ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.12.2016р. Справа № 905/2889/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніна Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Підприємства «Робітнича солідарність»

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Донбудмонтаж»

про стягнення 88 500 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, директор

від відповідача: не зявився

Суть спору: Підприємство «Робітнича солідарність» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ТОВ «Донбудмонтаж» 88 500 грн., з яких: 88 495 грн. основний борг, 5 грн. поштові витрати. Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 500 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг з тимчасового проживання № 1 від 03.01.2015р. в частині оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.10.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 905/2889/16 та розгляд справи призначений на 25.10.2016р.

25.10.2016р. за вх. № 30732/16 господарський суд одержав заяву позивача про долучення до матеріалів справи наступних документів: витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо відповідача у справі, листа відповідача від 27.11.2013р. № 1568, додаткової угоди від 01.06.2015р. до договору № 1 від 03.01.2015р., рахунків фактури № СФ-00004 від 02.05.2016р. та № СФ-0000018 від 31.05.2016р., актів здачі приймання робіт (надання послуг) № 0000024 від 02.05.2016р. та № ОУ 0000032 від 31.05.2016р., виписки ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» за 20.05.2016р., листа позивача від 17.02.2016р. № 19, фіскальних чеків від 17.06.2016р. № 0067 та № 0068, акту звірки станом на 29.07.2016р.

У вказаній заяві позивач посилається на те, що борг в розмірі 14 450 грн. є частиною боргу відповідача за надані позивачем послуги в квітні 2016р., що також підтверджено представником позивача у судовому засіданні 25.10.2016р. Водночас, у судовому засіданні 25.10.2016р. останній надав суду усні пояснення, згідно з якими загальний розмір заборгованості відповідача за надані послуги у квітні-травні 2016р. становить 112 839 грн., з яких: 38 794 грн. борг за квітень 2016р., 74 045 грн. борг за травень 2016р., але позивач просить суд стягнути з відповідача лише 88 495 грн., з яких: 14 450 грн. частина боргу за квітень 2016р. та 74 045 грн. борг за травень 2016р. Також представник позивача пояснив, що тарифи, за якими позивачем надаються послуги проживання на 2016 рік не переглядалися, а тому вартість послуг проживання у квітні-травні 2016р. визначена на підставі тарифів, які встановлені у додатковій угоді від 01.06.2015р. до договору № 1 від 03.01.2015р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.10.2016р. розгляд справи відкладений на 16.11.2016р.

08.11.2016р. за вх. № 31871/16 господарський суд одержав заяву позивача про направлення відповідачу листа - вимоги про оплату боргу. В додаток до заяви надано вимогу про оплату боргу від 02.11.2016р. № 59, опис вкладення у цінний лист від 03.11.2016р.

10.11.2016р. за вх. № 32205/16 господарський суд одержав заяву позивача про забезпечення позову, згідно з якою останній просить суд з метою спонукання відповідача до виконання норм та вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, 193 ГК України, для оплати термінових платежів по розрахункам з податками, з бюджетом, по підключенню гуртожитку до всіх побутових послуг, виплати заборгованостей та заробітної плати працівникам, недопущення звільнення працівників, застосувати заходи невідкладного забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти (розрахункові рахунки) відповідача. В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що внаслідок порушення відповідачем умов договору щодо оплати наданих позивачем послуг єдиний цілорічний обєкт, який забезпечує дохід підприємства позивача (гуртожиток в м. Тернівка), виведений з роботи у звязку з чим існує загроза арешту рахунків та майна підприємства позивача по вимогам податкової інспекції та КП ТКЖП.

В додаток до заяви надано попередження про припинення електропостачання № 1527//2016 від 01.07.2016р., доповідну працівників відповідача від 13.08.2016р., претензію КП «Тернівське житлово комунальне підприємство» від 05.10.2016р. № 1749, лист Західно-Донбаської обєднаної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 04.10.2016. № 19658/10/04-10-17-37, податкове повідомлення рішення Західно- Донбаської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 07.10.2016р. № НОМЕР_1.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.11.2016р. розгляд справи відкладений на 05.12.2016р.

Представник позивача у судовому засіданні 05.12.2016р. підтримав позовні вимоги та заяву про забезпечення позову, просив суд їх задовольнити.

Відповідач у жодне судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву та документи, що підтверджують заперечення проти позову не надав. При цьому, з огляду на інформаційний лист ВГСУ від 12.09.2014р. № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням АТО» (із змінами та доповненнями) про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином, про що свідчить акт господарського суду Донецької області від 10.10.2016р. про неможливість надсилання поштової кореспонденції на адресу, що зазначена у витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 05.12.2016р. та розміщення оголошень про час та місце розгляду справи на електронній сторінці господарського суду Донецької області, яка міститься на офіційному веб-порталі «Судова влада в Україні». Крім того, судові ухвали також надіслані на зазначену у позові поштову адресу відповідача, які одержані останнім, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 61 4) та витягом з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» за результатами пошуку поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 61 4 станом на 05.12.2016р.

