РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2016Справа №910/18873/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті»

до Міністерства оборони України

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Приходько Я.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - Кривошея Д.А. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про визнання укладеною Додаткової угоди №4 до Договору №286/1/16/6 від 31.03.2016 про постачання для державних потреб палива та рідинного газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) укладеного між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Комодіті».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що збільшення цін на нафту та нафтопродукти на світових ринках протягом квітня-червня 2016 року, обумовило неможливість виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за договором у строк, що передбачений договором та додатковими угодами до нього (60 днів з дати підписання договору), та стало підставою підвищення вартості палива за договором, при цьому, при підписанні додаткових угод до договору між сторонами не було погоджено питання щодо встановлення нових строків виконання зобов'язань за договором, що є необхідним у зв'язку зі зміною вартості палива за договором.

Відтак позивач звернувся до відповідача з Листом №22-06/16-1 від 22.06.2016 в якому позивач просив підписати Додаткову угоду до Договору, в редакції, яка додавалась до листа, зокрема щодо встановлення строку виконання зобов'язань за Договором до 05.07.2016 у зв'язку з істотною зміною обставин.

Проте Міністерства оборони України зазначений лист залишило без відповіді та задоволення, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначив, що умовами спірного договору постачальник зобов'язується поставити пальне відповідачеві у строк 65 днів з дати підписання договору.

Разом з тим, зазначив, що між сторонами укладено ряд подібних договорів, за якими позивач належним чином не виконує свої зобов'язання з поставки пального, відтак на думку відповідача, позивач навмисно намагається уникнути відповідальності за несвоєчасно поставлений товар.

Крім того, відповідач додав, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження настання всіх обставин, передбачених ст.652 Цивільного кодексу України, для внесення змін до договору.

На підставі викладеного відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 188 ГК України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, частиною 1-2 статті 652 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто законодавство чітко визначає порядок внесення змін до договору, та передбачає, що таке внесення має відбуватися лише за згодою сторін угоди, а у випадку, коли певної згоди не досягнуто, заінтересована сторона вправі звернутися до суду, при умові одночасного існування чотирьох умов.

Судом встановлено, що 31.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» (далі - позивач, постачальник) та Міністерством оборони України (далі - відповідач, замовник) укладено договір №286/1/16/6 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, постачальник зобов'язався поставити паливо згідно специфікації, а замовник зобов'язався забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно зі специфікацією до вказаного вище договору: Паливо для реактивних двигунів ТС-1, паливо для реактивних двигунів РТ, строк постачання - 60 днів з дати підписання договору, кількістю 5450 тон, загальною вартістю 72666212,50 грн.

За умовами п.1.2 Договору, замовник має право зменшувати обсяги закупівлі за договором, залежно від реального фінансування видатків.

Згідно п.4.6 Договору, ціна за договором коригується за погодженням сторін у порядку, визначеному статтею 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» у тому числі у зв'язку із зміною ринкової ціни на продукцію (зміна кон'юнктури ринку) та/або прийняття нормативно-правових актів, що впливають на формування рівня цін та/або пропорційної зміни ціни залежно від зміни курсу іноземної валюти.

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що договір вважається виконаним, при умові постачання продукції не менше 99% від загального обсягу.

Відповідно до п.10.1 Договору, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх виконання.

Додатковою угодою №1 від 13.05.2016 до Договору №286/1/16/6 від 31.03.2016 сторони погодили викласти специфікацію до Договору у наступній редакції: Паливо для реактивних двигунів ТС-1, паливо для реактивних двигунів РТ, паливо авіаційне для газотурбінних двигунів ДЖЕТ А-1, строк постачання - 60 днів з дати підписання договору, кількістю 5450 тон, загальною вартістю 72666212,50 грн без ПДВ.

