ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.11.2016р. Справа № 905/2933/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова фінансова компанія «Укразовметсплав»

про стягнення 66 955 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть спору: ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «ОСОБА_1 залізниця» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ТОВ «Промислова фінансова компанія «Укразовметсплав» штрафу в сумі 66 955 грн., який нарахований відповідачу за неправильно зазначену у залізничній накладній № 48530729 масу вантажу, який відправлений ТОВ «Промислова фінансова компанія «Укразовметсплав» у напіввагоні № 65942922. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, а також на відомості, які зазначені відправником у залізничній накладній № 48530729 щодо маси вантажу та обставини, що встановлені у комерційному акті РА №008233/103/233, який складений на станції ОСОБА_1 залізниці 31.05.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.10.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 905/2933/16 та призначено її розгляд на 03.11.2016р.

03.11.2016р. за вх.№31501/16 господарський суд одержав клопотання позивача про залучення до матеріалів справи копії акту загальної форми 561 від 31.05.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.11.2016р. розгляд справи відкладений на 30.11.2016р.

Позивач у судове засідання 30.11.2016р. не зявився, при цьому про дату, час та місце судового засідання позивач повідомлений належним чином, оскільки представник останнього був присутній у судовому засіданні 03.11.2016р., про що зазначено у протоколі судового засідання від 03.11.2016р.

Відповідач у судове засідання 30.11.2016р. також не зявився, відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову не надав, при цьому про час, дату та місце судового засідання останній повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

З огляду на зазначене, а також враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд визнав за можливе розглянути дану справу за відсутністю сторін у судовому засіданні та за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 30.11.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

29.05.2016р. зі станції Сартана Донецької залізниці ТОВ «Промислова фінансова компанія «Укразовметсплав» у напіввагоні №65942922 відправлений вантаж (лом чорних металів, не поіменований в алфавіті, вид 510 ДСТУ 4121-2002), що підтверджується залізничною накладною № 48530729.

Відповідні відмітки вантажовідправника у вказаній залізничній накладній свідчать, що вантаж завантажений засобами відправника; маса вантажу визначена відправником на автомобільних вагах та становить у напіввагоні №65942922: 64700 кг нетто, 25000 кг тара; вантаж розміщено і закріплено згідно з п.17.1, 17.3 гл.3 Додатка 3 до СМГС; вантаж марковано вапном. При цьому правильність внесених у накладну відомостей щодо маси вантажу підтверджена підписом вантажовідправника ОСОБА_2

Під час перевезення цього вантажу на проміжній станції ОСОБА_1 залізниці складено акт загальної форми № 561 від 31.05.2016р., згідно з яким за результатами контрольного переважування напіввагону № 65942922 маса вантажу у вказаному напіввагоні виявилась на 1 340 кг меншою від маси, зазначеної відправником в залізничній накладній.

Такі обставини стали підставою для складання комерційного акта РА № 008233/103/233 від 31.05.2016р., в якому встановлені наступні обставини: при переважуванні вагону на справних електронних 150т вагонних вагах ст. Пологи (огляд перевірка 18.05.2016р.) у складі комісії - прийомоздавальників ОСОБА_3, ОСОБА_4, у присутності начальника станції ОСОБА_5, виявилось, що вага брутто 88 360 кг, тара 25 000 кг, нето 63 360 кг, що менше маси, зазначеної в документі на 1 340 кг. В комерційному відношенні завантаження не рівномірне, нижче бортів вагону на 1,2 м., марковано білим вапном, виїмок немає. Вагон прибув без охорони, у документі охорона не значиться. Вагон технічно справний, люки, двері закриті. Надіслана телеграма.

Технічний паспорт вагонних ваг № 89 станції ОСОБА_1 залізниці свідчить, що останню державну повірку цих ваг перед контрольним зважуванням спірного вагону проведено 18.05.2016р., якою встановлено, що ваги придатні для подальшої експлуатації.

При надходженні напіввагону № 65942922 на станцію призначення Нижньодніпровськ-Вузол ОСОБА_1 залізниці, при перевірці вантажу різниці проти комерційного акту, складеного на станції ОСОБА_1 залізниці не виявлено, про що свідчить відповідний запис у розділі «Є» комерційного акту РА № 008233/103/233 від 31.05.2016р.

Згідно з розрахунком позивача, штраф за неправильно зазначену у накладній масу вантажу у напіввагоні № 65942922 становить 66 955 грн., виходячи при цьому із пятикратної вартості провізної плати цього вантажу у спірному вагоні, яка зазначена у графі № 31 залізничної накладної №48530729 та складає 13 391 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Аналогічні положення щодо регулювання правовідносин в галузі перевезення передбачені і у ч.5 ст.306 ГК України.

