РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2016Справа №910/19581/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо- збагачувальний комбінат"

до 1) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", Валендюка Владислава Сергійовича

2) Державної організації (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Власенко А.А. (довіреність), Уваров С.О. (довіреність)

від відповідача 1: Шевченко Т.В. (довіреність)

від відповідача 2: Голік О.А. (довіреність)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", Валендюка Владислава Сергійовича (відповідач 1) та Державної організації (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" (відповідач 2) в якому просить суд:

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк фінанси та кредит" Валендюка Владислава Сергійовича акцептувати та внести зміни до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" щодо розміру вимог ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" шляхом викладення їх в сумі 52598457,56 грн. та подати акцептовані і внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" зміни, пов'язані із викладенням розміру вимог ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" в сумі 52598457,56 грн. на затвердження до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" Валендюка Владислава Сергійовича акцептувати та внести зміни до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" щодо включення вимог ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" до вимог кредиторів сьомої черги та подати акцептовані і внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" зміни, пов'язані із включенням вимог ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" до вимог кредиторів сьомої черги, на затвердження до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" пов'язані із акцептуванням та включенням до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" вимоги ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" на суму 52598457,56 грн., які віднесені до вимог кредиторів сьомої черги.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправомірне включення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до реєстру вимог кредиторів тільки частини суми заявлених позивачем кредиторських вимог та віднесення таких вимог до дев'ятої черги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2016 порушено провадження по справі № 910/19581/16 та призначено її до розгляду на 22.11.2016.

22.11.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

22.11.2016 через відділ діловодства суду відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, клопотання про припинення провадження у справі. У своєму відзиві на позов відповідач 2 позовні вимоги заперечив, посилаючись на передчасність вимог позивача, оскільки у відповідності до ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавчою дирекцією Фонду затверджується, поданий Уповноваженою особою, реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього.

В судовому засіданні 22.11.2016 представник відповідача 1 надав суду відзив на позовну заяву для долучення до матеріалів справи та клопотання про припинення провадження у справі.

У відзиві на позов відповідач 1, заперечуючи позовні вимоги посилається на те, що під час формування реєстру кредиторів сума заборгованості визначається станом на день 17.12.2015 виключно на підставі даних балансу банку, а у разі не підтвердження фактичними даними - вимоги кредитора підлягають відхиленню. За твердженням відповідача на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку 17.12.2015 на балансі банку обліковувалась кредиторська заборгованість у загальній сумі: 12391790,89 грн. (з урахуванням залишку коштів у іноземній валюті по курсу станом на 17.12.2016), що підтверджується виписками по рахунках. Оскільки, частина заявлених позивачем вимог у розмірі 40 206 666,67 грн. не підтверджувалась фактичними даними, то вимоги на вказану суму не були включені до реєстру кредиторів. Відповідачем 1 також зазначено, що позивач не звертався до суду із позовними вимогами про визнання кредитором на вказану суму; вимоги про зобов'язання внести зміни до реєстру є передчасними; а відомості щодо виключення позивача із переліку пов'язаних із банком осіб - відсутнє, відповідне рішення правління банку не скасоване. Крім того, відповідач 1 вказує, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту права, даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2016 відкладено розгляд справи №910/19581/16 на 08.12.2016.

06.12.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі та клопотання про відкладення розгляду справи. У своїх поясненнях позивач просить суд відмовити в задоволенні клопотань відповідачів про припинення провадження у справі та задовольнити позовні вимоги позивача.

В судове засідання 08.12.2016 з'явились представники відповідача 1 та відповідача 2, заявили спільне клопотання про продовження строку вирішення спору у справі № 910/19581/16.

Представник відповідача 1 надав суду відзив на позов, в якому викладено пояснення щодо віднесення вимог позивача до дев'ятої черги, у зв'язку із віднесенням останнього до пов'язаних із банком осіб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2016 у відповідності до ст. 69, ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору у справі № 910/19581/16 на 15 днів, відкладено розгляд справи на 27.12.2016.

27.12.2016 через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про здійснення фіксування розгляду справи, клопотання про призначення колегіального розгляду справи, про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору у справі, клопотання про витребування документів у справі та додаткові письмові пояснення щодо клопотань відповідачів про припинення провадження у справі.

Відповідно до п. 7 ст. 81-1 ГПК України, на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи по суті або за ініціативою суду здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи те, що від позивача надійшла заява про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису, при подальшому розгляді справи №910/23805/15 здійснюється фіксування судового процесу.

