РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2016 р. Справа № 902/402/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Тимошенко О.М. ,

суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Саган І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Вінницької області від 26.10.2016 року у справі № 902/402/16 (суддя Маслій І.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд Державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Вінницькій області

про стягнення 2867,71 грн. заборгованості

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідач - ОСОБА_1

третьої особи - не з'явився,

В судовому засіданні від 27.12.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 2867,71 грн., з яких: 2370,03 грн. - орендна плата; 154,87 грн. - відшкодування витрат балансоутримувача; 317,82 грн. - пені; 21,12 грн. - 3% річних та 3,87 грн. - інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 26.10.2016 року зазначений позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2370,03 грн. - орендна плата; 154,87 грн. - відшкодування витрат балансоутримувача; 317,82 грн. - пені; 21,12 грн. - 3% річних; 3,87 грн. - інфляційних втрат та 1378,00 грн. витрат пов'язаних із сплатою судового збору. Видати наказ.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить останнє скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Скаржник, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, стверджує про те, що судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення не були встановленні фактичні обставини справи на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих та наявних у справі доказів, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

В судовому засіданні відповідач підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Рішення господарського суду Вінницької області від 26.10.2016 року вважає незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить суд задоволити апеляційну скаргу шляхом винесення постанови.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання не з'явились.

Згідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та враховуючи обмежені строки, встановлені ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників позивача та третьої особи.

Перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши матеріали справи, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, апеляційний суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2013 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області та ФОП ОСОБА_1 укладений договір оренди нерухомого майна № 1413-НМ, що належить до державної власності та перебуває на балансі виробничого підрозділу вокзал станції Козятин регіональної філії "Південно-Західна залізниця" та договір № ЛВОКЮ-48/оренда укладений між Державним територіальним - галузевим об'єднанням "Південна-Західна залізниця" вокзал станція Козятин (правонаступником якої є ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця") про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, надання комунальних послуг та компенсацію податку на землю. Згідно п.1.1 договору оренди третя особа (орендодавець), а відповідач (орендар) приймає в строкове платне користування нерухоме майно - частина 1-ї Київської платформи залізничного вокзалу ст. Козятин, площею 6,0 кв. м., що розміщена за адресою 22100, Вінницька обл.., АДРЕСА_2, що перебуває на балансі відокремленого підрозділу вокзалу станції Козятин Державного територіального - галузевого об'єднання "Південна-Західна залізниця" (балансоутримувач, позивач). Майно передається в оренду з метою розміщення: платіжного терміналу - 3,0 кв.м. та автомату з продажу гарячих напоїв - 3,0 кв.м. Відповідно до п. 2.1 договору оренди орендар вступає у строкове платне користування майном з моменту отримання його від балансоутримувача за актом приймання-передачі, погодженим з орендодавцем.

Згідно п. 3.1 договору орендна плата визначається з урахуванням принципів встановлених Методикою розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України № 786 від 04.10.1995 року, і становить за базовий місяць 568,49 грн. без ПДВ. Згідно п. 3.5 договору оренди 70% орендної плати перераховується орендарем до державного бюджету (казначейської служби), а 30 % - балансоутримувачу. У разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату, розраховану на дату підписання акту приймання-передавання (повернення орендованого майна), включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплати заборгованості за договором оренди, включаючи орендну плату, пеню, неустойку, відсотки та інфляційні витрати. Згідно 5.3 договору орендар зобов'язаний щомісячно, однак не пізніше 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим, сплачувати орендну плату самостійно, скориговану на індекси інфляції, та надавати орендодавцеві та балансоутримувачу платіжні документи або належним чином завірені їх копії, що свідчать про перерахування орендної плати до державного бюджету та на розрахунковий рахунок балансоутримувача. Пунктом 5.5 договору встановлено, що протягом 15 днів від дати підписання договору оренди укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, надання комунальних послуг орендарю та компенсацію плати за землю.

Згідно п. 10.4.1 договору, останній припиняється у разі, зокрема: закінчення строку договору, на який його було укладено, якщо протягом одного місяця після закінчення строку дії договору одна із сторін заявить про його припинення або зміну його умов. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов протягом одного місяця після закінчення строку його чинності договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором; за взаємною згодою сторін. Згідно п. 10.9 договору майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання акта приймання-передачі, погодженого орендодавцем.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 1.1 договору про відшкодування витрат балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт 1-ї Київської платформи залізничного вокзалу ст. Козятин, що знаходиться за адресою 22100, Вінницька обл.., АДРЕСА_2, загальною площею 5153,0 кв. м., а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором. Орендар користується орендованим майном, загальною площею 6,0 кв.м., вартість якого визначена за незалежною оцінкою, згідно із висновком про вартість станом на 30.06.2013 року і становить 24857,00 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення: платіжного терміналу - 3,0 кв.м. та автомату з продажу гарячих напоїв - 3,0 кв.м.. Згідно п. 2.2.3 договору про відшкодування витрат, орендар зобов'язується не пізніше 25 числа звітного місяця, вносити плату на рахунок балансоутримувача за санітарне та технічне обслуговування території Платформи відповідно до загальної площі Платформи, на ремонт - відповідно до її відновної вартості, за комунальні послуги та компенсувати податок на землю відповідно до розрахунку місячної плати за оренду частини виробничої території вокзалу ст.. Козятин та розрахунку компенсації фактичних витрат по утриманню вокзалу ст.. Козятин на підставі виставлених балансоутримувачем рахунків. При несвоєчасному внесенні плати, сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочення. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, останній вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Відповідно до п. 5.6 договору про відшкодування витрат, чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема: закінчення строку, на який його було укладено; припинення договору оренди № 1413 від 27.12.2013 року. Актом приймання-передачі державного нерухомого майна встановлено, що датою приймання-передачі майна в користування є 27 грудня 2013 року.

