РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2016Справа № 910/21336/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-промислова компанія "Агроресурс"

до Публічного акціонерного товариства Банк "Траст"

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників:

від позивача:Глушковська А.О.- представник за довіреністю б/н від 12.05.2016 р.
від відповідача:Кураш Н.П. - представник за довіреністю б/н від 07.12.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-промислова компанія «Агроресурс» (далі - ТОВ «ВПК «Агроресурс») з позовом до Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» (далі - ПАТ Банк «Траст») про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач необґрунтовано вважає, що ТОВ «ВПК «Агроресурс» порушило строки розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності за контрактом № OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р., укладеним з компанією-нерезидентом «Ansercone Enterprise LP», та безпідставно, оскільки експортований позивачем товар є повністю оплаченим, не знімає з валютного контролю зовнішньоекономічні операції, оформлені митними деклараціями № 504050000/2016/102085 від 08.04.2016 p.; № 504050000/2016/102147 від 11.04.2016 p.; № 504050000/2016/102135 від 11.04.2016 p.; № 504050000/2016/102138 від 11.04.2016 p.; № 504050000/2016/102229 від 14.04.2016 p.; № 504050000/2016/102230 від 14.04.2016 p.; № 504050000/2016/102228 від 14.04.2016 p.; № 504010000/2016/000882 від 19.04.2016 p.; № 504050000/2016/102429 від 21.04.2016 p.; № 504050000/2016/102431 від 21.04.2016 p.; № 504050000/2016/102563 від 26.04.2016 p.; № 504050000/2016/102811 від 06.05.2016 p.; № 504050000/2016/102812 від 06.05.2016 р. за цим контрактом.

У позові ТОВ «ВПК «Агроресурс» просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не зняття зовнішньоекономічних операцій з валютного контролю за контрактом № OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р. по вказаних митних деклараціях;

- зобов'язати відповідача зняти з валютного контролю зовнішньоекономічні операції, оформлені митними деклараціями за контрактом № OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що відсутні правові підстави для зняття з валютного контролю експортних операцій за вказаними митними деклараціями, оскільки розрахунки між сторонами були проведені шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 22.01.2016 р. між Компанією «Ansercone Enterprise LP» (комітент) та ТОВ «ВПК «Агроресурс» (комісіонер) був укладений контракт комісії № OС-ANS/2201-16 (далі - контракт комісії), відповідно до умов якого комітент доручає за плату, а комісіонер зобов'язується за рахунок комітента та за його дорученням вчиняти правочини від свого імені на користь комітента (п.1.1).

Відповідно до п. 1.3 контракту комісії на основі окремих доручень комітента, наведених у специфікаціях (додатках) до цього контракту, комісіонер зобов'язується укладати від власного імені договори та здійснювати правочини щодо: придбання на митній території України будь-яких товарів, робіт і послуг (далі «товари») у продавців (виробників, видобувачів, імпортерів і оптових покупців тощо (далі «треті особи»); продажу товарів на митній території України кінцевим споживачам/покупцям; продажу товарів поза митною територією України кінцевим споживачам/покупцям; відвантаження/переміщення товарів за межі митної території України кінцевим споживачам/покупцям/одержувачам або комітенту; перерахування на вимогу комітента доходу, отриманого від купівлі-продажу товарів за цим контрактом; передачі товарів для відповідального зберігання і їхньої подальшої переробки у якості давальницької сировини підприємствам та території України, що здійснюють переробку давальницької сировини; отримання продуктів переробки давальницької сировини та їх подальшого відвантаження/переміщення комітенту (включно з обов'язком здійснення митного оформлення); інших дій, доручених комітентом відповідно до специфікацій (додатків) до цього контракту.

Згідно з пунктом 10.1 контракт комісії дійсний до 31.12.2016 р., а в частині здійснення взаємних розрахунків за контрактом між сторонами (оплата, повернення коштів, відшкодування збитків, виплата штрафних санкцій і т.д.) - до моменту їх повного та остаточного виконання кожною з його сторін.

Як встановлено у судовому засіданні, на виконання контракту комісії від 22.01.2016 № ОC-ANS/2201-16 позивачем, як комісіонером, на митній території України була придбана та експортована на користь компанії «Ansercone Enterprise LP» олія соняшникова нерафінована українського походження, про що свідчать погоджені сторонами специфікації, а також митні декларації № 504050000/2016/102085 від 08.04.2016 p.; № 504050000/2016/102147 від 11.04.2016 p.; № 504050000/2016/102135 від 11.04.2016 p.; № 504050000/2016/102138 від 11.04.2016 p.; № 504050000/2016/102229 від 14.04.2016 p.; № 504050000/2016/102230 від 14.04.2016 p.; № 504050000/2016/102228 від 14.04.2016 p.; № 504010000/2016/000882 від 19.04.2016 p.; № 504050000/2016/102429 від 21.04.2016 p.; № 504050000/2016/102431 від 21.04.2016 p.; № 504050000/2016/102563 від 26.04.2016 p.; № 504050000/2016/102811 від 06.05.2016 p.; № 504050000/2016/102812 від 06.05.2016 р., наявні в матеріалах справи.

Статтею 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93 визначено, що у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України гривня. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки в порядку, установленому Національним банком України.

Відповідно до частини 1 статті 12 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» валютні операції за участю резидентів і нерезидентів підлягають валютному контролю.

За визначенням частини 2 ст. 1 вказаного Декрету під валютними операціями розуміються:

- операції, пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України;

- операції, пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності;

- операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей;

Згідно з пунктом 1.2 розділу 1 Положення «Про валютний контроль», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 № 49, уповноважені банки, фінансові установи та національний оператор поштового зв'язку, які отримали від Національного банку України генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, здійснюють контроль за валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці установи. Цей контроль полягає в запобіганні уповноваженими банками, іншими фінансовими установами та національним оператором поштового зв'язку проведенню резидентами і нерезидентами через ці установи незаконних валютних операцій та/або своєчасному інформуванні уповноваженими банками, іншими фінансовими установами та національним оператором поштового зв'язку у випадках та в порядку, установлених законодавством, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку, відповідних державних органів про порушення резидентами і нерезидентами законодавства, пов'язаного з проведенням ними валютних операцій.

При виконанні функцій агента валютного контролю та проведення валютних операцій клієнтів, банк керується Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а також законодавчими актами Національного Банку України, як головного органу валютного контролю, зокрема: Інструкцією про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженою постановою Правління НБУ від 24.03.1999 р. № 136 (далі - Інструкція №136); Постановою Правління НБУ від 08.06.2016 року № 342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (далі - Постанова № 342), що діяла на час спірних правовідносин, та іншими нормативними актами чинного законодавства.

Так, відповідно до частини 1 ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» визначено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

Разом з цим, ст. 1 Постанови Правління Національного банку України від 08.06.2016 року № 342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (діяла на час спірних правовідносин) визначено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 136 визначено, що банк знімає експортну операцію резидента з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього.

Відповідно до п 5.9 Інструкції № 136 в разі ненадходження в законодавчо встановлені строки (або строки, визначені в висновках) виручки, товарів, банк надає податковим органам інформацію про виявлені у звітному місяці факти порушень згідно з додатком 2.

Виходячи із указаних норм, чинним законодавством України на комерційні банки покладено функції здійснення валютного контролю щодо своєчасності надходження виручки від нерезидентів за зовнішньоекономічними контрактами.

Як встановлено у судовому засіданні, 08.07.2016р. позивач звернувся до ПАТ Банк «Траст» із заявою № 923, у якій просив останнього зняти з валютного контролю експортні операції з поставки олії соняшникової на користь компанії «Ansercone Enterprise LP» за контрактом комісії № ОC-ANS/2201-16 від 22.01.2016р. відповідно до вищевказаних митних декларацій. У вказаному листі ТОВ «ВПК «Агроресурс» зазначило, що необхідність зняття з валютного контролю експортних операцій поставки товару обумовлена виконанням компанією «Ansercone Enterprise LP» своїх зобов'язань з оплати товару за перерахованими у листі митними деклараціями.

Відповідач вказаний лист залишив без розгляду та задоволення, натомість, 05.09.2016 р. повідомив ГУ ДФС у м. Києві про порушення позивачем передбачених законом строків розрахунків у сфері ЗЕД, оскільки вважав, що оплата за вказаним контрактом була проведена ТОВ «ВПК «Агроресурс» неналежним чином - шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог - грошових коштів, отриманих ним як дохід від реалізації товарів відповідно до іншого контракту комісії - № GC- ANS/2201-16 від 22.01.2016, укладеного з компанією «Ansercone Enterprise LP».

