ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.12.2016 р. Справа№ 914/3269/16

За позовом: Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва, м.Миколаїв

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», м.Львів в особі Миколаївської філії ПАТ «КРЕДОБАНК», м.Миколаїв

про стягнення 10434,42грн.

Суддя Щигельська О.І.

При підготовці до розгляду позовної заяви Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва до Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» в особі Миколаївської філії Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» про стягнення грошових коштів у розмірі 10434,42грн., встановлено, що дана позовна заява підлягає поверненню без розгляду у звязку з таким.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.3.5 Постанови №18 від 26.12.2011р. розяснено, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Згідно п.3 ч.1 ст.57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. У ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1378,00грн.

Згідно ч.1 ст.9 вказаного Закону, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Не зважаючи на це, Управлінням Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва до позовної заяви не долучено жодних доказів на підтвердження сплати судового збору. Водночас, позивачем заявлено клопотання (вх.№6119/16 від 26.12.2016р.) про звільнення його від сплати судового збору, оскільки кошторисом заявника кошти на сплату судового збору не передбачені, а рішенням Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва від 24.07.1998р. Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва внесено до Реєстру неприбуткових організацій (установ).

Так, ст.8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі (ч.1). Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2).

Пленумумом Вищого господарського суду України у Постанові №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» надано розяснення, які господарським судам слід враховувати у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону).

Зокрема у п.3.1 зазначено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки ст.129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Суд також звертає увагу на те, що п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015№ 484-VIII, на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок забезпечення відповідного фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору. Так, у відповідності до ст.5 Закону України «Про судовий збір», органам Пенсійного фонду України не надано пільг щодо сплати судового збору.

Водночас, слід зазначити, що невиконання центральним органом виконавчої влади законодавчо встановленого обов'язку щодо фінансування відповідних державних органів само по собі не може бути підставою для вирішення судом питання про звільнення від сплати судового збору.

Аналогічна позиція у вирішенні питання про звільнення органів Пенсійного фонду України від сплати судового збору при зверненні заявників із заявами, скаргами до суду викладена в ухвалах Вищого господарського суду України від 21.03.2016р. №915/246/15; від 13.09.2016р. №916/1185/16; від 10.11.2015р. № 924/1432/15, від 09.12.2015р. №909/717/15, тощо.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, звільнення від сплати судового збору може мати місце лише за наявності виключних обставин. До того ж, ст.8 Закону України «Про судовий збір» передбачено право а не обов'язок суду щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, суд вважає доводи позивача щодо звільнення від сплати судового збору необґрунтованими, а відтак, наявні підстави для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п.4 ст.63 ГПК України. Проте, суд розяснює, що за наявності обгрунтованого клопотання позивача суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд також звертає увагу на те, що ч.5 ч.2 ст.54 ГПК України визначено, що позовна заява, серед іншого, повинна містити, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Позивач стверджує, що за період з 01.12.2015р. по 30.04.2016р. гр.ОСОБА_1 нараховано 28532,28грн. пенсії, які перераховано на банківський рахунок, відкритий у зазначений банківській установі. Водночас, відповідним свідоцтвом підтверджується смерть зазначеної особи 28.11.2015р. На підставі запиту Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва відповідачем повернуто лише залишок коштів, що містився на поточному рахунку клієнта. На думку позивача, відповідачем безпідставно отримано та не повернуто Управлінню Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва 10434,42грн., що й зумовило звернення до суду із відповідним позовом.

Водночас, долучений до позовної заяви розрахунок суми позовних вимог не може вважатись належним та обґрунтованим, оскільки містить лише відомості про період, загальну суму виплаченої пенсії та повернутих коштів із зазначенням загальної суми заборгованості, без відображення порядку її виникнення, зокрема, але не виключно без зазначення дати нарахування та виплати пенсії за відповідні місяці у визначеному періоді, розмірів таких нарахувань та виплат, дати повернення коштів, тощо. У позовній заяві не зазначено які саме докази підтверджують суму відповідних пенсійних нарахувань за визначений позивачем період, перерахування зазначених коштів на рахунок отримувача у банківській установі, повернення коштів тощо.

Відповідно до п.3 ст.63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовну заяву та додані до неї документи слід повернути без розгляду на підставі п.п. 3, 4 ч.1 ст.63 ГПК України для усунення недоліків.

Враховуючи вищенаведене і керуючись п.п. 3, 4 ч.1 ст.63, ст.86 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

позовну заяву повернути без розгляду.

Додатки: - позовні матеріали на 21арк. (включно з конвертом).

Суддя Щигельська О.І.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.