ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. Справа № 925/1039/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Ткаченку А.О., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 за довіреностями, відповідача ОСОБА_3 за довіреністю, третьої особи не зявились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_4» про тлумачення змісту договору,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2016 року позивач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернувся в господарський суд з позовом (вх.. № 17502 від 30.08.2016) до іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна» (далі відповідач, а разом - сторони) в якому просив суд в порядку, визначеному статтями 213, 637 ЦК України, розтлумачити зміст Договору добровільного страхування транспортних засобів «Спецтехніка» № са209спт4са від 03.11.2014 року, укладеного між АТ «СК «АХА Страхування», ІП «Агро-Вільд Україна» та ПАТ «Креді ОСОБА_4» в частині застосування п. 11.1.2. договору (під час знаходження, зберігання та роботи (експлуатації) застрахованого майна на місцях роботи та зберігання, без зазначення конкретної адреси, включаючи пересування самоходом автомобільними дорогами на території України), з урахуванням змісту Договору страхування, понять, які містяться в нормативно-правових актах України та загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Обгрунтовуючи звернення до суду із позовом, позивач вважає, що з урахуванням умов Договору, у разі пошкодження застрахованих обєктів під час їх переміщення в інший спосіб, ніж визначено п. 11.1.2. Договору, (а саме - самоходом) не підпадає під страховий захист за Договором, з чим не погоджується відповідач.

Ухвалою суду від 01.09.2016 року позовна заява прийнята до розгляду, по ній порушено провадження у справі № 925/1039, за клопотанням позивача до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_4», справу призначено до судового розгляду.

27.10.2016 і 10.11.2016 року представником позивача подано суду додаткові письмові пояснення щодо обґрунтування підстав позовних вимог (а.с. 96-99, 141-145).

Відповідач 25.10.2016 і 15.11.2016 року подав письмовий відзив на позовну заяву і додаткові письмові пояснення до нього (а.с. 51-54, 173-174), в якому проти позову заперечував з мотивів необґрунтованості позовних вимог, а саме у позові порушене питання не про тлумачення змісту договору для усунення неясностей та суперечностей для його виконання, а про встановлення обставин ненастання у позивача обовязку сплатити відповідачу страхове відшкодування за цим договором.

Третя особа - публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_4» в особі свого представника 15.11.2016 року подала письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 169-172), за змістом якого позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити з аналогічних підстав, що зазначені відповідачем.

В засіданні суду представник позивача позов з підстав, зазначених у позовній заяві і додаткових письмових поясненнях до неї, підтримала і просила суд задовольнити повністю, представник відповідача позов не визнав і просив суд в його задоволенні відмовити повністю з підстав, зазначених у письмовому відзиві і додаткових письмових поясненнях до нього. Третя особа явку свого представника в судове засідання повторно, безпідставно не забезпечила, хоч про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила.

Неявку представника третьої особи в засідання суду суд визнає такою, що не перешкоджає вирішенню спору по суті, та, з урахуванням вимог норм статей 69, 77 ГПК України щодо обовязку суду вирішити спір в розумні процесуальні строки і права суду вирішити спір без участі представників сторін і третіх осіб за наявними матеріалами, справу розглянув без участі представника третьої особи за наявними матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна і резолютивна частини рішення.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд у задоволенні позову відмовляє повністю з наступних підстав.

03.11.2014 року між позивачем - приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», як страховиком, відповідачем - іноземним підприємством «Агро-Вільд Україна», як страхувальником, третьою особою ПАТ «Креді ОСОБА_4», як вигодо набувачем, кожен з яких іменується як сторона, а разом - сторони, було укладено Договір № са209спт4са добровільного страхування транспортних засобів «Спецтехніка» (далі договір, а.с. 7-11, 55-59). При укладанні договору сторони договору погодили усі його істотні умови і, зокрема, домовились про наступне.

Розділом 4 сторони визначили предмет договору майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону та повязані з володінням, розпорядженням та користуванням наземним транспортним засобом (засобами), зазначеним у Додатку № 1 до цього договору, який є невідємною частиною цього договору (надалі «майно», «застраховане майно», «застрахований предмет» або «транспортний засіб»).

Розділом 11 договору сторони погодили місцезнаходження застрахованого майна/територію страхування. Відповідно до підпункту 11.1. розділу 11 Договору, страховиком відшкодовуються збитки, завдані застрахованому майну виключно за одним із варіантів (опцій) покриття, що належним чином вказаний у Додатку № 1 до договору, що є невідємною частиною.

Додатком № 1 до договору добровільного страхування транспортних засобів «Спецтехніка» № са209спт4са від 03.11.2014 року сторонами погоджено перелік обєктів, що передаються на страхування. Відповідно до порядкового № 2 Додатку № 1 до договору, на страхування передана дробарка деревини Wood Terminator тип 10 XLZ, включно з краном для лісоматеріалів Epsilon M70F101 (номер 1923756), інв. № 732, зав. № 13-0537, рік випуску 2013. Для цього обєкта страхування визначені страхові ризики, що встановлені пунктом 16.1. підпунктами 16.1.2.1., 16.1.2.2., 16.1.2.3., 16.1.2.4., 16.1.2.5., 16.1.2.6., 16.1.2.7. договору, базове покриття (місцезнаходження застрахованого майна/територію страхування) згідно з підпунктом 11.1.2. пункту 11.1. договору, а саме: під час знаходження, зберігання та роботи (експлуатації) застрахованого майна на місцях роботи та зберігання, без зазначення конкретної адреси, включаючи пересування самоходом автомобільними дорогами на території України.

Згідно з пунктами 12.1., 12.2. розділу 12 договору, датою початку дії договору є 04.11.2014, датою закінчення його дії 03.11.2015 року.

Абзацем 2 підпункту 16.1.2.7. пункту 16.1.2., 16.1. розділу 16 договору передбачено, що у відношенні до застрахованого майна за цим договором страховим випадком визнається втрата (загибель) або ушкодження майна в результаті збитків від стороннього впливу, а саме: падіння, перекидання або перевертання застрахованого майна у процесі його роботи (експлуатації), руху по території страхування, що належним чином зазначена у додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до пункту 18.4. розділу 18, підпункту 23.1.1. пункту 23.1. розділу 23 договору, цей договір діє на території, що вказана у розділі 11 (територія страхування), дія цього договору припиняється за згодою сторін, зокрема, у разі закінчення строку дії цього договору.

Підписанням цього договору, згідно з пунктом 25.4. розділу 25 договору, страхувальник, зокрема, підтвердив та визнав, що всі умови цього договору та Правил йому зрозумілі, договір не містить двозначних формулювань та/або незрозумілих страхувальнику визначень.

12.02.2015 року відповідач, як страхувальник, звернувся до позивача, як страховика, з письмовим повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортних засобів «Спецтехніка» № са209спт4са від 03.11.2014 року (а.с. 60-62, 62).

Листом від 27.05.2015 року вих. № 4986/18цв позивач, розглянувши повідомлення відповідача від 12.02.2015 року, керуючись підпунктом 11.1.2. пункту 11.1 розділу 11 договору, відмовив йому у здійсненні виплати страхового відшкодування за заявленим збитком посилаючись відсутність правових підстав для визнання заявленого випадку «страховим», оскільки заявлена подія сталася поза територією страхування (а.с. 63).

Постановою Вищого господарського суду України від 24.05.2016 року у справі № 910/21694/15 скасовані рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 року у цій справі, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 81-84).

Під час нового розгляду справи № 910/21694/15 Господарський суд міста Києва своїм рішенням від 12.08.2016 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2016 року (а.с. 85-90, 181-196), повністю задовольнив позов іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» за участі третьої особи ПАТ «Креді ОСОБА_4», стягнув, на виконання договору добровільного страхування транспортних засобів «Спецтехніка» № са209спт4са від 03.11.2014 року, укладеного сторонами і третьою особою, страхове відшкодування за страховим випадком, що мав місце 12.02.2015 року, пеню, інфляційні втрати, 3% річних у звязку з простроченням виконання цього грошового договірного зобовязання, і понесені позивачем судові витрати.

Предметом дослідження господарських судів у справі № 910/21694/15 були умови договору добровільного страхування транспортних засобів «Спецтехніка» № са209спт4са від 03.11.2014 року, зокрема і підпункт 11.1.2. пункту 11.1 розділу 11 договору, тлумачення якого вимагає позивач у справі, що розглядається.

Частинами 2, 3 ст. 213 ЦК України, на норми яких позивач посилається в обґрунтування позову, встановлено, що на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Тлумачення умов договору, згідно з частиною 1 ст. 637 ЦК України, здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Із викладених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини сторін виникли із договору добровільного страхування транспортних засобів «Спецтехніка» № са209спт4са від 03.11.2014 року, договір виконувався сторонами, на час подання позову припинив свою дію внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, спір між сторонами, що виник при виконанні цього договору вирішений господарськими судами у справі № 910/21694/15.

За змістом наведених норм статей 213 і 637 ЦК України, тлумачення слід розуміти як спосіб забезпечення можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов.

Наведена правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 26.04.2012 у справі № 3/245, від 12.02.2014 у справі № 5006/25/130пд/2012, від 24.02.2016 року у справі № 904/6486/15, про що обґрунтовано заявляють відповідач і третя особа на його стороні у відзивах на позов.

Ця правова позиція у сукупності з тією обставиною, що договір, тлумачення умов якого вимагає позивач, припинив свою дію, суд вважає визначальними для вирішення даного спору, тому інші обставини, зазначені позивачем в обґрунтування позову, висновок суду про необґрунтованість позову не спростовують.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

Відповідно до ст.ст. 33 ч. 1, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відтак, з огляду на викладені обставини справи, наведені норми законодавства суд надає перевагу запереченням відповідача, а позов визнає необґрунтованим і з зазначених у ньому підстав у його задоволенні відмовляє повністю.

В засіданнях суду сторону відповідача на підставі договору про надання правової допомоги № 24062015 від 24.06.2015 і ордеру серії АА № 089759 від 26.09.2016 року представляв адвокат ОСОБА_3, якому відповідачем сплачено гонорар у розмірі 6000 грн. (а.с. 91-94, 197-200).

Частиною 1 ст. 44 ГПК України до складу судових витрат віднесено витрати, повязані з оплатою послуг адвоката.

На підставі статті 49 ГПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені відповідачем судові витрати у розмірі 6000 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84, 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, , р/р 0200 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005 на користь Іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна», місцезнаходження: 19200, Черкаська область, Жашківський район, м. Жашків, вул. Давиденка, 48, судові витрати в сумі 6000 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 10.01.2017 року.

Суддя В.М. Грачов