ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2016 року Справа № 904/1751/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Коваль Л.А.,

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

Представники сторін:

від ПАТ "Акціонерний банк "РАДАБАНК": Таран А.О. представник, довіреність №88 від 02.03.2016 р.;

від ПАТ "Банк Кредит Дніпро": Заєць П.Л. представник, довіреність №701 від 28.12.2015 р.;

від ПП "АГРО-ФТ": Прибильський В.Г. представник, довіреність №б/н від 20.04.2016 р.;

інші представники сторін у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016 року у справі №904/1751/16 про порушення провадження у справі про банкрутство

за заявою Приватного підприємства "АГРО-ФТ", м. Дніпропетровськ

до боржника Приватного підприємства "АГРО-ФТ", м. Дніпропетровськ

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016 року у даній справі (суддя Полєв Д.М.) порушено провадження у справі про банкрутство №904/1751/16 на підставі ст. 94 Закону України «Про поновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Публічним акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, апеляційне провадження за якою припинено ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 року.

В апеляційній скарзі скаржник посилався на порушення ст. 94 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в частині відсутності на затвердження плану санації письмової згоди всіх забезпечених кредиторів, а також кредиторів, загальна сума всіх кредиторських вимог яких перевищує 50 відсотків кредиторської заборгованості боржника згідно з даними його бухгалтерського обліку, на впровадження зазначеного плану та на призначення керуючим санацією керівника боржника.

Банк вважав себе заставним кредитором боржника.

Скаржник також вказує, що господарським судом не було зроблено електронний запит на вибір арбітражного керуючого.

Просив скасувати ухвалу місцевого господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство №904/1751/16, відмовити у порушенні провадження у справі і припинити провадження у справі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.08.16р. у цій справі припинено апеляційне провадження, оскільки Банк не є кредитором боржника.

Постановою Вищого господарського суду у справі від 08.11.16р. задоволено касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.08.16р. скасовано. Справу направлено на розгляд Дніпропетровського апеляційного господарського суду, оскільки Банк вважає себе заставним кредитором і апеляційним судом не надана оцінка його доводам.

У судових засіданнях присутні представники учасників апеляційного процесу надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Інші учасники апеляційного провадження у справі в судове засідання не з'явилися. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для їх повідомлення належним чином про розгляд господарської справи в апеляційній інстанції та реалізації ними права судового захисту своїх інтересів (п.3.9.2 постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

29.12.16р. прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

Вислухавши представників учасників апеляційного процесу, дослідивши докази у справі, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід залишити в силі з наступних підстав.

За змістом статті 94 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» «Особливості провадження санації боржника його керівником» 1. Керівник боржника має право подати в порядку, встановленому цим Законом, заяву про порушення справи про банкрутство боржника з метою проведення керівником процедури санації до подання кредиторами заяви про порушення справи про банкрутство за таких умов:

за наявності рішення органу, до повноважень якого згідно із законодавством або установчими документами боржника віднесено право приймати рішення щодо звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство боржника, а у разі якщо такі повноваження не визначені, - за наявності рішення органу боржника, до повноважень якого віднесено прийняття рішення щодо реорганізації чи ліквідації боржника;

за наявності плану санації та письмової згоди всіх забезпечених кредиторів, а також кредиторів, загальна сума вимог яких перевищує 50 відсотків кредиторської заборгованості боржника згідно з даними його бухгалтерського обліку, на впровадження зазначеного плану та на призначення керуючим санацією керівника боржника.

2. Для проведення санації боржника його керівником з урахуванням особливостей, передбачених цією статтею, керівник боржника звертається у встановленому цим Законом порядку до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство. До заяви керівника боржника додаються план санації боржника, погоджений з кредиторами, що дали згоду на її проведення, письмова згода кредиторів на призначення керуючим санацією керівника боржника та пропозиція щодо кандидатури розпорядника майна.

3. Після розгляду заяви боржника у разі, якщо заява і додані до неї документи відповідають вимогам, установленим цим Законом, суд не пізніше п'яти днів з дня її надходження виносить ухвалу про прийняття заяви про порушення провадження у справі, в якій зазначається дата проведення підготовчого засідання суду.

В ухвалі про прийняття заяви господарський суд має право зобов'язати заявника, боржника та інших учасників провадження у справі надати суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання щодо порушення провадження у справі про банкрутство.

Підготовче засідання суду, у якому здійснюється перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство, проводиться у місячний строк з дня винесення ухвали про прийняття заяви про порушення справи про банкрутство.

За результатами розгляду обґрунтованості вимог заявника до боржника господарський суд виносить ухвалу про:

- порушення провадження у справі про банкрутство і відкриття процедури санації, введення мораторію на задоволення вимог кредиторів та призначення розпорядника майна в порядку, встановленому цим Законом, та керуючого санацією - керівника боржника, які діють відповідно до вимог цього Закону з урахуванням особливостей, передбачених цією статтею;

- відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Після призначення керівника боржника керуючим санацією його трудові відносини з працедавцем зупиняються на час виконання повноважень керуючого санацією.

Керуючий санацією - керівник боржника здійснює свої повноваження згідно з цим Законом.

У разі пред'явлення боржником недостовірних відомостей про майнові активи боржника або неможливість відновлення платоспроможності згідно з планом санації можливе введення процедури ліквідації.

4. Офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство і відкриття процедури санації здійснюється на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

5. Повідомлення повинно містити відомості про:

порушення провадження у справі про банкрутство боржника та відкриття процедури санації;

повне найменування боржника, його місцезнаходження, реквізити його рахунків в установах банків;

ідентифікаційний код боржника згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

керуючого санацією - керівника боржника та розпорядника майна боржника.

6. Конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду у місячний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство і відкриття процедури санації письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують та/або заперечення кредиторів проти проведення процедури санації керівником боржника.

Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

7. Керуючий санацією - керівник боржника разом із розпорядником майна зобов'язані відповідно до вимог цього Закону розглянути вимоги кредиторів і скласти реєстр вимог кредиторів, письмово повідомивши про результати розгляду заявників і господарський суд.

8. Господарський суд у порядку, передбаченому цим Законом, розглядає реєстр вимог кредиторів, вимоги кредиторів, щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені до реєстру вимог кредиторів. За результатами розгляду господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначає розмір визнаних судом вимог кредиторів, затверджує реєстр вимог кредиторів і визначає дату проведення зборів кредиторів.

9. Порядок проведення зборів кредиторів, утворення і діяльності комітету кредиторів визначається цим Законом. Комітет кредиторів у місячний строк від дати його утворення повинен подати господарському суду схвалений план санації боржника.

10. Господарський суд затверджує план санації боржника, про що виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку. Боржник розпочинає виконання плану санації після його затвердження судом.

11. Якщо справу про банкрутство боржника порушено за заявою кредитора (кредиторів), комітет кредиторів має право звернутися до господарського суду з клопотанням про призначення керуючим санацією керівника боржника, а також розпорядника майна в порядку, встановленому цим Законом. Керуючий санацією та розпорядник майна діють відповідно до вимог цього Закону з урахуванням особливостей, передбачених цією статтею.

12. Керуючий санацією - керівник боржника виконує повноваження керуючого санацією і отримує заробітну плату в тому ж розмірі, в якому він її отримував до призначення керуючим санацією.

13. За поданням комітету кредиторів або розпорядника майна чи за ініціативою господарського суду керуючий санацією - керівник боржника може бути звільнений господарським судом від виконання повноважень керуючого санацією.

Звільнення керівника боржника від виконання ним повноважень керуючого санацією позбавляє керівника боржника права самому здійснювати санацію боржника.

14. Розпорядник майна продовжує виконувати свої обов'язки протягом проведення керуючим санацією - керівником боржника процедури санації боржника.

15. У разі невиконання плану санації боржника або якщо стає очевидним, що виконання плану санації боржника не приведе до відновлення його платоспроможності, процедура банкрутства здійснюється відповідно до цього Закону, про що господарський суд виносить ухвалу.

Колегією суддів встановлено, що 28.08.15р. власниками боржника ОСОБА_6 і ОСОБА_7 затверджено план санації і прийнято рішення звернутися до господарського суду Дніпропетровської області з заявою про порушення справи про банкрутство Приватного підприємства «АГРО-ФТ» в порядку ст. 94 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (т.1, а.с. 14,15).

План санації передбачав:

1.Часткове задоволення вимог ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «РАДАБАНК» за рахунок рухомого майна, яке передано в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №33.13/11Г/0 від 26.03.13р. та за кредитним договором №2514/ЮКР/0 від 24.04.14р. Добровільне погашення заборгованості здійснити шляхом укладення мирових угод у виконавчому проваджені шляхом передачі заставного майна у власність банку за ціною, визначеною відповідно до Звітів про оцінку ТОВ «КАПИТЕЛЬ ГРУП».

2.Складання бізнес плану щодо проведення сільськогосподарських робіт сезону весна-літо 2016 року, що передбачає:

- площу сільськогосподарських угідь за видами посівних зернових та інших культур;

- розрахунок витрат на весняно-польові роботи (пальне, добриво, заробітна плата, оплата вартості паїв, оренда сільськогосподарської техніки та інші витрати);

- обґрунтований розрахунок середньої врожайності за сільськогосподарськими культурами, що включені до бізнес-плану;

- очікуваний фінансовий результат за серпень-жовтень 2016 року від продажу врожаю сезону 2016 року;

- джерела фінансування втілення бізнес-плану.

Зазначений план ПП «АГРО-ФТ» розробляє та узгоджує з кредиторами не пізніше 20 лютого 2016 року.

