінки відповідачу в розмірі 7%.

24 лютого 2016 на адресу відповідача для належного оформлення було надіслано проект договору оренди землі площею 0,6048 га, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер - :03:083:0015, що знаходиться за адресою Полтавська обл., м. Лубни, вул. Вишневецьких, 4-б.

26 лютого 2016 поштове повідомлення отримано відповідачем.

Своїм листом позивач пропонував відповідачу оформити проект договору оренди землі відповідно до норм статті 181 Господарського кодексу України.

Однак, як вказує позивач, рішення Лубенської міської ради від 25.09.2015 відповідач не виконав, договір оренди землі у встановлений строк не уклав.

Позивач зазначає, що не дивлячись на те, що відповідач набув права користування на землю комунальної власності на умовах оренди, плату за користування землею до місцевого бюджету не вносить, на неодноразові пропозиції оформити договірні відносини ніяким чином не реагує, що і стало приводом для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач вказує, що приймаючи рішення від 25.09.2015 "Про вилучення, надання земельних ділянок у власність та користування юридичним фізичним особам для різного цільового призначення" Лубенська міська рада Полтавської області не прийняла до уваги той факт, що на той момент та до цього часу земельна ділянка площею 0,6048 га, яка знаходиться за адресою вул. Вишневецьких 4-б, м. Лубни, Полтавської області знаходиться у користуванні Фізичної особи - підприємця Оробея Олександра Івановича, у зв'язку з чим ним регулярно справляється плата за оренду вищевказаної земельної ділянки.

Також, відповідач вказує, що Оробей Олексій Олександрович набув права власності на виробничо-ремонтну майстерню з виставковим залом за адресою м. Лубни, вул. Вишневецьких 4-б, як на новостворене нерухоме майно (стаття 331 Цивільного кодексу України), а не на підставі договору відчуження, про що свідчить декларація про готовність об'єкта до експлуатації та свідоцтво на право власності від 08.04.2014.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Статтею 12 ЦК України унормовано, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Порядок та умови набуття права користування земельною ділянкою встановлено Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі".

Відповідно до статті 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

В силу вимог частин 1 та 2 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Як вже зазначалось, рішенням Лубенської міської ради (надалі позивач) від 25.09.2015 рок "Про вилучення, надання земельних ділянок у власність та користування юридичним і фізичним особам для різного цільового призначення", а саме пунктом 24 Фізичній особі-підприємцю Оробей Олексію Олександровичу (надалі відповідач) було передано в оренду земельну ділянку площею 0,6048 га, що знаходиться за адресою: вул. Вишневецьких, 4-б, м. Лубни на підставі поданої ним заяви, строком на п'ятнадцять років.

24 лютого 2016 на адресу відповідача для належного оформлення було надіслано проект договору оренди землі площею 0,6048 га.

Відповідно до статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 Цивільного кодексу України.

Відповідач стверджує, що оскільки земельна ділянка за адресою м. Лубни, вул. Вишневецьких, 4-Б, площею 0,6048 га кадастровий номер №:03:083:0015 на даний час перебуває у користуванні Фізичної особи-підприємця Оробея Олександра Івановича та щодо цієї земельної ділянки існує спір, сторони не досягли всіх істотних умов договору оренди земельної ділянки, а саме предмету договору.

Позивач в обґрунтування вимог вказує, що згідно норм ч. 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку.

Згідно свідоцтва про право власності (а.с. 54) Оробей Олексій Олександрович є власником нерухомого майна, а саме виробничо-ремонтної майстерні з виставковим залом, розташованої за адресою м. Лубни, вул. Вишневецьких, 4-б.

В матеріалах справи наявний договір позички нежилого приміщення №1, відповідно до якого Фізична особа-підприємець Оробей Олексій Олександрович (Позичкодавець) передає у виключне строкове та безоплатне користування Фізичній особі-підприємцю Оробей Олександру Івановичу нежилу будівлю "Виробничі майстерні з виставковим залом" площею 2075,70 кв.м, що розташовано за адресою: м. Лубни, вул. Вишневецьких, 4-б. Договір укладено строком на 2 роки та діє до 31 квітня 2017.

Отже, виходячи із встановлених обставин, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову про визнання договору оренди землі укладеним.

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судовий збір відповідно до вимог статті 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.