ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2016 р.Справа № 922/4001/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком", м. Харків
до Управління праці та соціального захисту населення Валківської районної державної адміністрації, м. Валки
про стягнення коштів в сумі 24845,63 грн.
за участю представників:

позивача:ОСОБА_1, довіреність №1990 від 28.12.2015р.

відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне товариство Укртелеком - звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Управління праці та соціального захисту населення Валківської районної державної адміністрації про стягнення 23389,94 грн. залишку невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення згідно вимог чинного законодавства; 1075,95 грн. збитків від інфляції; 379,74 грн. 3% річних. Окрім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором №18-25/24 про відшкодування витрат на надання підприємством звязку пільг населенню від 02.01.2015 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2016 р. було задоволено клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представника (вх.№42581 від 13.12.2016 р.), за клопотанням позивача розгляд справи було відкладено до 26.12.2016 р.

20.12.2016 р. від позивача надійшли документи (клопотання вх.№43501 від 20.12.2016 р.), а саме: докази часткового виконання відповідачем своїх грошових зобовязань щодо відшкодування витрат на надання позивачем пільг населенню, докази фактичного надання позивачем пільг населенню в жовтні-грудні 2015 р.

В судовому засіданні 26.12.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також надав пояснення (вх.№44279 від 26.12.2016 р.), що за домовленістю сторін та відповідно до порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту за рахунок субвенцій з державного бюджету, актом приймання-передачі, в розумінні п. 3.2 договору, вважається зведений реєстр актів звіряння, який містить загальну інформацію про вартість наданих послуг, деталізацію заборгованості.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

02.01.2015 р. між позивачем (як виконавцем) та відповідачем (як платником) було укладено договір №18-25/24 про відшкодування витрат на надання підприємством звязку пільг населенню (далі договір про відшкодування витрат на надання підприємством звязку пільг населенню).

Відповідно до розділу 1 договору про відшкодування витрат на надання підприємством звязку пільг населенню, виконавець зобов'язався надати послуги зв'язку визначеним пільговим категоріям громадян в межах сум, виділених бюджетом, а платник прийняв зобов'язання, відповідно до Порядку використання коштів, виділених та затверджених бюджетом, відшкодувати протягом 2015 року цільові витрати виконавця на надання телекомунікаційних послуг громадянам м. Валки та Валківського району, які підпадають під дію вказаних в п. 1.1. договору законів.

Згідно з п. 2.1 договору про відшкодування витрат на надання підприємством звязку пільг населенню, загальна сума договору складає 169605,00 грн., у тому числі ПДВ (20%).

В п. 3.1 договору про відшкодування витрат на надання підприємством звязку пільг населенню сторони домовились, що виконавець зобовязується щомісячно до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, надавати платнику розрахунки видатків на відшкодування витрат про фактичне надання пільг у звітному місяці за формою «2-пільга», за формою «3-пільга», у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003 р. та акти здачі-приймання наданих послуг для узгодження та підписання.

В п. 3.2 договору про відшкодування витрат на надання підприємством звязку пільг населенню, платник зобовязався до кінця місяця, наступного за звітним узгоджувати та підписувати акти здачі-приймання наданих послуг, здійснювати перерахування коштів на відшкодування витрат за надані послуги на підставі форми «2-пільга» та акту здачі-приймання наданих послуг.

З наданих позивачем пояснень (вх.№44279 від 26.12.2016 р.) вбачається, що за домовленістю сторін та відповідно до порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту за рахунок субвенцій з державного бюджету, актом приймання-передачі, в розумінні п. 3.2 договору, вважається зведений реєстр актів звіряння, який містить загальну інформацію про вартість наданих послуг, деталізацію заборгованості.

Як свідчать наявні в матеріалах справи Розрахунки видатків на відшкодування витрат, повязаних із наданням пільг за формою №2-пільга (затвердженою Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №535 від 04.10.2007 р.) (арк.с. 111-150; 156-135), в період з жовтня 2015 року по грудень 2015 року позивач надав пільгові послуги звязку.