Відповідно до ст.37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

У ст.23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Вимогами р. ІІ Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Мінюсті України 24.11.2000р. за №863/5084, встановлено, що вантажовідправником заповнюються в т.ч. такі графи накладної як «Найменування вантажу» (графа 20), «Маса вантажу, визначена відправником» (графа 24), «Спосіб визначення маси» (графа 26), «Ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)» (графа 28), «Правильність внесених відомостей підтверджую» (графа 55).

Згідно з відомостями, які внесені у залізничну накладну № 48530729 відправником вантажу та, правильність внесення яких підтверджена представником останнього ОСОБА_2, про що свідчить його підпис на залізничній накладній, маса вантажу визначена відправником та становить у напіввагоні №65942922: нетто - 64 700 кг, тара - 25 000 кг. Спосіб визначення маси вантажу на автомобільних вагах; навантаження здійснено засобами відправника; вантаж марковано вапном.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Так, обставини, які встановлені у комерційному акті, складеному на проміжній станції перевезення вантажу, свідчать, що маса нетто вантажу у напіввагоні № 65942922 становить 63 360 кг, що менше маси, яка зазначена у залізничній накладній на 1 340 кг. При цьому, Технічний паспорт вагонних ваг № 89 станції ОСОБА_1 залізниці свідчить про проведену перевірку ваг 18.05.2016р. та їх технічну справність.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

В силу вимог ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. У ст.118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Поряд з цим, вимогами п.5.5. Правил оформлення перевізних документів також передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем доведені обставини неправильного зазначення відповідачем у накладній маси вантажу, які засвідчено належним та допустимим доказом комерційним актом, що, в свою чергу, є підставою для покладення на вантажовідправника (відповідача) відповідальності, передбаченої ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

При цьому, доказів, які свідчили б про намагання оскаржити викладені у комерційному акті відомості, відповідачем суду не надано.

Згідно з розрахунком штрафу, який здійснений позивачем за неправильне зазначення відповідачем у залізничній накладній маси вантажу у напіввагоні №65942922, розмір штрафу становить 66 955 грн., виходячи при цьому із пятикратної вартості провізної плати цього вантажу у спірному вагоні, яка складає 13 391 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що він є арифметично вірним.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вказана норма кореспондується з пунктом 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В листі Вищого господарського суду України від 29.11.2007р. №01-8/917 «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» зазначено, що виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме справедливості, добросовісності та розумності при винесенні рішення про стягнення штрафу, передбаченого пунктами 118 та 122 Статуту залізниць України, суд має право зменшувати його розмір (п. 22). Аналогічна правова позиція викладена у п. 6.4. Роз'яснень Президії ВГСУ від 29.09.2008р. №04-5/225 «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею».

У пункті 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розяснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 30.11.2016р., місцезнаходженням відповідача є Донецька обл., м. Маріуполь.

Указом Президента України №405/2014 від 14 квітня 2014року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час розгляду справи антитерористична операція триває.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

02.12.2015р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», до якого також увійшло м. Маріуполь Донецької області.

Отже, відповідач здійснює господарську діяльність в зоні проведення антитерористичної операції та несе тягар повязаних з цим негативних наслідків.

Разом з тим, судом також встановлено, що відповідачем завантажено спірний вагон в межах допустимої вантажопідйомності, тобто без загрози для безпеки руху чи пошкодження вагону.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи знаходження відповідача в зоні проведення антитерористичної операції, надмірно великий розмір нарахованого штрафу, відсутність негативних наслідків від неправильного зазначення маси вантажу в залізничній накладній, а також те, що вказане порушення не завдало збитків позивачу та іншим учасникам господарських відносин, суд вважає за необхідне з власної ініціативи зменшити розмір штрафу до трьох провізних плат, а саме до 40 173 грн.

Таким чином, позов ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «ОСОБА_1 залізниця» ПАТ «Українська залізниця» підлягає частковому задоволенню в сумі 40 173 грн.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова фінансова компанія «Укразовметсплав» (87551, Донецька область, м. Маріуполь, Проїзд Знаменський, буд. 1/29, р/р 7631 ПАТ «ПУМБ» у м. Київ, МФО 334851, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, Дніпровська обл., м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.108, р/р 107 АБ «Експрес-Банк», МФО 322959, ) штраф у розмірі 40 173 (сорок тисяч сто сімдесят три) грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 05 грудня 2016 року.

Суддя Л.В. Ніколаєва