В судове засідання 27.12.2016 з'явились представники позивача та відповідачів.

Представник відповідача 1 надав суду відзив на позов та витребувані ухвалою суду від 08.12.2016 документи. У своєму відзиві відповідач 1 надав пояснення щодо підстав відхилення заявлених позивачем кредиторських вимог у сумі 40206666,67 грн. Також в судовому засіданні судом було оглянуто надані представником відповідача 1 оригінали документів, долучені до вказаного відзиву.

В судовому засіданні 27.12.2016, розглянувши заявлене позивачем клопотання про колегіальний розгляд справи, суд відмовив в його задоволенні з огляду на наступне.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України, справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Однак, суд зазначає, що питання про необхідність та доцільність призначення колегіального розгляду конкретної справи вирішується судом із урахуванням категорії спору та обґрунтованості клопотання про призначення колегіального розгляду справи, а також з огляду на конкретні обставини, що свідчать про складність кожної конкретної справи.

Враховуючи обставини справи, спірні матеріально-правові відносини, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що категорія даного спору, а також його обставини, не зумовлюють істотної складності справи, у зв'язку із чим, суд не вбачає підстав для призначення колегіального розгляду справи.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази та оскільки, частина документів, які просить позивач витребувати була надана представником відповідача 1 в даному судовому засіданні, суд дійшов висновку про відсутність необхідності витребування у відповідача 1 доказів, вказаних у відповідному клопотанні.

Щодо заявленого позивачем клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору у справі, то суд відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне.

Так, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Зазначені обставини та підстави оцінюються судом, який розглядає справу з метою реалізації наданого йому права на відкладення розгляду справи.

В силу вищенаведених приписів процесуального законодавства зміна представників позивача не являється такими обставинами. Також зміна представників позивача не є обставиною, яка унеможливлює виконання вимог ухвали суду.

Натомість, під час розгляду справи позивачем неодноразово заявлялось клопотання про відкладення розгляду справи, явка представників в судові засідання не забезпечувалась.

При цьому, як встановлено вище, в матеріалах справи наявні документи, про необхідність витребування яких зазначено у клопотанні позивача, зокрема документи щодо списання депозитних коштів. Окрім того, позивачем не обґрунтовано в чому саме полягає розбіжність у наявних в матеріалах справи доказах.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги те, що представниками позивача не зазначено, які саме докази в подальшому можуть бути подані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, та враховуючи те, що строки вирішення спору, визначені ст. 69 ГПК України, вже були продовжені судом, суд відмовив в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору у справі.

Щодо заявленого відповідачами клопотання про припинення провадження у справі, то судом встановлено наступне.

Клопотання відповідачів про припинення провадження у справі мотивовані тим, що оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

В силу приписів статті 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 07.12.2000 № 2121-III, цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про банки і банківську діяльність" особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У пункті 6 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI від 23.02.2012 передбачено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

В то же час, у відповідності до статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі, зокрема справи про банкрутство.

З огляду на вищенаведені приписи законодавства, на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Суд зазначає, що колегією суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати в господарських справах Верховного Суду України на спільному засіданні було вирішено питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у спорі цієї ж категорії і у постанові від 16 лютого 2016 року (справа № 21-4846а15) вказано, що виходячи із системного аналізу частини третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року №2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року №2121-III "Про банки та банківську діяльність", пункту шостого статті 2 Закону № 4452-VI та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Також у постанові Верхового Суду України від 15.06.2016 у справі №21-286а16 колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України було зроблено висновок, що оскільки банк у вказаній справі знаходиться в процедурі ліквідації у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним, то спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Згідно із ст. 36, 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

З наведеного вбачається, що правові відносини щодо створення, діяльності та припинення юридичних осіб приватного права, зокрема ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" за своєю правовою природою відносяться до цивільних відносин. У цих відносинах Фонд гарантування вкладів фізичних осіб або уповноважена особа Фонду виконує визначені законом функції керівника (адміністратора, ліквідатора) банку та діє від імені відповідача. Діючи від імені банку, у цивільних відносинах з кредиторами, боржниками банку, Фонд ніяких владних управлінських функцій відносно цих кредиторів чи боржників не здійснює.

З огляду на наведене, оскільки, як встановлено судом, Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" знаходиться в процедурі ліквідації, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у даній справі повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.

Вищенаведене спростовує доводи відповідачів про непідвідомчість даного позову господарським судам та необхідність припинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із чим, суд відмовляє в задоволенні клопотань відповідачів про припинення провадження у справі.

Представники позивача в судовому засіданні 27.12.2016 надали пояснення по суті позовних вимог, просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача 1 надав пояснення по суті заперечень, проти позовних вимог заперечив.

Представник відповідача 2 позовні вимоги заперечив, надав пояснення по суті заперечень.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 27.12.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідачів 1, 2, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.12.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" та АТ "Банк "Фінанси та кредит", укладено договір №54131-09 на розрахунково-касове обслуговування (далі - договір № 54131-09), з подальшими змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 1.1 договору №54131-09, банк відкрив ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" поточний рахунок у національній валюті № 1980, а також зобов'язався здійснювати розрахунково-касове обслуговування вказаних рахунків, а ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат", в свою чергу, зобов'язалося оплачувати послуги банку згідно його тарифів в порядку та на умовах, визначених договором № 54131-09.

Згідно із п. 8.1 договору №54131-09, вказаний договір діє протягом невизначеного строку.

Відповідно до додаткової угоди від 29.06.2010 до договору № 54131-09, банк також відкрив ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" поточний рахунок у іноземній валюті № 1840.

В подальшому, вказані рахунки змінені на № 2600.6.003929701 (гривня) та №2600.6.003929701 (долар США).

12.01.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" та АТ "Банк "Фінанси та кредит" укладено договір № 009-С/002177 про відкриття карткового рахунку, надання і використання корпоративної платіжної картки (далі - договір № 009-С/002177), згідно із яким банк відкрив клієнту картковий рахунок в національній валюті - українських гривнях № 2605.4.054131980.

В подальшому, замість рахунку № 2605.4.054131980 було відкрито новий рахунок №2605.1.003929701.

17.08.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" та АТ "Банк "Фінанси та кредит" укладений договір № 12 про банківський строковий вклад (депозит), (далі - договір №12) відповідно до умов якого клієнт розміщує в банку вклад у сумі 40000000,00 грн. у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а банку виплачує проценти і повертає вклад і нараховані на нього проценти згідно із умовами цього договору.

Перерахуванням суми вкладу здійснюється клієнтом зі свого поточного рахунку на депозитний рахунок №2610.1.039297.001 АТ "Банк "Фінанси та кредит" (п. 2.2. договору №12).

Відповідно до п. 3.1. договору №12, у редакції додаткової угоди від 03.09.2015 до договору № 12, вклад був розміщений строком до 30 вересня 2015 року включно.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" на виконання умов договору №12 здійснило розміщення у банку суми вкладу у розмірі 40000000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1860 від 17.08.2015.

Відповідно до п. 4.1 договору № 12, на суму вкладу банк нараховує 6% річних. Розрахунок суми процентів здійснюється за методом факт/360. Проценти за договором нараховуються лише на суму строкового вкладу. Нараховані банком проценти не збільшують суму вкладу.

Пунктом 4.2 договору № 12 передбачено, що нарахування процентів за вкладом проводяться від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню клієнту або списанню з рахунка клієнта, згідно п. 3.1. договору.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року №612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Банк "Фінанси та кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно з даним рішенням у Публічному акціонерному товаристві "Банк "Фінанси та кредит" запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ "Банк "Фінанси та кредит", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні строком на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 року № 898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230, "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк "Фінанси та кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (далі - АТ "Банк "Фінанси та кредит"), призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Банк "Фінанси та кредит", визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні на два роки з 18 грудня 2015 року до 17 грудня 2017 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1703 від 01 вересня 2016 року змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора АТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора АТ "Банк "Фінанси та Кредит", визначені Законом "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон), зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Валендюку Владиславу Сергійовичу з 05 вересня 2016 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що станом на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку на рахунках, відкритих за договором № 54131-09, залишок коштів становив:

на рахуноку № 2600.6.003929701 (гривня) - 12129100,80 грн., в підтвердження чого позивачем надано виписку по особовому рахунку за 30.09.2015 та виписку по особовому рахунку за 17.12.2015;

на рахунку № 2600.6.003929701 (долар США) - 8771,36 доларів США, в підтвердження чого позивачем надано виписку по особовому рахунку за 30.09.2015 та виписку по особовому рахунку за 17.12.2015.

Станом на 17.12.2015 (на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку) Національним банком України встановлений курс гривні до долара США: 100 доларів США - 2351,9276 гривень. Таким чином, еквівалент 8 771,36 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на 17.12.2015 дорівнював 206 296,04 грн.

З урахуванням наведеного, за доводами позивача по договору № 54131-09 на розрахунково-касове обслуговування від 22.12.2009 до реєстру акцептованих вимог кредиторів підлягала включенню сума 12129100,80 грн.

Станом на 17.12.2015 залишок коштів на рахунку № 2605.1.003929701 складав 56394,05 грн., в підтвердження чого позивачем надано виписку по особовому рахунку за 30.09.2015 та виписку по особовому рахунку за 17.12.2015.

Таким чином, за доводами позивача по договору № 009-С/002177 про відкриття карткового рахунку, надання і використання корпоративної платіжної картки від 12.01.2010 до реєстру акцептованих вимог кредиторів підлягала включенню кошти у сумі 56394,05 грн.

Також за твердженнями позивача, станом на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (17.12.2015), сума вкладу за договором № 12 про банківський строковий вклад (депозит) від 17.08.2015, складала 40000000,00 грн. В підтвердження наявності вказаної суми коштів на рахунку №2610.1.039297.001 позивачем надано виписку по особовому рахунку за 17.08.2015 та довідки Придніпровського регіонального департаменту АТ "Банк "Фінанси та Кредит" №9-003016/1039 від 07.10.2015 та №9-0030152/1290 від 30.12.2015.

Окрім того, позивач зазначає, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" не були нараховані відсотки за період з 18.08.2015 по 17.09.2015, що за розрахунком позивача становлять 206666,67 грн.

Отже, за твердженнями позивача по договору № 12 про банківський строковий вклад (депозит) від 17.08.2015 до реєстру акцептованих вимог кредиторів підлягали включенню кошти у сумі 40206666,67 грн. (40000000,00 грн. - сума депозиту + 206666,67 грн. - відсотки).

21.01.2016 позивачем було подано Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наступні кредиторські вимоги:

кредиторську вимогу вих. №61/01-16 від 20.01.2016 за договором № 54131-09 на розрахунково-касове обслуговування від 22.12.2009 на суму 12335396,84 грн.;

кредиторську вимогу вих. №62/01-16 від 20.01.2016 за договором № 12 про банківський строковий вклад (депозит) від 17.08.2015 на суму 40206666,67 грн.;

кредиторську вимогу вих. №63/01-16 від 20.01.2016 за договором № 009-С/002177 про відкриття карткового рахунку, надання і використання корпоративної платіжної картки від 12.01.2010 на суму 56394,05 грн.

Згідно із оголошенням від 14.04.2016 на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07 квітня 2016 року № 488 було прийнято рішення про затвердження переліку (реєстру) вимог кредиторів АТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Довідкою вих. №9-071352/5516 від 22.04.2016 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивача повідомлено, що кредиторські вимоги позивача на суму 12391790,89 грн. включено до дев'ятої черги вимог кредиторів.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги стверджує, що сума кредиторських вимог становить 52598457,56 грн., однак відповідачі неправомірно і необґрунтовано не включили всю суму кредиторських вимог до реєстру вимог кредиторів. Також позивач стверджує, що кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" мають бути включені до сьомої черги, а не до дев'ятої, оскільки позивач не є пов'язаною із банком особою.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, визначення повноваженнь та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Згідно із ч. 3 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Стаття 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає, що кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань.

Як встановлено судом, відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 року №898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк "Фінанси та кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку". У відповідності до вказаного рішення розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит".

Вказані відомості відображені на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомими, і не потребують доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Відповідно до оголошення на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб повідомлено, що інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам АТ "Банк "Фінанси та кредит" опубліковано в газеті "Голос України" від 23 грудня 2015 року № 242 (6246).

Частиною 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Згідно із ч. 1 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Частина 2 статті 45 даного Закону України визначає, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (ч. 3 ст. 45 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідно до п. 4.20 розділу 4 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року №2, Фонд в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів за формою, визначеною в додатку 3 до цього Положення, на підставі балансу банку, до якого включає вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Пунктом 4.21 розділу 4 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку визначено, що вимога, заявлена в іноземній валюті, включається до реєстру вимог у національній валюті в сумі, визначеній за офіційним курсом, установленим НБУ на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Вимоги кредиторів зі сплати процентів (відсотків) за кредитами, депозитами, за незавершеними розрахунковими операціями тощо переносяться на відповідний рахунок кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, довідкою вих. №9-071352/5516 від 22.04.2016 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивача було повідомлено про включення його кредиторських вимог до дев'ятої черги вимог кредиторів у сумі 12391790,89 грн.

Зазначені відомості підтверджені витягом від 08.12.2016 з Переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" акцептованих уповноваженою особою Фонду.

Як встановлено судом, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" було акцептовано кредиторські вимоги позивача на суму 12391790,89 грн., а саме:

за договором №009-С/002177 про відкриття карткового рахунку, надання і використання корпоративної платіжної картки від 12.01.2010 акцептовано 56394,05 грн.;

за договором №54131-09 на розрахунково-касове обслуговування від 22.12.2009 акцептовано 12335396,84 грн. (12129100,80 грн. + 206 296,04 грн. (еквівалент 8 771,36 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на 17.12.2015)).

Кредиторські вимоги за договором № 12 про банківський строковий вклад (депозит) від 17.08.2015 на суму 40206666,67 грн. (40000000,00 грн. - сума депозиту + 206666,67 грн. - відсотки) Уповноваженою особою не акцептовані, до реєстру кредиторів не включені.

Факт внесення позивачем суми депозиту підтверджується також платіжним дорученням №1860 від 17.08.2015 наданою позивачем банківською випискою від 17.08.2015.

В підтвердження відсутності підстав для акцептування вимог позивача на суму 40206666,67 грн., Уповноваженою особою надано суду виписку по особовому рахунку №2610.1.039297.001 за період з 17.08.2015 по 26.04.2016, згідно із якою, 17.08.2015 на вказаний депозитний рахунок позивачем було перераховано кошти у сумі 40000000,00 грн.

Однак, з наданої відповідачем 1 виписки вбачається, що внесені позивачем грошові кошти у сумі 40000000,00 грн. 17 серпня 2015 року списані банком з призначенням платежу: "догов. списан. коштів на погашен. прострочен. заборгован. за кредитом ТОВ "Кременчуцький шкірзавод" за догов. про мульт. кред. Лінію №1280м-08 від 26.12.2008 ( зг. п. 2.7., п. 2.8.) та догов. поруч. №365".

Як встановлено судом, між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "Кременчуцький шкірзавод" було укладено договір про мультивалютну кредитну лінію №1280м-08 від 26.12.2008 (далі - кредитний договір №1280м-08 від 26.12.2008), відповідно до якого банк надає позичальнику грошові кошти у тимчасове користування, видача яких буде здійснюватись окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим договором у межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 50 000 000,00 грн. з урахуванням його зменшення згідно графіку (додатку до договору), зі сплатою за користування кредитними коштами відсотків згідно п. 3.1. данного договору.

Додатковою угодою від 06.08.2015 до кредитного договору №1280м-08 від 26.12.2008 викладено п. 2.5 кредитного договору у наступній редакції, згідно із яким сторони погодили, що позичальник зобов'язується повернути всі отримані кошти згідно графіку зниження ліміта (додаток 11 до даної угоди) з кінцевим строком погашення до 27.10.2015.

Згідно із додатком №11 до додаткової угоди від 06.08.2015 до кредитного договору 1280м-08 від 26.12.2008 вбачається: дата погашення кредиту: 07.08.2015, сума кредиту до погашення: 121 900 000,00 грн., дата встановлення нової суми ліміту: 10.08.2015, сума встановленого ліміту: 121 907 905,00 грн.

Додатковою угодою від 13.08.2015 до кредитного договору №1280м-08 від 26.12.2008 сторони вирішили, що позичальник зобов'язується повернути всі отримані кошти згідно графіку зниження ліміта (додаток 12 до даної угоди) з кінцевим строком погашення до 27.10.2015.

Із додатку №12 до додаткової угоди від 13.08.2015 до кредитного договору 1280м-08 від 26.12.2008 вбачається: дата погашення кредиту: 07.08.2015, сума кредиту до погашення: 121 900 000,00 грн., дата встановлення нової суми ліміту: 10.08.2015, сума встановленного ліміту: 121 907 905,00 грн.

У відповідності до графіка зниження ліміту, кінцева дата погашення суми кредиту у сумі 121900000,00 грн. - до 07.08.2015 включно, 7500,00 грн. - до 13.08.2015 включно, до 405,00 грн. - 27.10.2015 включно.

Згідно із наданим відповідачем 1 розрахунку заборгованості за період з 11.08.2015 по 16.08.2015 вбачається, що станом на 16.08.2015 загальна сума заборгованості за кредитним договором 1280м-08 від 26.12.2008 дорівнює 122 819 713, 45 грн., з яких сума основного боргу - 121907905,00 грн.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Як підтверджено матеріалами справи, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 1280м-08 від 26.12.2008, між АТ "Банк "Фінанси та кредит" та ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" укладено договір поруки №365 від 17.08.2015.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України).

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" зобов'язується перед кредитором відповідати у межах відповідальності, передбаченої п 1.4 цього договору за своєчасне і повне виконання зобов'язань боржником (позичальником) за кредитним договором: №1280м-08 від 26.12.2008, укладеним між АТ "Банк "Фінанси та кредит" та ТОВ "Кременчуцький шкірзавод", дата закінчення кредитного договору: 27.10.2015.

Згідно із п. 1.4 вказаного договору поруки, загальний розмір відповідальності поручителя перед кредитором складає 40 000 000,00 грн.

У разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 2.1. договору поруки).

Пунктом 4.1. договору поруку сторони дійшли згоди, що у разі несвоєчасного повернення кредиту або несвоєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, як у випадку настання строку повернення кредиту (його частини) та/або сплати процентів, так і у випадку виникнення у відповідності до умов кредитного договору зобов'язання боржника достроково повернути кредит та сплатити проценти, кредитор має право видати наказ про примусову оплату боргового зобов'язання. На підставі наказу про примусову оплату боргового зобов'язання може бути проведено примусове списання грошових коштів з будь-якого поточного, депозитного чи іншого рахунку боржника та/або поручителя, незалежно від того, в якому банку ці рахунки відкриті, причому повністю або частинами, на розсуд кредитора.

Згідно із п. 4.2. договору поруки сторони дійшли згоди, що у разі несвоєчасного повернення кредиту або несвоєчасної сплати, процентів/комісійної винагороди за користування кредитними коштами, як у випадку настання строку повернення кредиту (його частини) та/або строку сплати процентів/комісійної винагороди, так і у випадку виникнення відповідно до умов кредитного договору зобов'язання боржника достроково повернути кредит та сплатити проценти/комісійну винагороду, кредитор має право на договірне списання грошових коштів з будь-яких рахунків боржника та/або поручителя.

Договірне списання заборгованості здійснюється шляхом списання на підставі платіжних вимог/меморіальних ордерів кредитора з поточних та інших рахунків боржника та/або поручителя грошових коштів і зарахування їх у рахунок погашення позичкової заборгованості або доходу кредитора (при списанні процентів/комісійної винагороди).

Пунктом 5.1. договору поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом 3-х (трьох) років з дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явив вимоги до поручителя. Порука припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України.

Як встановлено судом вище, у відповідності до графіка зниження ліміту, кінцева дата погашення суми кредиту у сумі 121900000,00 грн. - до 07.08.2015 включно, 7500,00 грн. - до 13.08.2015 включно, до 405,00 грн. - 27.10.2015 включно.

Листом від 17.08.2015 АТ "Банк "Фінанси та кредит" повідомляв позивача, що у разі не погашення заборгованості за кредитним договором, банком буде здійснено договірне списання заборгованості у відповідності до п. 4.2. договору поруки.

Розпорядженням голови правління АТ "Банк "Фінанси та кредит" від 17.08.2015 вирішено здійснити договірне списання коштів у розмірі 40000000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1280м-08 від 26.12.2008 у сумі 121907500,00 грн.

Як встановлено вище, в силу положень статті 543 ЦК України, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно із випискою по особовому рахунку №2610.1.039297.001 за період з 17.08.2016 по 26.04.2016, враховуючи наявність простроченої заборгованості за кредитним договором №1280м-08 від 26.12.2008, на підставі договору поруки, АТ "Банк "Фінанси та кредит" скористалось правом договірного списання заборгованості у сумі 40000000,00 грн. з депозитного рахунку позивача як поручителя за кредитним договором.

Згідно із ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Матеріали справи не містять доказів оспорення позивачем договору поруки №365 від 17.08.2015 чи визнання недійсним вказаного договору у судовому порядку. Докази наявності у позивача заперечень щодо списання заборгованості здійсненої банком, також відсутні.

При цьому, посилання в судовому засіданні 27.12.2016 представників позивача на відсутність відомостей щодо договору поруки та списання заборгованості на підставі такого договору не підтверджені жодними доказами. Факт укладення договору поруки не спростовано. Водночас, в судовому засіданні судом було оглянуто оригінал договору поруки №365 від 17.08.2015, копія якого додана до відзиву відповідача 1.

Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили про припинення поруки згідно приписів ст. 559 Цивільного кодексу України. Докази протилежного суду не надано.

Позивачем, у відповідності до ст. ст. 33-34 ГПК України, не доведено суду належними засобами доказування наявності, станом на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (17.12.2015), на депозитному рахунку ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" грошових коштів у сумі 40000000,00 грн.

Надана позивачем довідка Придніпровського регіонального департаменту АТ "Банк "Фінанси та Кредит" вих. №9-0030152/1290 від 30.12.2015 не містить відомостей, що станом на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (17.12.2015) на депозитному рахунку ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" обліковувалась сума депозиту у розмірі 40000000,00 грн. Вказана довідка містить інформацію щодо укладеного між позивачем та АТ "Банк "Фінанси та Кредит" депозитного договору, суми вкладу, тощо.

Довідка Придніпровського регіонального департаменту АТ "Банк "Фінанси та Кредит" вих. №9-003016/1039 від 07.10.2015 також містить тільки відомості щодо реквізитів договору №12 про банківський строковий вклад (депозит) від 17.08.2015, рахунку, суми вкладу, дат додаткових угод. Зазначення у вказаній довідці, що залишок коштів по рахунку відповідає вказаному договору та додатковим угодам, не може свідчити про наявність на депозитному рахунку спірної суми коштів на час видачі даної довідки.

Також позивачем до матеріалів справи не було надано доказів наявності у директора Придніпровського РД АТ "Банк "Фінанси та Кредит" повноважень на підписання довідок вих. №9-003016/1039 від 07.10.2015 та вих. №9-0030152/1290 від 30.12.2015.

За таких обставин, за висновками суду вищевказані довідки не підтверджують доводів позивача про те, що станом на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (17.12.2015) на депозитному рахунку ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" обліковувалась сума депозиту у розмірі 40000000,00 грн.

Оскільки, факт наявності станом на 17.12.2015 суми вкладу у розмірі 40000000,00 грн. за договором № 12 про банківський строковий вклад (депозит) від 17.08.2015 не підтверджений, то підстави для нарахування відсотків за період з 18.08.2015-17.09.2015 у сумі 206666,67 грн. - відсутні.

Враховуючи вищевстановлені обставини, суд дійшов висновку, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" було правомірно акцептовано кредиторські вимоги позивача на суму 12391790,89 грн. (за договором №009-С/002177 про відкриття карткового рахунку, надання і використання корпоративної платіжної картки від 12.01.2010 у сумі 56394,05 грн. та за договором №54131-09 на розрахунково-касове обслуговування від 22.12.2009 у сумі 12335396,84 грн.) та включено їх до реєстру кредиторів банку та обґрунтовано відхилено кредиторські вимоги позивача за договором № 12 про банківський строковий вклад (депозит) від 17.08.2015 на суму 40206666,67 грн.

З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк фінанси та кредит" акцептувати та внести зміни до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" щодо розміру вимог ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" шляхом викладення їх в сумі 52598457,56 грн. та подати акцептовані і внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" зміни, пов'язані із викладенням розміру вимог ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" в сумі 52598457,56 грн. на затвердження до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв'язку із чим суд відмовляє у задоволенні цієї частини позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов'язаних із консолідованим продажем активів Фондом;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано;

7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку;

8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку;

10) вимоги за субординованим боргом.

Як вбачається із матеріалів справи, вимоги позивача у сумі 12391790,89 грн. віднесені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" до вимог кредиторів дев'ятої черги, оскільки вимоги позивача є вимогами кредитора, які є пов'язаними особами банку.

