ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.12.2016 Справа № 905/2975/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при помічнику судді Романцової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м. Київ в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м. Словянськ, Донецька область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м. Краматорськ, Донецька область

про стягнення 211555,20 гривень

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта», м. Київ в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м. Словянськ, Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м. Краматорськ, Донецька область про стягнення 211555,20 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на копію договору доручення №02-780 від 01.06.2009р., копію додаткової угоди №2д до договору доручення №02-780 від 01.06.2009р., копію протоколу погодження вільних цін (тарифів) на товари (роботи, послуги), копію рахунку №210 від 25.12.2014р., №16 від 23.01.2015р., №17 від 23.01.2015р., №34 від 25.02.2015р., №35 від 25.02.2015р., №52 від 25.03.2015р., №69 від 24.04.2015р., №86 від 18.05.2015р., копію актів звірки взаємних зобовязань за надані послуги з приймання сум готівки в національній валюті за період з 21.11.2014 по 20.12.2014, за період з 21.12.2014 по 20.01.2015, за період з 21.12.2014 по 20.01.2015, за період з 20.01.2015 по 20.02.2015, за період з 20.01.2015 по 20.02.2015, за період з 20.02.2015 по 20.03.2015, за період з 20.03.2015 по 20.04.2015, за період з 20.04.2015 по 30.04.2015,

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.10.2016 р. порушено провадження по справі № 905/2975/16.

28.11.2016р. позивач через канцелярію суду надав заяву про зменшення позовних вимог, яка судом прийнята. Таким чином, на момент вирішення спору по суті предметом позову є стягнення 207974,06 грн.

28.11.2016р.позивач, через канцелярію суду надав клопотання про стягнення з відповідача витрат, повязаних з явкою представника позивача у засідання господарського суду.

27.11.2016р. позивач, через канцелярію суду надав клопотання про приєднання до матеріалів справи документів.

Представник позивача у судове засідання зявився, надав пояснення по справі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України відкладався.

ВСТАНОВИВ:

01.06.2009р. між Українським державним підприємства поштового звязку «Укрпошта» в особі центру поштового звязку № 7 Донецької дирекції УДППЗ «Укрпошта» (далі- повірений) та Відкритим акціонерним товариством «Донецькоблгаз» (далі- довіритель, відповідач) укладений договір доручення №02-780 (далі- договір).

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Відкрите акціонерне товариство «Донецькоблгаз» є публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

Відповідно до п.1.1. договору повірений від імені та за дорученням довірителя зобовязується надавати послуги з приймання платежів від користувачів за газ і газопостачання (далі-послуги), а довіритель оплатити дані послуги згідно умов договору.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що за надані послуги, що є предметом цього договору, довіритель сплачує повіреному винагороду у розмірі 1,0% від суми прийнятих платежів. Повіреним (в тому числі за пересилання поштових відправлень відповідно до вимог п.4.12 порядку приймання платежів обєктами поштового звязку УДППЗ «Укрпошта»).

Грошові кошти отримані як платежі від користувачі, перераховуються повіреним на рахунок довірителя: у містах на 3й банківський день, у сільській місцевості на 5-й день. Підставою для сплати довірителем комісійної винагороди за надані послуги, по прийманню платежів за газ від населення є платіжні доручення повіреного. Повірений щомісяця за період з 21 числа минулого місяця до 20 числа включно поточного місяця, не пізніше 24-го числа поточного місяця надсилає довірителю в 2-х примірниках Акт звірки взаємних зобовязань за звітний період. Перший звітний період для розрахунків за надані послуги є період з моменту вступу в дію цієї додаткової угоди по 20 грудня 2009р., наступний період з 21 грудня по 20 січня 2010р.і т.д. довіритель, підписавши Акт звірки взаємних зобовязань установи повіреного за звітний період перераховує комісійну винагороду за надані послуги на рахунок установи повіреного у строки не пізніше передостаннього робочого дня поточного місяця (п.3.2 договору зі змінами внесеними додатковою угодою від 01.12.2009р. до договору).

Згідно з п.7.1. договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2009 р. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору ні одна сторона із сторін не повідомила іншу про його припинення, договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік.

На виконання умов Договору у період з 21.11.2014р. по 30.04.2015р. позивач надав послуги з касового обслуговування на загальну суму 145962,37 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами звірки взаємних зобовязань за надані послуги з приймання сум готівки в національній валюті, які підписані представниками позивача та відповідача і скріплені печатками підприємств.

Отримання відповідачем зазначених послуг, підтверджується підписом його представника на зазначених актах, скріплених печаткою підприємства.

