ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016 р. Справа №917/430/14

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України",

вул. Госпітальна, буд. 12-г, м. Київ, 01001

до Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ",

вул. Київська, буд. 62, м. Кременчук, Полтавська область, 39631

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України,

м. Київ, вул. Артема, буд. 73,

про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 27.04.2015 р., залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 р., позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задоволено частково.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2016 р. скасовано рішення господарського суду Полтавської області від 27.04.2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 року, а справу №917/430/14 направлено на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

В результаті автоматичного розподілу справ між суддями, справу призначено до розгляду судді Кульбако М.М.

Ухвалою від 17.03.2016 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 25.04.2016 року.

25.04.2016 р. від позивача надійшла заява №55/2-08/640 від 22.04.2016 р. про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить звернути стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості відповідача за договором відновлювальної кредитної лінії №205/31/2 від 09.10.2008 року в сумі 1 656 724 413,94 грн., з яких заборгованість за кредитом - 294 336 000,00 грн., заборгованість за процентами - 433 534 108,10 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентів та комісійної винагороди за супроводження кредиту - 83 399 322,13 грн., заборгованість за нарахованими комісійними винагородами за супроводження кредиту - 28 000,00 грн., відшкодування 3% річних - 116 832 003,96 грн., загальна сума втрат банку від інфляції - 728 594 978,94 грн. та визначити спосіб реалізації предмета іпотеки за початковою ціною, встановленою згідно зі ОСОБА_3 про оцінку ринкової вартості предмета іпотеки від 10.05.2016 р. виконаним суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ "ВП Консалтінг", а саме в сумі 65 532 000 грн. без ПДВ, шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 38 Закону України "Про іпотеку", шляхом надання Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, для чого надати AT "Ощадбанк" всі повноваження продавця (в тому числі, але не виключно: право на укладання договорів купівлі-продажу, договорів про внесення змін та доповнень до зазначених договорів, їх розірвання з будь-якою особою-покупцем, право на отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях будь-яких документів (їх копій, дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок), необхідних для укладення зазначених договорів, право на отримання будь-яких платежів за відчуження предмета іпотеки тощо. До вказаної заяви додано розрахунки суми заборгованості та виписки по рахунку відповідача (т. 8 а.с. 71 - 94).

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Нормами частини 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відтак, судом приймає вказану заяву та розглядає позовні вимоги в її редакції.

11.05.2016 р. позивач надав суду ОСОБА_3 про оцінку ринкової вартості предмета іпотеки від 10.05.2016 р. Суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "ВП Консалтинг" та просить суд визначити початкову ціну реалізації предмета іпотеки в сумі 55 512 000,00 грн., оскільки строк дії наявного в матеріалах справи звіту від 14.07.2015 р. сплинув.

Крім того 11.05.2016 р. від відповідача надійшло клопотання за №175/18-84 від 06.05.2016р. про проведення по справі судово-оціночної експертизи для визначення вартості предмета іпотеки нерухомого майна №205/31/2-3 від 09.10.2008 р. та клопотання №175/18-84 від 10.05.2016 р. про призначення бухгалтерської експертизи для визначення розміру позовних вимог.

25.05.2016 р. позивач надіслав заперечення за вих. №55/2-08/745 від 16.05.2016 р. на клопотання відповідача щодо призначення судової бухгалтерської експертизи та заперечення за вих. №55/2-08/744 від 16.05.2016 р. щодо клопотання відповідача про призначення оціночної експертизи.

27.05.2016 р. від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву.

Ухвалою суду від 11.05.2016 р. за клопотанням відповідача продовжено строк розгляду спору на 15 днів.

У судовому засіданні 01.06.2016 р., суд розглянувши клопотання відповідача щодо проведення проведення по справі судово-оціночної експертизи для визначення вартості предмета іпотеки нерухомого майна №205/31/2-3 від 09.10.2008 р. та клопотання про призначення бухгалтерської експертизи для визначення розміру позовних вимог, дійшов висновку про відмову у їх задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до статті 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Висновок судового експерта виступає лише як один з доказів у справі, який не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом у сукупності з іншими доказами з метою встановлення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Позивачем надано суду ОСОБА_3 про оцінку ринкової вартості предмета іпотеки від 10.05.2016 р., в якому визначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки в сумі 55 512 000,00 грн. та надано детальні розрахунки заборгованості із зазначенням періодів у часі за який вона стягується.

