РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016Справа №910/150/16

За позовом першого заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах Міністерства оборони України

до Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" м. Львова

про стягнення боргу, неустойки, ціна позову 8832593,27 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від прокуратури: Пантюхов О.В.,

від позивача: Півторак Т.О.,

від відповідача: Вавринюк Ю.Р.

СУТЬ СПОРУ :

у січні 2016 року перший заступник військового прокурора Центрального регіону України звернувся в суд з позовом в інтересах Міністерства оборони України з підстав ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Прокурор зазначав, що всупереч умов укладеного між позивачем і відповідачем договору про закупівлю послуг за державні кошти № 294/15/13 від 19 березня 2015 р., додаткових угод №№ 1-5 до цього договору останній після одержання від позивача попередньої оплати у розмірі 62000000 грн. надав передбачені договором послуги з ремонтування та технічного обслуговування машин і устаткування спеціального призначення вартістю 53329417 грн., решту одержаних коштів на суму 8670584 грн. не повернув.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь позивача суму боргу, 162009,27 грн. передбачених п. 7.2 договору штрафних санкцій.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений прокурором в його інтересах позов.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на продовження терміну виконання завдання за договором на підставі додаткової угоди № 2 до до 30 березня 2016 р. У процесі розгляду справи визнав позов в частині вимог про повернення попередньої оплати, заявив про розстрочку виконання рішення суду на два роки, посилаючись на скрутне фінансове становище його підприємства. Також вказував про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів позивача.

Заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти № 249/15/3 від 19 березня 2015 р., додаткові угоди №№ 1-5 до цього договору, згідно з умовами яких відповідач зобов`язався у 2015 році надати позивачу послуги з ремонтування та технічного обслуговування машин і устаткування спеціального призначення (33.12.2) (регламентований ремонт Т-72Б (Б1, БВ, Б1В) за номенклатурою, у кількості, в терміни та за цінами, які зазначені у календарному плані надання послуг (додаток № 1 до договору містить гриф "таємно"), який є невід`ємною частиною цього договору, а останній - прийняти та оплатити ці послуги на умовах договору.

Згідно умов п. 3.1 договору ціна цього договору становить 77502480 грн. з урахуванням ПДВ.

Строк дії договору відповідно до умов п. 10.1 договору встановлений з моменту підписання сторонами і діє до 31 грудня 2015 р., а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Додатковою угодою № 2 від 11 грудня 2015 р. сторони продовжили термін дії договору до 30 березня 2016 року в обсязі, що не перевищує 20 % суми визначеної в договорі.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями прокурора, представників сторін, наявними у матеріалах справи копіями указаного договору та додаткових угод.

За змістом умов п. 4.4 договору сторони погоди можливість здійснення позивачем на користь відповідача попередньої оплати у розмірі до 90% вартості послуг. Також погодили, що відповідач у строк не пізніше терміну надання послуг, після отримання попередньої плати, повинен надати позивачу документи, що підтверджують фактичне надання послуг або повернути невикористані кошти на рахунок позивача.

Поясненнями прокурора, представників сторін, наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями №№ 294/32, 294/33 та 294/34 від 3 квітня 2015 р. стверджується факт перерахування позивачем на користь відповідача суми попередньої оплати за надання послуг за договором у розмірі 62000000 грн.

Поясненнями прокурора, позивача, частково відповідача, наявними у матеріалах справи актами приймання наданих послуг №№ 1 від 14 серпня 2015 р., 2 від 24 листопада 2015 р. стверджується факт виконання відповідачем робіт за договором вартістю 53329416 грн.

Згідно умов п. 4.4 договору виконавець у строк не пізніше терміну надання послуг, після отримання попередньої оплати, повинен надати замовнику документи, що підтверджують фактичне надання послуг або повернути невикористані кошти на рахунок замовника.

Доказів надання відповідачем послуг на всю суму попередньої оплати за договором або повернення попередньої оплати позивачу суду не надано.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8670584 грн. грн. попередньої оплати 329416).

Продовживши додатковою угодою № 2 строк дії спірного договору до 30 березня 2016 р. сторони у справі не змінили раніше встановлені календарним планом терміни надання послуг, з настанням яких пов`язане виникнення у відповідача обов`язку повернути невикористані суми попередньої оплати. Тому доводи відповідача з цього приводу є необґрунтованими.

Крім того, як слідує з пояснень позивача та вбачається з реєстру бюджетних зобов`язань № 35 від 11 лютого 2016 р. фінансування додаткового обсягу робіт за договором передбачене за рахунок видатків бюджету 2016 року, які не передбачають проведення попередньої оплати робіт.

Відповідно до умов абз. 3 п. 7.2 договору у випадку неповернення попередньої оплати (її частини) або не надання у зазначений термін звітних документів, що підтверджують фактичне надання послуг, виконавець сплачує штрафні санкції в розмірі однієї облікової ставки НБУ за кожен день прострочення невикористаних коштів.

Враховуючи, що відповідач прострочив повернення позивачу сум невикористаної попередньої оплати, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст. 624 ЦК України, ст.ст. 231, 232 ГК України підлягає стягненню 162009,27 грн. штрафних санкцій.

Всупереч вимог ст. 33 ГПК України відповідачем не надано належних доказів наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, та зумовлюють розстрочку виконання рішення суду.

Як слідує з наявних матеріалів звернення в суд прокурора з даним позовом зумовлене порушенням інтересів держави, які потребують судового захисту, та нездійсненням позивачем такого захисту самостійно, тому посилання відповідача на відсутність у прокурора підстав для подачі позову є необґрунтованими.

Судовий збір, сплату якого ухвалою суду заступнику військового прокурора Центрального регіону України було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід стягнути з відповідача у доход бюджету.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов першого заступника військового прокурора Центрального регіону України задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" (79031, м. Львів, вул. Стрийська, 73, код 07985602) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, код 00034 грн. попередньої оплати, 162009,27 грн. штрафних санкцій.

Стягнути з Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" (79031, м. Львів, вул. Стрийська, 73, код 07985602) у доход державного бюджету України (одержувач ГУ ДКСУ у м. Києві, банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, , МФО 820019, рахунок 3001, код платежу 22030001) 132488,90 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар