РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016Справа №910/19943/16

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Державного підприємства «Державний академічний оркестр «РадіоБенд Олександра Фокіна»

про стягнення грошових коштів та виселення

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Черних Я.С. (за довіреністю);

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 28 листопада 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У листопаді 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (позивач) до Державного підприємства «Державний академічний оркестр «РадіоБенд Олександра Фокіна» (відповідач) про стягнення 98 033,69 грн. орендної плати, 848,79 грн. інфляційних втрат, 2 966,47 грн. штрафу 3%, 168 989,99 грн. неустойки та 8 742,45 грн. пені, виселити з державного нерухомого майна площею 306,00 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Л. Первомайського, 5А, на другому поверсі триповерхової адміністративної будівлі Будинку звукозапису, що знаходиться на балансі Національної Радіокомпанії України.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням умов Договору оренди № 6371 нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.01.2013 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/19943/16. Розгляд справи призначено на 28.11.2016 року.

25.11.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представник відповідача знаходиться у службовому відрядженні.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, заслухавши представника позивача, суд відхиляє таке клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому, перелік таких обставин наведений у зазначеній статті Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що суд обмежений строками вирішення спору по суті, встановленими приписами ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на викладене, враховуючи те, що про день, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений належним чином та не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, суд дійшов висновку, що відповідне клопотання підлягає відхиленню.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2013 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (орендодавець) та Державним підприємством «Державний академічний оркестр «РадіоБенд Олександра Фокіна» (орендар) укладено Договір оренди № 6371 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення апаратної та студії літературно-драматичного блоку (майно) загальною площею 306,00 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Л. Первомайського, 5-а, на другому поверсі триповерхової адміністративної будівлі Будинку звукозапису, що перебуває на балансі Національної Радіокомпанії України (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 31.07.2012 року і становить 2 481 593,00 грн.

Майно передано в оренду 31.01.2013 року, що підтверджується актом приймання-передавання орендованого майна.

Пунктом 3.1. Договору погоджено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 і становить без податку на додану вартість за базовий місяць оренди - липень 2012 року - 31 019,91 грн.

Орендна плата за перший базовий місяць січень 2013 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2012 року, січень 2013 року.

Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.п. 3.2., 3.3. Договору).

Згідно з п. 3.6. Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% та 50% щомісяця не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Умовами пункту 3.7. Договору оренди передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж 3 місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості (п. 3.8. Договору).

Відповідно до п. 3.11. договору, у разі розірвання за згодою сторін договору оренди, Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Згідно з п. 5.10. Договору у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві/балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до п. 10.4. Договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені ним, з урахування змін у законодавстві на дату продовження договору.

Пунктом 10.11. Договору сторони погодили, що за відмову орендаря на вимогу орендодавця повернути орендоване майно у разі припинення/розірвання за рішенням суду договору, орендар відшкодовує орендодавцю неустойку в розмірі подвійної щомісячної орендної плати за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання договору до підписання акта приймання-передачі (повернення), який підтверджує фактичне повернення орендованого майна.

Договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 31.01.2013 року до 30.01.2016 року (п. 10.1. Договору).

Позивач звернувся до відповідача із заявою № 30-06/1206 від 04.02.2016 року, у якій зазначено про припинення дії Договору та необхідність повернення об'єкту оренди (заяву направлено 29.02.2016 року, що підтверджується списком згрупованих відправлень та фіскальним чеком).

Гарантійним листом № 124 від 17.11.2016 року відповідачем підтверджено існування заборгованості перед позивачем в розмірі 207 731,25 грн.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено порушення умов Договору оренди № 6371 нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.01.2013 року щодо виплати орендних платежів, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 98 033,69 грн. орендної плати, 848,79 грн. інфляційних втрат, 2 966,47 грн. 3% річних, 168 989,99 грн. неустойки та 8 742,45 грн. пені, та виселити з державного нерухомого майна площею 306,00 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Л. Первомайського, 5А, на другому поверсі триповерхової адміністративної будівлі Будинку звукозапису, що знаходиться на балансі Національної Радіокомпанії України, оскільки дія договору припинена.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. При цьому такі заперечення можуть бути висловлені останнім, як до закінчення терміну дії договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення дії цього строку. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Вищого господарського суду України від 16.06.2015 року у справі №925/2355/14.

Як встановлено судом, 31.01.2013 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та Державним підприємством «Державний академічний оркестр «РадіоБенд Олександра Фокіна» укладено Договір оренди № 6371 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення апаратної та студії літературно-драматичного блоку (майно) загальною площею 306,00 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Л. Первомайського, 5-а, на другому поверсі триповерхової адміністративної будівлі Будинку звукозапису, що перебуває на балансі Національної Радіокомпанії України (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 31.07.2012 року і становить 2 481 593,00 грн.