Згідно статті 69 ГПК України спір має бути вирішено протягом двох місяців з дня надходження позовної заяви. В даному випадку цей строк закінчився (з урахуванням продовження строку).

Відтак, призначення по справі експертизи призведе до порушення строків вирішення спору, що матиме наслідком порушення інтересів заявника, оскільки, в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Відтак, обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом не було встановлено. За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що 09.10.2008 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (позивач, банк) та Холдинговою компанією "АвтоКрАЗ" у формі відкритого акціонерного товариства (позичальник), яке в подальшому було перейменоване у Публічне акціонерне товариство "АвтоКрАЗ" (відповідач), був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 205/31/2 (далі - Кредитний договір).

Згідно цього Кредитного договору банк (позивач) зобов'язався на умовах цього договору надати, а позичальник (відповідач) - отримати, належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором (п. 2.1. Кредитного договору).

Відповідно до ч. 1 статті 193 ГПК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

До вказаного Кредитного договору сторонами неодноразово вносились зміни та доповнення шляхом укладення додаткових договорів № 1 від 28.10.2008 року, № 2 від 13.02.2009 року, № 3 від 24.02.2009 року, № 4 від 23.04.2009 року, № 5 від 27.04.2009 року, № 6 від 03.06.2009 року, № 7 від 12.06.2009 року, № 8 від 13.10.2009 року, № 9 від 18.12.2009 року та № 10 від 22.04.2010 року (т. 1 а.с. 19-29).

Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору (в редакції додаткового договору № 9 від 18.12.2009 року) кредит надається у вигляді мультивалютної відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 25.12.2012 року (т. 1 а.с. 28).

Згідно п. 2.3. кредитного договору сторони погодили суму максимального ліміту кредитування на рівні 40000000,00 доларів США.

Відповідно до приписів пп. 2.3.5. кредитного договору в редакції додаткового договору № 9 від 18.12.2009 року сторони дійшли згоди стосовно збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки згідно з наступним графіком:

- з 09.10.2009 року по 23.02.2009 року - 40000000,00 доларів США;

- з 24.02.2009 року по 22.04.2009 року - 56000000,00 доларів США;

- з 23.04.2009 року по 02.06.2009 року - 57850000,00 доларів США;

- з 03.06.2009 року по 29.02.2012 року - 500759150,00 грн.;

- з 01.03.2012 року по 31.03.2012 року - 500000000,00 грн.;

- з 01.04.2012 року по 30.04.2012 року - 450000000,00 грн.;

- з 01.05.2012 року по 31.05.2012 року - 400000000,00 грн.;

- з 01.06.2012 року по 30.06.2012 року - 350000000,00 грн.;

- з 01.07.2012 року по 31.07.2012 року - 300000000,00 грн.;

- з 01.08.2012 року по 31.08.2012 року - 250000000,00 грн.;

- з 01.09.2012 року по 30.09.2012 року - 200000000,00 грн.;

- з 01.10.2012 року по 31.10.2012 року - 150000000,00 грн.;

- з 01.11.2012 року по 30.11.2012 року - 100000000,00 грн.;

- з 01.12.2012 року по 25.12.2012 року - 50000000,00 грн.

Відповідно до положень п. 2.4. кредитного договору кредит надається позичальнику траншами з позичкового рахунку в безготівковому порядку на поповнення обігових коштів з погашенням кожного траншу не пізніше 365 днів з дати його надання.

Факт надання позивачем відповідачеві кредиту підтверджується наданими до матеріалів справи банківськими виписками по рахунку.

Згідно з пп. 2.7.1. Кредитного договору (в редакції додаткового договору №9 від 18.12.2009 року) починаючи з 01.12.2009 року проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 15% річних, яка може бути змінена в визначеному цим договором порядку.

Відповідно до пп. 2.7.3. Кредитного договору (в редакції додаткового договору № 9 від 18.12.2009 року) сторони погодили, що сплата процентів, нарахованих за період з 01.12.2009 року по 31.12.2010 року (включно), проводиться позичальником щомісячно у сумі процентів, розрахованої використанням процентної ставки на рівні 7% річних. Залишок несплачених процентів, нарахованих за період з 01.12.2009 року по 31.12.2010 року підлягає сплаті починаючи з 01.01.2012 року щомісячно рівними частинами у строк разом з процентами, нарахованими за користування кредитними коштами за грудень 2011 року та протягом 2012 року.

Відповідно до пп. 5.3.2. Кредитного договору позичальник зобов'язався погашати кредит точно у строки, обумовлені цим договором, та своєчасно у визначені цим договором строки сплачувати плату (проценти) за користування кредитом, а у випадку неналежного виконання зобов'язань за договором на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі, а також у повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати завдані збитки.

Згідно з пп. 7.1.1. Кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань з повернення суми кредиту, комісійних винагород та своєчасної сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

За п. 4.1.1. Кредитного договору виконання позичальником зобов'язання за цим договором (у т.ч. із додатковими договорами до нього) забезпечується іпотекою нерухомого майна (будівлі промислового призначення), що знаходяться за адресою: м. Кременчук, вул. Київська, 62 та вул. Київська, 69-А.

На виконання п. 4.1.1. Кредитного договору в порядку забезпечення зобов'язань позичальника між ПАТ "Державний ощадний банк України" (іпотекодержатель) та ПАТ "АвтоКрАЗ", був укладений договір іпотеки нерухомого майна №205/31/2-3 від 09.10.2008 року (далі - Іпотечний договір).

Згідно статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до статті 7 цього ж закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

До вказаного Іпотечного договору сторонами неодноразово вносились зміни та доповнення шляхом укладення додаткових договорів №1 від 24.02.2009 року, №2 від 23.04.2009 року та №83 від 03.06.2009 року.

Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору (в редакції додаткового договору № 1 від 24.02.2009 року) предметом іпотеки є наступне нерухоме майно: сталеливарний цех з побутовими приміщеннями (загальна площа 5824,2 м2, літера БТІ О); західні побутові приміщення головного корпусу (загальна площа 2673,9 м2, літера БТІ Aп, A-3); корпус допоміжного виробництва з вбудованими побутовими приміщеннями (північні) (загальна площа 11300,0 м2, літера БТІ А); компресорна станція № 1 (поршнева) з трансформаторною (біля пресового цеху) (загальна площа 444,7 м2, літера БТІ 2Г); киснева станція та її прохідна (загальна площа 333,5 м2, літера БТІ З, И); склад сірчаної кислоти і солі котельного цеху (загальна площа 153,5 м2, літера БТІ Е, З); побутові приміщення рамно-кузовного корпусу окремо розташовані (загальна площа 4197,2 м2, літера БТІ А); станція нейтралізації ділянки емалювання (загальна площа 195,5 м2, літера БТІ В, Б); ділянка термоемалювання ДП "КрАЗПобуттехніка" (загальна площа 962,3 м2, літера БТІ А); будівля ЦІС і ЦАС (загальна площа 1230,2 м2, літера БТІ А); станція перекачування фекальних стоків (загальна площа 313,0 м2, літера БТІ 23); локомотивне депо залізничного цеху з конторсько-побутовими приміщеннями (рембаза на 2 стоянки) (загальна площа 1684,6 м2, літера БТІ А); будівля залізничних вагів (загальна площа 7,8 м2, літера БТІ А); дільниця зарядки електрокар (загальна площа 656,5 м2, літера БТІ А); контора начальника зміни залізничного цеху (загальна площа 28,6 м2, літера БТІ А); газорозподільний пункт біля східної прохідної (загальна площа 42,8 м2, літера БТІ В); тепловий пункт (загальна площа 91,3 м2, літера БТІ А); компресорна станція (турбокомпресорна) з трансформаторною (загальна площа 1433,0 м2, літера БТІ 2Д); мазутосховище (надземний резервуар) (загальна площа 120,3 м2, літера БТІ Е); споруди очисні (біля ВПЧ-15) (загальна площа 1458,7 м2, літера БТІ Ж); насосна протипожежного та хозпитного водопроводу (загальна площа 551,1 м2, літера БТІ Д, Дп); система оборотного водопостачання № 1 у районі компресорних з градирнями № 1, № 2, насосною станцією, резервуарами і мережами (загальна площа 496,9 м2, літера БТІ Б, Бп); адміністративний корпус (в минулому - МСЧ) (загальна площа 1120,9 м2, літера БТІ А); склад будматеріалів (БУ "Автобуд") та навіс (загальна площа 401,9 м2, літера БТІ А); склад матеріалів і приміщення по заготівлі скла БУ "Автобуд" (загальна площа 318,0 м2, літера БТІ А); бетонно-розчинний вузол (старий) зі складом цементу (загальна площа 316,3 м2, літера БТІ А); будинок виготовлення залізобетонних виробів і арматурних каркасів (загальна площа 973,6 м2, літера БТІ А, Б, В); будівля дільниці благоустрою РСЦ (загальна площа 60,8 м2, літера БТІ А); контора для майстрів, БУ "Автобуд" біля прохідної (загальна площа 95,3 м2, літера БТІ А); приміщення механіка-енергетика (БУ "Автобуд") і ремонту будівельної техніки 2 навісами (загальна площа 855,1 м2, літера БТІ А, Б); приміщення майстрів БУ "Автобуд" (Колишні РБЦ) (загальна площа 220,3 м2, літера БТІ А, Б); комора та слюсарні ділянки БУ "Автобуд" та зварювальний пост (загальна площа 773,3 м2, літера БТІ А, Б, В, Г); побутові приміщення БУ "Автобуд" (РСЦ) (загальна площа 326,2 м2, літера БТІ А); оранжерея БУ "Автобуд" (загальна площа 744,4 м2, літера БТІ А, Б); модуль М-3 (загальна площа 666,1 м2, літера БТІ А); будівля лісосушильної камери з ділянкою для охолодження (загальна площа 834,3 м2, літера БТІ А, Б); гараж-майстерня спецтехніки, столярні майстерні БУ "Автобуд" (загальна площа 840,7 м2, літера БТІ А); будівля цеху шасі в механоскладальному корпусі № 1 (загальна площа 38980,6 м2, літера БТІ А); будівля цеху роздавальних коробок (загальна площа 26883,6 м2, літера БТІ А, А'); будівлі та споруди складу готових автомобілів (загальна площа 326,2 м2, літера БТІ А, Б, В, Г, Д); корпус складання, мийки та доробки автомобілів (загальна площа 21765,1 м2, літера БТІ Ю, Ю', ю).

Відповідно до п. 4.2. Іпотечного договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання в цілому, або тієї чи іншої частини, а також в інших випадках, передбачених договором та/або чинним законодавством, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному цим договором.

Згідно з п. 4.3. Іпотечного договору, іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, який визначається іпотекодержателем самостійно на момент реалізації права іпотеки, у тому числі, вимагати до сплати на користь іпотекодержателя: основну суму кредиту; комісійні винагороди банку, сплата яких передбачена кредитним договором; проценти за користування кредитом; нараховані та несплачені іпотекодавцем на момент реалізації права іпотеки; штрафні санкції за порушення зобов'язань за кредитним договором (пеня, штраф); витрати, понесені іпотекодержателем у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, у тому числі витрати на оплату послуг аудиторів, адвокатів та інші документально підтверджені витрати іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце; спричинені іпотекодержателю збитки в повному обсязі.

Відповідно до п. 6.1. Іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання за кредитним договором (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з обов'язків, передбачених цим договором та/або кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною.

Відповідач неналежно виконував свої зобовязання за кредитним договором, несвоєчасно та не у повному обсязі повертав суму кредиту та не повністю сплачував відсотки. Дані обставини встановлені постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.11.2013 року по справі № 917/1000/13, яка набрала законної сили, (т. 2, а.с. 71-76). На підставі статті 35 ГПК України дані обставини враховуються судом при розгляді даного спору.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за укладеним сторонами кредитним договором позивачем на його адресу були направлені вимоги за №26-10/106-751 від 03.02.2011 року, №19/2-02/1745-2116 від 12.04.2011 року та №26/3-06/1396-7754 від 22.07.2013 року про відкликання кредиту та про усунення порушення зобов'язань (вимога №19/2-02/1745-2116 від 12.04.2011 року). Дані вимоги були одержані відповідачем, але залишені без реагування.

22.05.2013 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" заборгованості за кредитним договором. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.11.2013 року по справі №917/1000/13, було змінено рішення господарського суду Полтавської області від 09.07.2013 року по цій справі, позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задоволено частково та стягнуто на його користь із Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" 294336000,00 грн. заборгованості по кредиту, 221330646,84 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 16038418,25 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами, 34711113,61 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 44854307,90 грн. 3% річних, 19088962,47 грн. інфляційних витрат за період з 28.12.2010 року по 19.05.2013 року включно та 63252,46 грн. судового збору (т. 2, а.с. 71-76).

Судовий наказ, виданий 19.11.2013 року на примусове виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 06.11.2013 року по справі №917/1000/13, на даний час перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (т. 4 а.с.50-51).

Відповідно до розрахунку від 13.11.2014р. перерахування коштів з ПАТ «АвтоКраз» відповідно до статті 44 Закону України «Про виконавче провадження» наданим державним виконавцем, відповідача на користь позивача в межах зведеного виконавчого провадження по трьох виконавчих документах було перераховані кошти в сумі 789077,77 грн., в сумі 81139,13 грн. та в сумі 18442,40 грн. (т. 7 а.с. 50).

Згідно пояснень позивача (т. 5 а.с. 114-116) 17.01.2015р. в рахунок погашення заборгованості ПАТ "АвтоКрАЗ" надійшло 888 659,30 грн., які перераховані Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України згідно платіжних доручень №№5284, 5286, 5288 від 18.11.2014. Грошові кошти в погашення заборгованості ПАТ "АвтоКрАЗ" за договором кредитної лінії №205/31/2 від 09.10.2008 розподілено наступним чином:

- кошти в сумі 18 442,40 грн. за платіжним дорученням № 5286 від 18.11.2014, які 17.01.2015 надійшли від Державної виконавчої служби України, спрямовано на рахунок №4041 як відшкодування судового збору на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 19.07.2011 у справі № 19/193 (наказ господарського суду Полтавської області від 11.01.2012) про стягнення заборгованості ПАТ "АвтоКрАЗ" за договором кредитної лінії №205/31/2 від 09.10.2008.

- кошти в сумі 81 139,13 грн., за платіжним дорученням №5284 від 18.11.2014, які 17.01.2015 надійшли від Державної виконавчої служби України, спрямовано як відшкодування судового збору на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 26.07.2011 у справі №18/41/11 та як сплата процентів на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 26.07.2011 у справі №18/41/11 (наказ господарського суду Полтавської області від 20.03.2014);

- кошти в сумі 789 077,77 грн., за платіжним дорученням №5288 від 18.11.2014, які 17.01.2015 надійшли від Державної виконавчої служби України, спрямовано на відшкодування судового збору на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 09.07.2013 у справі №917/1000/13 та зараховано як сплата процентів на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 09.07.2013 у справі №917/1000/13 (наказ господарського суду Полтавської області від 19.11.2013).

Надходження даних коштів було враховано позивачем при здійсненні розрахунку боргу.

Відповідач також посилається на те, що в забезпечення виконання даних зобов'язань були укладені договори застави акцій. Однак, жодних доказів відшкодування заборгованості за Кредитним договором за рахунок вказаного заставного майна, суду не надано.

Отже, спірна сума заборгованості на даний час не погашена ні відповідачем, ні за рахунок заставного майна.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 2 статті 631 цього ж Кодексу договір набирає чинності з моменту його укладення.

Підписавши та скріпивши своєю печаткою договір іпотеки нерухомого майна №205/31/2-3 від 09.10.2008 р. та договір відновлюваної кредитної лінії №205/31/2 від 09.10.2008 р., відповідач підтвердив прийняття на себе зобов'язань за цими договорами на зазначених у них умовах.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст.ст. 526, 525 ЦК України).

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. При цьому позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або ж зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно приписів статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму згідно зі статтею 625 ЦК України.

У відповідності до ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Згідно статті 546, 549, 550 ЦК України зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штрафом або пенею) - грошовою сумою або іншим майном, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Нарахування пені в разі прострочення позичальником виконання зобов'язань за кредитним договором передбачено пп. 7.1.1. кредитного договору.

Як передбачено ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Згідно ч. 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може також забезпечуватися заставою.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи ( ч.1 ст. 575 ЦК України).

У відповідності до статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" (№ 898-IV від 05.06.2003 року) за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку" в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, а також вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Положення аналогічного змісту містяться у п. 6.1. іпотечного договору.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про усунення порушення зобов'язань (вимога № 19/2-02/1745-2116 від 12.04.2011 року) та про відкликання кредиту (вимоги №26-10/106-751 від 03.02.2011 року та № 26/3-06/1396-7754 від 22.07.2013 року). Дані вимоги одержувались відповідачем, однак залишились без реагування. Судом не приймаються до уваги доводи відповідача стосовно недотримання позивачем норм чинного законодавства в частині направлення відповідачеві вимоги про виконання порушеного зобов'язання у розумінні положень ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку", оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема вимогою № 19/2-02/1745-2116 від 12.04.2011 року.

Факт наявності заборгованості за спірним кредитним договором в загальному розмірі 1 656 724 413,13 грн. підтверджений матеріалами справи.

Відповідні розрахунки, в т.ч. розрахунки пені, 3% річних та інфляційних нарахувань судом перевірені та визнаються обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 статті 5 Закону України "Про іпотеку" вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Якщо під час розгляду справи сторони з такою оцінкою погоджуються, то суд не має підстав її не брати до уваги, оскільки вона є умовою договору. Якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобов'язана, відповідно до статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, довести інший розмір початкової ціни предмета іпотеки.

Згідно наданого позивачем ОСОБА_3 про оцінку ринкової вартості предмета іпотеки від 10.05.2016 р. початкова ціна реалізації предмета іпотеки становить 55 512 000,00 грн.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Суд приймає наданий позивачем ОСОБА_3 про оцінку ринкової вартості предмета іпотеки від 10.05.2016 р. Суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "ВП Консалтинг" як належний доказ початкової ціни реалізації предмета іпотеки в сумі 55 512 000,00 грн.

З огляду на викладене, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення вказаної заборгованості є правомірними.

Відповідно до ч. 1 статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічне положення міститься у п. 6.2. іпотечного договору.

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат у даній справі судом встановлено наступне. Позивачем при подачі позову було сплачено 73080,00 грн. судового збору за платіжним дорученням №4268 від 16.01.2014р. Відповідно до постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 28.01.2015р. за платіжним дорученням №23751 від 17.12.2014р. відповідачем було перераховано на користь позивача кошти в сумі 73080,00 грн. судового збору (т. 5 а.с. 173-174). Таким чином, судові витрати були відшкодовані відповідачем позивачу, а відтак підстави для їх повторного стягнення відсутні.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки нерухомого майна №205/31/2-3 від 09.10.2008 р., посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованим в реєстрі за №4906, а саме на наступне нерухоме майно: сталеливарний цех з побутовими приміщеннями (загальна площа 5824,2 кв. м, літера БТІ О); західні побутові приміщення головного корпусу (загальна площа 2673,9 кв. м, літера БТІ Aп, A-3); корпус допоміжного виробництва з вбудованими побутовими приміщеннями (північні) (загальна площа 11300,0 кв. м, літера БТІ А); компресорна станція №1 (поршнева) з трансформаторною (біля пресового цеху) (загальна площа 444,7 кв. м, літера БТІ 2Г); киснева станція та її прохідна (загальна площа 333,5 кв. м, літера БТІ З, И); склад сірчаної кислоти і солі котельного цеху (загальна площа 153,5 кв. м, літера БТІ Е, З); побутові приміщення рамно-кузовного корпусу окремо розташовані (загальна площа 4197,2 кв. м, літера БТІ А); станція нейтралізації ділянки емалювання (загальна площа 195,5 кв. м, літера БТІ В, Б); ділянка термоемалювання ДП "КрАЗПобуттехніка" (загальна площа 962,3 кв. м, літера БТІ А); будівля ЦІС і ЦАС (загальна площа 1230,2 кв. м, літера БТІ А); станція перекачування фекальних стоків (загальна площа 313,0 кв. м, літера БТІ 23); локомотивне депо залізничного цеху з конторсько-побутовими приміщеннями (рембаза на 2 стоянки) (загальна площа 1684,6 кв. м, літера БТІ А); будівля залізничних вагів (загальна площа 7,8 кв. м, літера БТІ А); дільниця зарядки електрокар (загальна площа 656,5 кв. м, літера БТІ А); контора начальника зміни залізничного цеху (загальна площа 28,6 кв. м, літера БТІ А); газорозподільний пункт біля східної прохідної (загальна площа 42,8 кв. м, літера БТІ В); тепловий пункт (загальна площа 91,3 кв. м, літера БТІ А); компресорна станція (турбокомпресорна) з трансформаторною (загальна площа 1433,0 кв. м, літера БТІ 2Д); мазутосховище (надземний резервуар) (загальна площа 120,3 кв. м, літера БТІ Е); споруди очисні (біля ВПЧ-15) (загальна площа 1458,7 кв. м, літера БТІ Ж); насосна протипожежного та хозпитного водопроводу (загальна площа 551,1 кв. м, літера БТІ Д, Дп); система оборотного водопостачання №1 у районі компресорних з градирнями №1, №2, насосною станцією, резервуарами і мережами (загальна площа 496,9 кв. м, літера БТІ Б, Бп); адміністративний корпус (в минулому - МСЧ) (загальна площа 1120,9 кв. м, літера БТІ А); склад будматеріалів (БУ "Автобуд") та навіс (загальна площа 401,9 кв. м, літера БТІ А); склад матеріалів і приміщення по заготівлі скла БУ "Автобуд" (загальна площа 318,0 кв. м, літера БТІ А); бетонно-розчинний вузол (старий) зі складом цементу (загальна площа 316,3 кв. м, літера БТІ А); будинок виготовлення залізобетонних виробів і арматурних каркасів (загальна площа 973,6 кв. м, літера БТІ А, Б, В); будівля дільниці благоустрою РСЦ (загальна площа 60,8 кв. м, літера БТІ А); контора для майстрів, БУ "Автобуд" біля прохідної (загальна площа 95,3 кв. м, літера БТІ А); приміщення механіка-енергетика (БУ "Автобуд") і ремонту будівельної техніки 2 навісами (загальна площа 855Д кв. м, літера БТІ А, Б); приміщення майстрів БУ "Автобуд" (Колишні РБЦ) (загальна площа 220,3 кв. м, літера БТІ А, Б); комора та слюсарні ділянки БУ "Автобуд" та зварювальний пост (загальна площа 773,3 кв. м, літера БТІ А, Б, В, Г); побутові приміщення БУ "Автобуд" (РСЦ) (загальна площа 326,2 кв, м, літера БТІ А); оранжерея БУ "Автобуд" (загальна площа 744,4 кв. м, літера БТІ А,Б); модуль М-3 (загальна площа 666,1 кв. м, літера БТІ А); будівля лісосушильної камери з ділянкою для охолодження (загальна площа 834,3 кв. м, літера БТІ А, Б); гараж-майстерня спецтехніки, столярні майстерні БУ "Автобуд" (загальна площа 840,7 кв. м, літера БТІ А); будівля цеху шасі в механоскладальному корпусі №1 (загальна площа 38980,6 кв. м, літера БТІ А); будівля цеху роздавальних коробок (загальна площа 26883,6 кв. м, літера БТІ А, А'); будівлі та споруди складу готових автомобілів (загальна площа 326,2 кв. м, літера БТІ А, Б, В, Г, Д); корпус складання, мийки та доробки автомобілів (загальна площа 21765,1 кв. м, літера БТІ Ю, Ю?, ю), що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Київська, 62 (шістдесят два) та 69-а (шістдесят дев'ять літера А)

для погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" (39631, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, 62, ) за договором відновлюваної кредитної лінії №205/31/2 від 09.10.2008 р. перед Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12г, pax. № в AT "Ощадбанк", МФО 300465, ), яка виникла за період з 28.12.2010 р. по 16.03.2016 р. включно та станом на 17.03.2016 р. складає 1 656 724 413 (один мільярд шістсот п'ятдесят шість мільйонів сімсот двадцять чотири тисячі чотириста тринадцять) гривень 13 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 294 336 000 грн.; заборгованість за процентами - 433 534 108,10 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентів та комісійної винагороди за супроводження кредиту - 83 399 322,13 грн.; заборгованість за нарахованими комісійними винагородами за супроводження кредиту - 17 000 грн.; відшкодування 3% річних - 116 832 003,96 грн.; втрати від інфляції - 728 594 978,94 грн.

3. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки за початковою ціною, встановленою згідно зі ОСОБА_3 про оцінку ринкової вартості предмета іпотеки від 10.05.2016 р. виконаним суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ "ВП Консалтінг" , а саме в сумі 55 512 000,00 грн. без ПДВ, шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 38 Закону України "Про іпотеку", шляхом надання Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, для чого надати AT "Ощадбанк" всі повноваження продавця (в тому числі, але не виключно: право на укладання договорів купівлі-продажу, договорів про внесення змін та доповнень до зазначених договорів, їх розірвання з будь-якою особою-покупцем, право на отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях будь-яких документів (їх копій, дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок), необхідних для укладення зазначених договорів, право на отримання будь-яких платежів за відчуження предмета іпотеки тощо.

3. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.