З огляду на зазначене, а також враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача у судовому засіданні та в порядку статті 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 85 ГПК України у судовому засіданні 05.12.2016р. за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

03.01.2015р. між Підприємством «Робітнича солідарність» (виконавець, позивач) та ТОВ «Донбудмонтаж» (замовник, відповідач) укладений договір надання послуг тимчасового проживання №1, згідно з яким виконавець зобовязується по заявці замовника про бронювання при наявності вільних місць надати йому послуги по тимчасовому розміщенню представників замовника, а замовник зобовязується оплатити ці послуги (п. 1.1. договору).

Відповідно до умов п.п.2.1.1., 2.1.2., 2.2.2. договору виконавець зобовязаний своєчасно надати замовнику необхідні послуги, які забезпечують можливість проживання у наданому приміщенні, довести до відома замовника перелік послуг, які входять в ціну проживання згідно з калькуляцією, а замовник зобовязується прийняти та оплатити надані позивачем послуги у повному обсязі.

Вартість послуг розраховується згідно діючого на момент прийняття заяви «Прейскуранту цін на проживання», а також «Прейскуранту цін на додаткові послуги», які є додатком до даного договору. Плата за проживання в гуртожитку стягується згідно з єдиною розрахунковою годиною с 12 години поточної доби за місцевим часом. Замовник до 15-го числа здійснює передоплату за поточний місяць згідно з плановою заявкою на електроенергію та тепло та виставленим виконавцем рахунком. (п.п.3.1., 3.2. договору).

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання його умов. (п.6.1. договору).

У додатковій угоді від 01.06.2015р. до договору узгоджено калькуляцію вартості проживання на 2015р., а саме: вартість койко місця становить 59 грн. та наведено перелік витрат, які входять до вартості проживання з визначенням вартості проживання, яка підлягає оплаті за рік, за місяць, за добу та з людини, а саме: електроенергія 167040 грн., 13920 грн., 464 грн., 5,80 грн. відповідно; водовідвід 3465 грн., 288 грн., 9,60 грн., 0,12 грн.; водопостачання 3168 грн., 264 грн., 8,80 грн., 0,11 грн. відповідно; вивіз сміття 3456 грн., 288 грн., 9,60 грн., 0,12 грн. відповідно; теплопостачання 87552 грн., 7296 грн., 243,20 грн., 3,04 грн. відповідно; прання білизни 20 736 грн., 1728 грн., 57,60 грн., 0,72 грн. відповідно; прибирання території - 41184 грн., 3432 грн., 114,40 грн., 1,43 грн. відповідно; оплата праці 397728 грн., 33144 грн., 1104,80 грн., 13,81 грн. відповідно; податок на землю місцевий 29088 грн., 2424 грн., 80,80 грн., 1,01 грн. відповідно; податок на землю 16992 грн., 1416 грн., 47,20 грн., 0,59 грн.; податок на нерухомість 6048 грн., 504 грн., 16,80 грн., 0,21 грн. відповідно; податок на воду 1152 грн., 96 грн., 3,20 грн., 0,04 грн. відповідно; податок на прибуток 23328 грн., 1944 грн., 64,80 грн., 0,81 грн. відповідно; адміністративні витрати 63360 грн., 5280 грн., 176 грн., 2,20 грн. відповідно; матеріальні витрати 835200 грн., 69 600 грн., 2320 грн., 29 грн. відповідно.

Вказані договір та додаткова угода підписані сторонами та засвідчені їх печатками.

На виконання умов договору у квітні 2016р. позивач надав відповідачу послуги по тимчасовому проживанню 1 166 осіб (представників) відповідача на суму 68 794 грн., що підтверджується актом здачі прийняття робіт (надання послуг) № ОУ - 0000024 від 02.05.2016р. та виставив відповідачу відповідний рахунок на оплату наданих послуг № СФ -0004 від 02.05.2016р. Відповідач здійснив часткову оплату за послуги, надані позивачем в квітні 2016р., в сумі 30 000 грн., що підтверджується випискою ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» за 20.05.2016р. Отже, борг відповідача за квітень 2016р. складає 38 794 грн.

У травні 2016р. позивач надав відповідачу послуги по тимчасовому проживанню 1 255 осіб (представників) відповідача на суму 74 045 грн., що підтверджується актом здачі прийняття робіт (надання послуг) № ОУ - 0000032 від 31.05.2016р. та виставив відповідачу відповідний рахунок на оплату наданих послуг № СФ - 0000018 від 31.05.2016р. Між тим, відповідач оплату за послуги, надані позивачем у травні 2016р., не здійснив.

Неналежне виконання відповідачем умов договору в частині повної оплати наданих позивачем послуг і стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача, крім основного боргу в розмірі 88 495 грн., з яких: 14 450 грн. частина боргу за квітень 2016р. та 74 045 грн. борг за травень 2016р., також і поштові витрати в розмірі 5 грн., що здійснені позивачем під час відправлення відповідачу копії позовної заяви.