Згідно із ч. 1 ст. 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність" для цілей цього Закону пов'язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини. Банк зобов'язаний подавати Національному банку України інформацію про пов'язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до п. 1 Положення про визначення пов'язаних із банком осіб, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року №315, банк визначає перелік пов'язаних із банком осіб, який затверджується правлінням банку, відповідно до вимог статті 52 Закону та з урахуванням цього Положення. Особа є пов'язаною з банком із моменту виникнення підстав для визначення такої особи пов'язаною з банком відповідно до вимог зазначеної статті закону.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Національний банк України при здійсненні банківського нагляду має право визначати пов'язаними з банком особами фізичних та юридичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 9 частини першої цієї статті, за наявності ознак, визначених у нормативно-правових актах Національного банку України, з урахуванням характеру взаємовідносин, операцій та наявності інших зв'язків із банком. Про таке рішення Національний банк України не пізніше наступного робочого дня повідомляє відповідний банк. У такому разі особа вважається пов'язаною з банком, якщо банк протягом 15 робочих днів із дня отримання повідомлення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком не доведе протилежного. Особа, визначена рішенням Національного банку України пов'язаною з банком особою, чи такий банк можуть оскаржити в установленому законом порядку рішення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком особою, а в разі притягнення такої особи до передбаченої законом відповідальності - оспорити підстави рішення Національного банку України про її визначення пов'язаною з банком особою.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Правління АТ "Банк "Фінанси та кредит" від 01.09.2015, оформленого протоколом засідання правління банку від 01.09.2015, затверджено перелік пов'язаних із банком осіб, згідно із яким ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" віднесено до пов'язаних/споріднених з банком осіб, а фізичну особу Жеваго К.В. визначено пов'язаною особою з банком, як особу, що має істотну участь в банку.

Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи витягом з переліку пов'язаних осіб із банком станом на 01.09.2015.

Оригінал протоколу правління АТ "Банк "Фінанси та кредит" від 01.09.2015 та затверджений перелік пов'язаних осіб згідно із описом документів від 01.11.2016 було вилучено правоохоронними органами на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 05.10.2016 по справі №757/48818/16-к.

Рішення Правління АТ "Банк "Фінанси та кредит" від 01.09.2016 позивачем не оскаржувалось, змін до відповідного рішення не вносилось. Докази скасування вказаного рішення правління банку відсутні.

Згідно із листом від 23.09.2009 Компанії "ФЕРРЕКСПО АГ" (учасника ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат"), Жеваго К.В. являється кінцевим бенефіціарним власником 51% акцій у статутному капіталі FERRXPO PLC, (кінцевий бенефіціарний власник (контролер) ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" та власник 100% частки в капіталі Компанії "ФЕРРЕКСПО АГ").

Докази того, що станом на час розгляду кредиторських вимог Жеваго К.В. не був акціонером FERRXPO PLC в матеріалах справи відсутні.

Доводи Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" про те, що ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" є пов'язаною/спорідненою з банком особою, також підтверджуються схематичною структурою власності банку станом на 13.08.2015 сформованою та підписаною заступником голови Правління АТ "Банк "Фінанси та кредит" Шапкіним О.А., яку направлено до НБУ разом з інформацією про власників істотної участі/пов'язаних з банком осіб та відомостями про остаточних ключових учасників у структурі власності банку станом на 13 серпня 2015 року Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", що розміщені на офіційному сайті Національного банку України.

Докази, які б підтверджували внесення змін до вищевказаних відомостей, опублікованих на офіційному сайті НБУ, відсутні.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням встановлених вище обставин, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів відповідача 1 про те, що позивач є пов'язаною із АТ "Банк "Фінанси та кредит" особою та правомірність віднесення кредиторських вимог ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" до дев'ятої черги.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами викладених у позові обставин, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" Валендюка Владислава Сергійовича акцептувати та внести зміни до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" щодо включення вимог ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" до вимог кредиторів сьомої черги та подати акцептовані і внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" зміни, пов'язані із включенням вимог ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" до вимог кредиторів сьомої черги, на затвердження до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

У відповідності до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, підставою для затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів є пропозиції Уповноваженої особи щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог, а тому порушення прав та інтересів позивача за заявленими вимогами до Фонду відсутні.

За таких обставин та з огляду на те, що позивачем не було доведено наявності підстав для внесення змін до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" суд, також відмовляє у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" пов'язані із акцептуванням та включенням до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" вимоги ТОВ "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" на суму 52598457,56 грн., які віднесені до вимог кредиторів сьомої черги.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", Валендюка Владислава Сергійовича, Державної організації (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" про зобов'язання вчинити дії.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 30.12.2016.

Суддя С.О. Турчин