Під час розгляду спору суді відповідачем не спростовано факт несплати орендної плати до Державного бюджету України в сумі 98 033,69 грн., відтак, позовна вимога про стягнення з останнього заборгованості по орендній є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість такого розрахунку, у зв'язку із чим з відповідача підлягає стягненню 848,79 грн. інфляційних втрат.

Щодо стягнення 2 966,47 грн. 3% штрафу /п. 3.8./, 168 989,99 грн. неустойки /п. 10.11./ та 8 742,45 грн. пені /п. 3.7./, суд вказує таке.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши перевірку розрахунків штрафних санкцій позивача, суд дійшов висновку про їх правильність, у зв'язку із чим, з відповідача підлягає стягненню 2 966,47 грн. 3% штрафу, 168 989,99 грн. неустойки і 8 742,45 грн. пені.

Щодо позовної вимоги про виселення відповідача з державного нерухомого майна площею 306,00 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Л. Первомайського, 5А, на другому поверсі триповерхової адміністративної будівлі Будинку звукозапису, що знаходиться на балансі Національної Радіокомпанії України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 291 Господарського кодексу України та ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що договір оренди припиняється, в тому числі, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

У ст. 785 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди (ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

За умовами п. 10.9. Договору у разі припинення або розірвання договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю/балансоутримувачу.

Відповідно до п. 10.10. Договору майно вважається поверненим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

З урахуванням наведеного, зважаючи на припинення Договору оренди № 6371 нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.01.2013 року на підставі заяви № 30-06/1206 від 04.02.2016 року, з якою позивач звернувся до відповідача, приймаючи до уваги те, що об'єкт оренди позивачу не повернуто, суд дійшов висновку, що строк повернення орендарем майна, отриманого у користування на підставі зазначеного договору настав, а отже відповідач підлягає виселенню з державного нерухомого майна площею 306,00 кв.м., розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Л. Первомайського, 5А, на другому поверсі триповерхової адміністративної будівлі Будинку звукозапису, що знаходиться на балансі Національної Радіокомпанії України.

Судові витрати, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "ДЕРЖАВНИЙ АКАДЕМІЧНИЙ ОРКЕСТР "РАДІОБЕНД ОЛЕКСАНДРА ФОКІНА" (01023, м. Київ, вулиця Л. Первомайського, будинок 5-А, ідентифікаційний код 33403283) до Державного бюджету України: одержувач - УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, код 37995466, банк одержувача - ГУ УДКСУ у м. Києві, р/р 0011, МФО 820019, КЕКД 22080200, назва - плата за оренду майна бюджетних установ: 98 033,69 грн. (дев'яносто вісім тисяч тридцять три гривні 69 копійок) орендної плати, 848,79 грн. (вісімсот сорок вісім гривень 79 копійок) інфляційних втрат, 2 966,47 грн. (дві тисячі дев'ятсот шістдесят шість гривень 47 копійок) штрафу 3%, 168 989,99 грн. (сто шістдесят вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят дев'ять гривень 99 копійок) неустойки та 8 742,45 грн. (вісім тисяч сімсот сорок дві гривні 45 копійок) пені. Видати наказ.

3. Виселити Державне підприємство "ДЕРЖАВНИЙ АКАДЕМІЧНИЙ ОРКЕСТР "РАДІОБЕНД ОЛЕКСАНДРА ФОКІНА" (01023, м. Київ, вулиця Л. Первомайського, будинок 5-А, ідентифікаційний код 33403283) з державного нерухомого майна площею 306,00 кв.м., розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Л. Первомайського, 5А, на другому поверсі триповерхової адміністративної будівлі Будинку звукозапису, що знаходиться на балансі Національної Радіокомпанії України, вартість якого становить за експертною оцінкою станом на 31.07.2012 року 2 481 593,00 грн. (два мільйони чотириста вісімдесят одна тисяча п'ятсот дев'яносто три гривні). Видати наказ.

4. Стягнути з Державного підприємства "ДЕРЖАВНИЙ АКАДЕМІЧНИЙ ОРКЕСТР "РАДІОБЕНД ОЛЕКСАНДРА ФОКІНА" (01023, м. Київ, вулиця Л. Первомайського, будинок 5-А, ідентифікаційний код 33403283) на користь Державного бюджету України, грошові кошти: 5 571,72 (п'ять тисяч п'ятсот сімдесят одна гривня 72 копійки) судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 24.02.2017 року.

Суддя Ю.В. Цюкало