Під час розгляду даної справи позивач звернувся до відповідача з листом - вимогою від 02.11.2016р. № 59, в якій просить відповідача оплатити заборгованість в розмірі 112 839 грн. (38 794 грн. борг за квітень 2016р. + 74 045 грн. борг за травень 2016р.) протягом 7 днів з моменту одержання даного листа. Вказаний лист - вимога направлений відповідачу на його поштову адресу 03.11.2016р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та отриманий представником відповідача за довіреністю 11.11.2016р., про що свідчить витяг з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» за результатами пошуку поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором №448, проте залишений відповідачем без відповіді та виконання.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом між сторонами у справі укладений договір надання послуг тимчасового проживання № 1 від 03.01.2015р., згідно з яким позивач зобовязався надати відповідачу послуги по тимчасовому розміщенню (проживанню) представників відповідача, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити надані послуги у встановлені договором порядку та строк.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, як вище встановлено господарським судом, відповідач неналежним чином виконав зобовязання щодо оплати наданих позивачем послуг, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 112 839 грн., з яких 38 794 грн. - борг за квітень 2016р. та 74 045 грн. - борг за травень 2016р.

Тобто, встановлені обставини справи свідчать, що борг відповідача за квітень 2016р. є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення з відповідача у позові, проте ані клопотання про вихід за межі позовних вимог, наявність якого передбачена вимогами п.2 ч.1 ст.83 ГПК України, ані заяви про збільшення позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України, позивач до суду не надав.

Враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення основного боргу саме в заявленому розмірі 88 495 грн., з яких: 14 450 грн. частина боргу за квітень 2016р. та 74 045 грн. борг за травень 2016р. При цьому жодних заперечень щодо наявності вказаного боргу, а тим більш доказів, що спростовують його наявність відповідач до суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 88 495 грн. задовольняються господарським судом в повному обсязі.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача поштових витрат в сумі 5 грн., які, як посилається позивач є витратами, що здійснені ним під час відправлення відповідачу копії позовної заяви, задоволенню не підлягають, оскільки, по - перше, з наданих до суду фіскальних чеків від 17.06.2016р. № 0067 на суму 2 грн. та № 0068 на суму 3 грн. неможливо встановити вміст поштового відправлення адресатам, по - друге, поштові витрати в сумі 3 грн. є витратами, що здійснені позивачем під час поштового відправлення ТОВ ДТЕК Енерго, яке не є відповідачем у даній справі, по - третє, відправлення відповідачу копії позовної заяви в силу вимог ч.1 ст.56 ГПК України являється обовязком позивача.

При цьому суд також зазначає, що поштові витрати на відправлення відповідачу копії позовної заяви не є судовими витратами з огляду на положення ст. 44 ГПК України, згідно з якою судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, а також враховуючи розяснення, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України», згідно з якими до інших витрат у розумінні статті 44 Господарського процесуального кодексу України відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Заяву позивача про забезпечення позову за вх. № 32205/16 від 10.11.2016р. відхилено господарським судом, оскільки позивачем не наведено обставини та не надано жодних доказів, які свідчать про те, що грошові суми, які є у відповідача, можуть зникнути, зменшитися за кількістю на момент виконання рішення, а також про утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття заходів до забезпечення позову.

Щодо розподілу судових витрат господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру позовних вимог в сумі 1 377,92 грн.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що при зверненні до суду з даним позовом, останнім помилково сплачено за його подання судовий збір в розмірі 1 500 грн. (квитанція № 0.0.597882150.1 від 11.08.2016р.), що перевищує встановлений законом розмір судового збору на 122 грн., а тому суд вважає за необхідне розяснити право позивача на звернення до суду з клопотанням про повернення судового збору в розмірі 122 грн. відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

Крім того, при розподілі судових витрат, судом встановлено, що всупереч приписам ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання заяви про забезпечення позову позивачем не було сплачено судовий збір в сумі 689 грн. (0,5 розміру мінімальної заробітної плати).

У відповідності до п.2.22 Постанови №7 від 21.02.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» господарським процесуальним законодавством не передбачено можливості повернення господарським судом заяви у зв'язку з неподанням доказів сплати суми судового збору (наприклад, заяви про забезпечення позову), внаслідок чого суд повинен розглянути зазначену заяву й за відсутності таких доказів, а розподіл відповідних сум судового збору здійснити між сторонами згідно із ст.49 названого Кодексу у залежності від результатів розгляду відповідної заяви; про такий розподіл може бути зазначено і в рішенні (постанові) господарського суду, прийнятому(-ій) за результатами розгляду справи, або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Отже, з огляду на висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, господарський суд дійшов висновку, що судовий збір в розмірі 689 грн. підлягає стягненню з позивача в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Підприємства «Робітнича солідарність» задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Донбудмонтаж» (83120, АДРЕСА_1, ) на користь Підприємства «Робітнича солідарність» (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Леніна, буд.127, ) основний борг в сумі 88 495 (вісімдесят вісім тисяч чотириста девяносто пять) грн., судовий збір в сумі 1 377 (одна тисяча триста сімдесят сім) грн. 92 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Підприємства «Робітнича солідарність» (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Леніна, буд.127, ) на користь Державного бюджету України (банк отримувача ГУ ДКСУ в Харківській області, р/р 3002, МФО 851011, ) судовий збір у розмірі 689 (шістсот вісімдесят девять) грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 12 грудня 2016р.

Суддя Л.В. Ніколаєва