УХВАЛА

21.12.2016Справа № 916/2643/16

За позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської О.С.

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області області з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявську О.С. (відповідач), у якому просить суд зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявську О.С. включити вимоги позивача, як кредитора, до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за договорм №328823/114818/5-15 зі сплатою процентів, залишку на поточних рахунках.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.09.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №916/2643/16. Призначено розгляд справи в судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.11.2016 року матеріали справи №916/2643/16 передано за підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 916/2643/16 передано на розгляд судді Цюкалу Ю.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2016 року розгляд справи призначено на 21.12.2016 року.

В судове засідання, призначене на 21.12.2016 року, представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про припинення провадження справи з наступних підстав.

ОСОБА_1 як фізична особа звернувся до господарського суду з позовними вимогами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та кредит" Чернявської О.С., в якому відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2005 №898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" розпочато процедуру ліквідації.

Обґрунтовуючи свою позицію щодо підвідомчості даного спору господарським судам України, позивач посилається ухвалу Окружного апеляційного суду Одеської області від 22.08.2016 року, якою відмовлено у відкритті провадження в порядку адміністративного судочинства у зв'язку з тим, що справа підсудна господарським судам, відповідно до постанови Верховного Суду України від 16.02.2016 року, в якій касаційна інстанція дійшла висновку про те, що такий спір має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Постановою пленуму Верхового Суду України від 16.02.2016 року у справі № 21-4846а15 встановлено, що виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини 1 статті 111'28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що не приймає до уваги зазначену постанову Верховного суду України, з огляду на те, що вказана постанова не містить чіткого та беззаперечного правового висновку, який, відповідно до ст. 111-28 ГПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, що позовні вимоги фізичної особи, яка не займається підприємницькою діяльністю, до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації про зобов'язання вчинити дії, підсудна виключно господарським судам України з огляду на ті чи інші норми чинного законодавства України.

Крім того, у зазначеній постанові ВСУ від 16.02.2016 року позивачем не є фізична особа, а певна юридична особа, що в свою чергу не говорить про повну аналогічність спору.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Відповідно до частини 2 статті 21 Господарського процесуального кодексу України, позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Суд зазначає, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, тоді як відносини, що виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому спір за позовом фізичної особи до банку, відносно якого відкрито ліквідаційну процедуру, не відноситься до юрисдикції господарських судів.

У спорах, пов'язаних з банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджена процедура ліквідації, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними та пріоритетними відносно інших законодавчих актів.

Нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та інших законодавчих актів України до юрисдикції господарських судів України не віднесено спори за позовом фізичної особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, з вимогами до банку, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджена процедура ліквідації, а тому вимоги ОСОБА_1, у відповідності до норм Цивільного процесуального кодексу України, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки ґрунтуються на договорі банківського вкладу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню у господарських судах України.

Приймаючи до уваги вищенаведене, з огляду на висновок суду щодо непідвідомчості спору господарським судам, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України та припинити провадження у даній справі.

Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, ?

УХВАЛИВ:

1. Припинити провадження у справі № 916/2643/16 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської О.С. про зобов'язання вчинити дії.

Суддя Ю.В. Цюкало