Відтак, у відповідача виник обов'язок з проведення розрахунку з позивачем за послуги з приймання платежів від користувачів за газ і газопостачання надані позивачем.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У Додатковій угоді №2д від 01.12.2009 до Договору сторонами погоджені наступні строки сплати відповідачем комісійної винагороди позивачу: замовник, підписавши акт звірки взаємних зобовязань установи повіреного за звітний період, перераховує комісійну винагороду за надані послуги на рахунок установи повіреного у строки не пізніше передостаннього робочого дня поточного місяця.

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за Договором виконав належним чином, а саме у період з 21.11.2014р. по 30.04.2015р. надав відповідачу послуги з приймання сум платежів від користувачів за газ і газопостачання, а тому у позивача виникло право відповідно до Договору на отримання комісійної винагороди на загальну суму 145962,37 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Проте, в порушення умов Договору, відповідач оплату за вказані послуги не здійснив.

Позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату боргу у сумі 145962,37 грн.

Таким чином, станом на час розгляду справи заборгованість відповідача за отримані послуги становить 145962,37 грн., яка підлягає задоволенню.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Позивачем обґрунтовано нарахування 3 % річних у розмірі 7494,72 грн. за період з 31.12.2014-21.11.2016, 30.01.2015-21.11.2016, 27.02.2015-21.11.2016, 31.03.2015-21.11.2016, 30.04.2015-21.11.2016, 29.05.2015-21.11.2016.

Нараховані позивачем інфляційні витрати у розмірі 54516,97 грн. за період з 31.12.2014-31.10.2016, 31.01.2015-31.10.2016, 28.02.2015-31.10.2016, 31.03.2015-31.10.2016, 30.04.2015-31.10.2016, 31.05.2015-31.10.2016, підлягають задоволенню.

Факт заборгованості відповідача в сумі 207974,06 грн. підтверджено матеріалами справи, тому вимоги позивача в цій сумі обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно приписів ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України).

Статтею 36 ГПК України встановлено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з явкою представника позивача у судове засідання господарського суду в розмірі 381,99 грн., суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В пункті 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України " від 21.02.2013 р. №7 зазначено, що до інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом визнано обов'язковою.

Ухвалою суду від 17.10.2016 р. явку представника позивача в судове засідання, призначене на 01.11.2016 р. об 11:40 год. та ухвалою суду від 01.11.2016р. явку представника позивача в судове засідання, призначено на 22.11.2016р. було визнано судом обов'язковою.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат, пов'язаних з прибуттям представника позивача ОСОБА_2 в судове засідання господарського суду, призначеного на 01.11.2016р., та з прибуттям представника позивача ОСОБА_1 в судове засідання призначеного на 22.11.2016р. позивачем надані докази, які складають: добові -80грн., вартість проїзду автобусом з м. Краматорська до м. Харкова 166,16 грн., вартість проїзду автобусом з м. Харкова до м. Краматорськ 135,83 грн.

Враховуючи вищенаведені приписи закону, визнання судом явки представника позивача у судовому засіданні, призначеного на 01.11.2016р. та 22.11.2016р. обов'язковою, а також надання позивачем до суду доказів понесення ним витрат, пов'язаних із прибуттям його представника у зазначене судове засідання господарського суду на суму 381,99 грн., суд вважає, що ці витрати підлягають віднесенню до інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, передбачених ст. 44 ГПК України.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. ст. 44, 49 ГПК України, покладаючи судовий збір в розмірі 3119,61 грн. та витрати, пов'язані з явкою представника позивача у судове засідання господарського суду в розмірі 381,99 грн. на відповідача.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 11,509,525,526,530,625,629,901,Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 32,33,36,43,44,49, 82-85 господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м. Київ в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», м. Словянськ, Донецька область до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», м. Краматорськ, Донецька область про стягнення 207974,06 грн. задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Південна, буд. 1, ) на користь Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» ( 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22, ) в особі Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (84122, м. Словянськ, Донецька область, вул. Свободи, буд.1. ), заборгованість у розмірі 207974,06 грн. з яких: 145962,37 грн.- основна сума заборгованості, 7494,72 грн.-3% річних, 54516,97 грн.- інфляційні витрати, судові витрати у розмірі 3119,61 грн. та витрати, пов'язані з явкою представника позивача у судове засідання господарського суду в розмірі 381,99 грн.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення

оголошено в судовому засіданні 27.12.2016 р.

Повне рішення складено 03.01.2017 р.

Суддя М.Ю. Мальцев