В подальшому, позивач листом №17-05/16-2 від 17.05.2016 звернувся до відповідача з питанням корегування договірних цін в бік збільшення у зв'язку з тим, що станом на 17.05.2016 вартість нафти марки Brent вперше з листопада 2015 року зросла вище 49 доларів США за барель та встановила річний рекорд. Тобто, з моменту подання пропозиції ТОВ «Трейд Коммодіті» на конкурсні торги, а саме з 19.04.2016, ціна на нафту марки «BRENT» зросла на 11,97%. Середнє котирування на «Diesel 10 ppm», опубліковане в «Platt's European Marketscan» під заголовком «FOB MED (Italy)», станом на 16.05.2016 становило 429,00 доларів США, тобто, порівняно з 19.04.2016, зросло на 15,87%.

За результатами проведених переговорів між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 від 06.06.2016 до договору №286/1/16/6 від 31.03.2016, у відповідності до якої було збільшено вартість одиниці палива за договором та викладено специфікацію до договору в наступній редакції: Паливо для реактивних двигунів ТС-1, паливо для реактивних двигунів РТ, паливо авіаційне для газотурбінних двигунів ДЖЕТ А-1, строк постачання - 60 днів з дати підписання договору, кількістю 4955 тон, загальною вартістю 72665075,00 грн без ПДВ.

Вже 06.06.2016, позивач повторно звернувся до відповідача з листом №06-06/16-14 від 06.06.2016 з питанням корегування договірних цін в бік збільшення у зв'язку з тим, що станом на 02.06.2016 року вартість нафти марки Brent вперше в 2016 році зросла вище 50 доларів США за барель, тобто, з 17.02.2016, ціна на нафту марки «BRENT» зросла на 45,04%. Середнє котирування на «Jet», опубліковане в «Platt's European Marketscan» під заголовком «FOB MED (Italy)», станом на 17.02.2016 становило 326,00 доларів США, тобто, порівняно з 17.02.2016, зросло на 41.03%.

15.06.2016 за результатами проведених переговорів між сторонами укладено Додаткову угоду №3 до Договору №286/1/16/6 від 31.03.2016, у відповідності до якої було збільшено вартість одиниці палива за договором та викладено специфікацію до договору в наступній редакції: Паливо для реактивних двигунів ТС-1, паливо для реактивних двигунів РТ, паливо авіаційне для газотурбінних двигунів ДЖЕТ А-1, строк постачання - 60 днів з дати підписання договору, кількістю 4541,576 тон, вартістю 72665072,00 грн. (без урахування ПДВ - 14533014,40 грн.), на загальну суму 87198086,40 грн. включно з ПДВ.

22.06.2016 позивач звернувся до відповідача з листом №22-06/16-1 з проханням підписати Додаткову угоду №4 до Договору №286/1/16/6 від 31.03.2016, в редакції що додавалася до листа, якою строк постачання встановлювався по 05.07.2016, проте відповідачем запропонованої додаткової угоди підписано не було.

Як вже було зазначено судом вище, через зростання цін на нафтопродукти, між позивачем та відповідачем було укладено Додаткові угоди №1, №2, №3 до Договору, якими зменшено обсяг палива, яке має бути поставлено, при цьому остаточна дата поставки залишилась незмінною - 60 днів з дати підписання договору.

Крім того, судом встановлено, що позивач виконав умови Договору на загальну суму 85636915,20 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних: №1272 від 25.06.2016 на суму 1521273,60 грн.; №1267 від 25.06.2016 на суму 2586412,80 грн.; №1273 від 26.06.2016 на суму 3178252,80 грн.; №1276 від 27.06.2016 на суму 11944185,60 грн.; №1271 від 28.06.2016 на суму 6508512 грн.; №1269 від 28.06.2016 на суму 9490003,20 грн.; №1268 від 29.06.2016 на суму 3388204,80 грн.; №1270 від 29.06.2016 на суму 12684595,20 грн.; №1275 від 29.06.2016 на суму 6878860,80 грн.; №1288 від 29.06.2016 на суму 11222592 грн.; №1287 від 29.06.2016 на суму 3285312 грн.; №1274 від 29.06.2016 на суму 6461606,40 грн.; №1281 від 30.06.2016 на суму 7240377,60 грн.; №1289 від 01.07.2016 на суму 768000 грн., на загальну суму 85636915,20 грн.