Згідно з п.8 Додаткового договору №11 до Кредитного договору №33.13/11Г/0 від 26.03.13р., укладеного між боржником та ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «РАДАБАНК», за умови виконання Позичальником домовленостей, викладених у пунктах 1-7 цього Додаткового договору, Банк надає згоду на санацію ПП «АГРО-ФТ», розробку плану санації з урахуванням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та призначення арбітражного керуючого Андросової Вікторії Євгенівни (т.1, а.с. 47, 59).

З письмового звіту арбітражного керуючого Андросової В.Є. вбачається, що скаржник заявив свої грошові вимоги у розмірі 1 093 424,01 грн., в тому числі 2 756 грн. судового збору у встановлений Законом строк після офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство (т.2, а.с. 51). З протоколу засідання керуючого санацією від 19.05.16р. (т.2, а.с. 56) вбачається, що заборгованість скаржника ґрунтується на рішенні (заочному) Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.15р. у справі №201/15019/14-ц, яке оскаржено керуючим санацією, про що скаржник письмово повідомлений (т.2, а.с.61). Наразі в реєстрі вимог кредиторів ці вимоги значаться як невизнані боржником 1 093 424, 01 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк Кредит Дніпро» вважає себе заставним кредитором боржника.

Проте, в реєстрі вимог кредиторів (т.2, а.с. 69) він не значиться як заставний кредитор, скаржник заявив тільки грошові вимоги, які ґрунтуються на стягненні кредиторської заборгованості з боржника, договір застави до матеріалів справи не наданий.

Згідно з ч.1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Однак, навіть клопотання скаржника про залучення договору застави відсутнє. З цих підстав не можуть бути прийняті докази, надані до пояснення скаржника від 28.12.16р.

У ч.7 ст. 94 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зазначено, що керуючий санацією - керівник боржника разом із розпорядником майна зобов'язані відповідно до вимог цього Закону розглянути вимоги кредиторів і скласти реєстр вимог кредиторів, письмово повідомивши про результати розгляду заявників і господарський суд.

19.05.16р. таке повідомлення направлено скаржнику (т.2, а.с. 61), докази його направлення наявні у матеріалах справи (т.2, а.с. 62), але від скаржника не надійшло жодних пропозицій і зауважень щодо не включення його у реєстр як заставного кредитора. Також, питання про відхилення або визнання будь-яких кредиторських вимог скаржника не є предметом розгляду цього провадження, а тільки законність дій суду першої інстанції щодо порушення провадження у справі про банкрутство станом на час винесення оскаржуваної ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство боржника від 6 квітня 2016 року і станом на цю дату.

Колегія суддів зазначає, що законодавством України не передбачена можливість подвійного стягнення у справах про банкрутство.

Статус забезпеченого кредитора зводиться до того, що згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»:

- майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує;

- його продаж можливий виключно за згодою забезпеченого кредитора або суду;

- погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку (ч.9 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Також, частиною 2 статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено обов'язок забезпечених кредиторів подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Форма відмови від забезпечення законом не встановлена.

Наразі один і той самий кредитор за одними і тими ж самими вимогами не може бути і забезпеченим кредитором, і конкурсним, оскільки це призводить до подвійної відповідальності боржника.

На думку колегії суддів, пріоритет вибору у цьому питанні слід віддати на розсуд самого кредитора, до дискреційних повноважень якого відноситься реалізація самого способу вибору шляхом або:

- зазначення як заставного з усіма особливостями його правового статусу як заставного кредитора у процедурі банкрутства;

- позиціонування себе як конкурсного кредитора і, як наслідок, відмова від забезпечення.

Як вже було зазначено вище, скаржник вчинив усі дії, що свідчать про конкурсний характер його вимог, а саме: звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості; звернувся до суду з грошовими вимогами на підставі цього рішення суду і, відповідно, керуючим санацією вчинено всі необхідні дії , що кореспондуються з його зверненням.

Всі ці обставини і дії самого кредитора свідчать про обрання ним самим у цій справі статусу конкурсного кредитора, вимоги якого не перевищують 50 відсотків всієї кредиторської заборгованості боржника, а отже, план санації не потребує його згоди.

Доводи скаржника про недостовірність поданих даних боржником щодо його активів не спричиняють скасування ухвали про порушення провадження у справі, а наслідком цього є можливість введення процедури ліквідації (абз.7 ч.3 ст. 94 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Що стосується доводу про не вчинення електронного запиту щодо кандидатури керуючого санацією, то колегія суддів зазначає, що особливістю провадження санації боржника його керівником (ст.94 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом») встановлено подання до заяви керівника боржника пропозиції щодо кандидатури розпорядника майна (ч.2 ст. 94 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), а тому автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого не може застосовуватися у цих правовідносинах, оскільки норма ст. 94 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є спеціальною і підлягає застосуванню, на відміну від ст. 114 Закону, яка має загальний характер.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано порушено провадження у справі про банкрутство боржника в порядку ст. 94 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» за наявності плану санації та письмової згоди заставного кредитора, і підстави для скасування ухвали відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016 року у справі №904/1751/16 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2016 року у справі №904/1751/16 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Л.А. Коваль