За договором про відшкодування витрат на надання підприємством звязку пільг населенню були здійснені часткові оплати, що підтверджується Спільними протокольними рішеннями та платіжними дорученнями (арк.с. 80-99).

Сторонами було також підписано Зведений реєстр актів звіряння згідно Постанови Уряду №20 із змінами (арк.с. 151), відповідно до якого заборгованість відповідача за договором становить 23389,94 грн.

Позивач стверджує, що відповідач неналежним чином виконав свої грошові зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості за договором про відшкодування витрат на надання підприємством звязку пільг населенню в розмірі 23389,94 грн. та зумовило звернення до суду з позовом у даній справі.

На суму заборгованості, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу та заявив у даному провадженні до стягнення інфляційні втрати за період з 01.01.2016 р. по 31.08.2016 р. в сумі 1075,95 грн. та 3% річних за період з 01.02.2015 р. по 31.08.2015 р. в сумі 379,74 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Матеріали справи свідчать, що за договором у сторін виникли взаємні зобовязання з надання та оплати телекомунікаційних послуг, що надаються пільговим категоріям громадян в м. Валки та Валківському районі.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

В договорі про відшкодування витрат на надання підприємством звязку пільг населенню відповідач зобовязався відшкодовувати позивачу до кінця місяця, наступного за звітним здійснювати перерахування коштів на відшкодування витрат за надані послуги на підставі форми «2-пільга» та акту здачі-приймання наданих послуг (п. 3.2 договору).

Як свідчать Розрахунки видатків на відшкодування витрат, повязаних із наданням пільг за формою №2-пільга (затвердженою Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №535 від 04.10.2007 р.) (арк.с. 111-150; 156-135) та Зведений реєстр актів звіряння згідно Постанови Уряду №20 із змінами (арк.с. 151), в період з жовтня 2015 року по грудень 2015 року позивач надав пільгові послуги звязку.

Отже, станом на момент звернення позивача з позовом у даній справі (21.11.2016 р.) строк виконання відповідачем своїх грошових зобовязань за договором з компенсації наданих позивачем в жовтні-грудні 2015 року телекомунікаційних послуг - настав.

Позивач стверджує, що відповідач частково розрахувався згідно договору про відшкодування витрат на надання підприємством звязку пільг населенню, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 23389,94 грн.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано належних доказів, які б свідчили про часткову або повну оплату вказаної заборгованості. Окрім того, факт наявності відповідної заборгованості відповідачем не заперечувався під час розгляду даної справи судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобовязання за договором про відшкодування витрат на надання підприємством звязку пільг населенню в сумі 23389,94 грн., а отже позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як свідчить наданий позивачем розрахунок (арк.с. 16), позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 01.01.2016 р. по 31.08.2016 р. в сумі 1075,95 грн. та 3% річних за період з 01.02.2015 р. по 31.08.2015 р. в сумі 379,74 грн.

Суд, враховуючи викладене вище та прострочення відповідачем грошового зобовязання за договором про відшкодування витрат на надання підприємством звязку пільг населенню, перевіривши розмір інфляційних втрат та 3% річних на предмет відповідності вимогам договору, чинного законодавства України, зокрема, ст.ст. 253-255, ст. 625 ЦК України, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в сумі 1059,37 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за період з 01.02.2015 р. по 31.08.2015 р. задоволенню не підлягають, оскільки станом на відповідні дати строк виконання відповідачем своїх грошових зобовязань з компенсації наданих позивачем в жовтні-грудні 2015 року телекомунікаційних послуг не настав.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України. Даною нормою визначено, що судовий збір при частковому задоволенні позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1356,02 грн.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 175, 230-232 ГК України, ст.ст. 11, 253-255, 526, 530, 549, 610-612, 614, 626, 625, 629 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Валківської районної державної адміністрації (63002, Харківська область, м. Валки, пл.. Центральна, 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (61002, м. Харків, вул. Іванова, 7/9, ) 23389,94 грн. залишку невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення згідно вимог чинного законодавства, 1059,37 грн. збитків від інфляції, судовий збір в сумі 1356,02 грн.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.12.2016 р.

Суддя ОСОБА_2