Як вбачається із позовної заяви, позивач стверджує, що зобов'язання за вказаним договором почало виконуватись тільки після підписання Додаткової угоди №3 від 15.06.2016 до договору, тобто після, визначення всіх істотних умов викладених в Додатковій угоді № 3, позивач розпочав поставку товару в порядку передбаченому договором.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем поставлено паливо за кількістю, асортиментом та адресою, що встановлена відповідачем у рознарядці, яка додавалася до додаткової угоди №3 від 15.06.2016. При цьому, саме вказаною додатковою угодою була погоджена сторонами остаточна специфікація продукції, яка поставлена позивачем відповідачеві, що відбулося після підписання договору №286/1/16/6 від 31.03.2016, а саме 15.06.2016.

Також, 15.06.2016 року було встановлено нову ціну за одиницю товару та змінено кількість продукції, що підлягала поставці позивачем відповідачеві, у чіткій відповідності до положень частини 5 статті 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель», при цьому, зазначена зміна не призвела до збільшення суми договору.

Суд приймає до уваги ту обставину, що підставою для укладення між сторонами додаткових угод №1, №2 та №3 став факт неможливості позивача приступити до виконання зобов`язань через збільшення цін на нафту та нафтопродукти на світових ринках за період часу, коли формувалася та подавалася цінова пропозиція позивача до часу підписання договору №286/1/16/6 від 31.03.2016.

Підписанням вказаних додаткових угод відповідач фактично погодився зі вказаними обставинами, тобто з неможливістю приступити позивачем до виконання зобов`язань після підписання договору, а всі істотні умови зобов`язань за договором №286/1/16/6 від 31.03.2016. остаточно були погоджені між сторонами лише з підписанням 15.06.2016 року додаткової угоди №3, після чого позивач і приступив до виконання зобов`язань. При цьому, після погодження вказаних істотних умов, позивачем проведено поставку товару у строк менше 60 днів з моменту підписання зазначеної додаткової угоди №3.

За умовами пункту 5.5. договору, договір вважається виконаним, при умові постачання продукції не менше 99% від загального обсягу.

Отже, визначаючи основні умови договору (ціну) та укладаючи Додаткову угоду № 3 вже після спливу первинно визначеного терміну поставки - 30.05.2016, відповідач фактично схвалив нові умови та обсяги поставки, що також потягло за собою схвалення відповідачем нових строків поставки, оскільки рознарядка на поставку товару з визначенням 60-денного терміну поставки видана Відповідачем 15.06.2016, в день підписання Додаткової угоди № 3. В зв'язку з чим момент настання визначеного умовами договору та Додаткової угоди №3 60-денний строк виконання зобов'язань з поставки починає свій перебіг саме з 15.06.2016.

Таким чином, як встановлено судом, позивачем проведено поставку товару у необхідній кількості згідно видаткових накладних, в межах строків, визначених, Додатковою угодою №3, оскільки істотні умови договору було погоджено стронами вже після спливу первинно визначеного строку поставки.

Враховуючи викладене, зокрема те, що сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов після настання істотної зміни обставин в момент підписання додаткової угоди №3 (15.06.2016 року), та повне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, без порушень строків поставки товару, відсутні підстави вважати, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки сторони отримали те, на що розраховували при укладенні договору.

За таких обставин, відсутні одночасно чотири умови, які визначені статтею 652 ЦК України, за наявності яких можлива істотна зміна обставин та можливість зміни спірного договору, відповідно відсутні підстави для задоволення позову та укладення додаткової угоди.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження викладених у позові обставин, зокрема щодо існування фактів для внесення змін до спірного договору в порядку ст.652 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті».

На підставі положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 06.01.2017

Суддя Я.В. Маринченко