Матеріалами справи підтверджено, що 10.11.2014 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди майна, згідно якої внесено зміни до п. 10.1 договору та зазначено, що дію договору оренди продовжено до 01.04.2015 року включно.

13.03.2015 року сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору оренди майна, згідно якої розділ 9 Договору доповнено пунктом 9.8. такого змісту "Сторони зобов'язані щорічно, станом на 1 січня кожного року оренди, а також на дату припинення договору оренди проводити взаємо звірку стану розрахунків орендаря за договором оренди. Результати проведення взаємо звірки оформляються актом. Обов'язок складання акту взаємозвірки покладається на орендодавця. Орендар зобов'язаний підписати наданий йому орендодавцем акт взаємо звірки протягом 3-х днів з дати його отримання та надіслати його по пошті або надати орендодавцю. У разі, якщо орендар не погоджується з актом взаємо звірки він підписує його, однак із зауваженнями, які викладає письмово окремо від акту, про що на акті взаємо звірки ним проставляється запис: "Погоджуюсь з урахуванням зауважень, що додаються"" та внесено зміни до п. 10.1 договору та зазначено, що дію договору оренди продовжено до 01.08.2015 року включно.

Судами встановлено, що 29.07.2015 року відповідач подав заяву орендодавцю Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області про дострокове припинення договору оренди 01.08.2015 року. Наказом від 29.07.2015 року № 547/1 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області припинило дію договору та додатків до нього за згодою сторін.

Однак, позивач у справі звертаючись із позовом до суду першої інстанції зазначив про те, що хоч дія договорів укладених з відповідачем припинили дію з 01.08.2015 року за згодою сторін, однак відповідач фактично передав майно за актом приймання-передачі лише 07.12.2015 року, а відтак, станом на день подачі позовної заяви до суду рахується заборгованість по орендній платі та по відшкодуванню витрат за серпень-листопад 2015 року у розмірі 2524,90 грн.

З огляду на це, суд першої інстанції рішенням від 26.10.2016 року задовольнив позовні вимоги ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" в повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що останній не прийняв до уваги заперечення відповідача про звільнення орендованого майна 01.08.2015 року з огляду на те, що в матеріалах справи наявний акт приймання передачі датований позивачем 07.12.2015 року, а акти комісії (з членами працівниками позивача) від 30.11.2015 року та 07.12.2015 року спростовують доводи скаржника про звільнення орендованого майна 01.08.2015 року.

Так, скаржником у суді першої інстанції було письмово та усно зазначено про те, що дата 07.12.2015 року стоїть лише на одному примірнику акта передачі, який знаходиться у позивача, і проставлена вона юрисконсультом вокзалу після підписання акту та затвердження печаткою та після погодження Фондом державного майна України, про це повідомив суд представник останнього.

Станом на 01.08.2015 року відповідач повернув майно та підписав акт приймання- передачі орендованого майна від 01.08.2015 року згідно умов договору та закону, копія якого була додана в матеріали справи Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області (а.с. 133). Зазначений факт підтверджений також в поясненнях, наданих Регіональним відділення ФДМ України по Вінницькій області, а також про те, що акт прийняття - передачі було погоджено після підписання скаржником та балансоутримувачем акту (в редакції без дописок до нього нової дати 07.12.2015 року).

Суд першої інстанції не надав оцінки даному первинному доказу, який спростовує примірник позивача та підтверджує достовірність віз та дат скаржника, а також не спростував доводи останнього про те, що вказану дописку було поставлено позивачем вже після погодження з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області підписаного сторонами акту передачі.

Відповідно до п. 3.7 договору оренди від 27.12.2013 року, підписання акту приймання-передавання майна є єдиним допустимим доказом, встановленим законом і договором, повернення орендованого майна. Зобов'язання сплачувати орендну плату за весь час фактичного користування майном, яке виникло з договору оренди, не припиняється, а його припинення у розумінні ст.795 ЦК України пов'язано саме з моментом підписання сторонами відповідного документу (акту) про повернення орендарем предмета договору оренди.

Крім того, з доданої до апеляційної скарги копії договору про надання послуг на користь третьої особи від 18.07.2015 року, чеку про оплату таких послуг та акту їх виконання від 01.08.2015 року, підвереджується фактичне вивільнення скаржником орендованого майна.

В силу ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. В силу ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З врахуванням усього вищевикладеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а оскаржуване рішення господарського суду таким, що не відповідає чинному законодавству, так як наявні підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволити.

2. Рішення господарського суду Вінницької області від 26.10.2016 року у справі № 902/402/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

"В позові відмовити."

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" (вул. Лисенка, 6, м. Київ-30, 01601, код 40081221) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 21100, іден. номер НОМЕР_1) 1595, 00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Вінницької області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Коломис В.В.