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, експортні операції позивача за контрактом комісії не були зняті з валютного контролю, оскільки Постановою Правління НБУ № 342 від 07.06.2016 р. «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», що діяла у період з 09.06.2016р. до 14.09.2016р. (тобто у період проведення позивачем зарахування зустрічних однорідних вимог та надходження листа), банкам України було заборонено знімати з контролю експортні операції клієнтів на підставі документів про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Дійсно, відповідно до п. 4 зазначеної постанови НБУ № 342 від 07.06.2016 р., що діяла на час спірних правовідносин, уповноважені банки не можуть знімати з контролю експортні операції клієнтів на підставі документів про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог:

в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора/російських рублях (незалежно від суми операції);

в інших валютах (якщо загальна сума зобов'язань, що припиняються зарахуванням у межах одного договору щодо експорту товарів, перевищує в еквіваленті 500000 доларів США).

Разом з тим, судом встановлено, що залік зустрічних однорідних вимог в розумінні положень Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої Інструкцією № 136, позивачем не проводився, оскільки оплата митних декларацій була здійснена за рахунок прибутку, отриманого від виконання іншого контракту комісії № GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р.

Так, господарська діяльність між позивачем та компанією «Ansercone Enterprise LP» здійснюється на умовах двох контрактів комісії:

- контракту комісії № GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р. (далі - контракт комісії-2), за умовами якого ТОВ «ВПК «Агроресурс» (комісіонер) зобов'язується здійснювати дії з придбання на митній території України товарів у продавців (виробників, видобувачів, імпортерів і оптових покупців названих компанією «Ansercone Enterprise LP» (комітентом), продажу товару на митній території України кінцевим споживачам/покупцям, названим комітентом та перерахування на вимогу комітента доходу, отриманого від купівлі-продажу товару за цим контрактом;

- контракту комісії № OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р. (контракт комісії, про який йшлося вище), відповідно до умов якого комітент доручає за плату, а комісіонер зобов'язується за рахунок комітента та за його дорученням вчиняти правочини від свого імені на користь комітента.

Пунктом 1.6 контракту комісії передбачено, що будь-які грошові кошти, отримані комісіонером внаслідок здійснення операцій, зазначених в п. 1.3 контракту, у тому числі дохід від реалізації товарів, належить на праві власності комітенту та використовуються комісіонером для виконання будь-яких інших доручень комітента в рамках цього контракту.

Пунктами 1.8-1.9 контракту комісії сторони погодили, що комісіонер має право від власного імені та за рахунок комітента залучати кредитні та позикові кошти від третіх осіб шляхом укладення з ними відповідних кредитних договорів та договорів про надання поворотної фінансової допомоги. Зазначені вище залучені кошти від третіх осіб використовуються комісіонером виключно для виконання доручень комітента за цим контрактом (придбання товарів) та належить на праві власності комітенту.

Право власності на товари, придбані комісіонером у межах цього контракту, належить комітенту. При цьому будь-які товари, придбані комісіонером за цим контрактом вважаються придбаними за рахунок комітента.

Додатковою угодою № 1/1 від 23.01.2016р. до контракту № ОC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р. сторони погодили право позивача купувати товар за грошові кошти, отримані як дохід від здійснення купівлі-продажу товарів за контрактом № GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р.

Згідно зі ст. 1018 Цивільного кодексу України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Незважаючи на цілком самостійний зобов'язально-правовий статус комісіонера в договорі, закон передбачає, що усе майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю останнього. Ця норма є винятком із загального правила про момент виникнення права власності у набувача майна за договором (ч. 1 ст. 334 ЦК), яка пов'язує виникнення права власності у набувача за договором з моменту передання майна.

Отже, комітент відповідно до положень ст. 334 ЦК набуває право власності на майно не з моменту його фактичного отримання від комісіонера, а з моменту переходу такого майна до комісіонера. Відповідно з цього моменту комітент набуває усіх прав та обов'язків власника, зокрема, права власності на продукцію, плоди та доходи, одержані від речі (ст. 189 ЦК); можливості захищати порушене право власності, в тому числі шляхом пред'явлення віндикаційного позову (ст. 387 ЦК); обов'язку нести тягар утримання майна (ст. 322 ЦК) тощо.

Таким чином, дохід від здійснення позивачем купівлі-продажу товарів в рамках контракту комісії є власністю компанії «Ansercone Enterprise LP».

Так, пп. 141.4.1 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України визначені доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України. До них належать:

а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом;

б) дивіденди, які сплачуються резидентом;

в) роялті;

г) фрахт та доходи від інжинірингу;

ґ) лізингова/орендна плата, що вноситься резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента-лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди;

д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента;

е) прибуток від здійснення операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів, деривативів або інших корпоративних прав, визначений відповідно до цього розділу;

є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України;

ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України;

з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів стосовно брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом або його постійним представництвом на території України на користь резидентів;

и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України;

і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення лотереї);

ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертвувань на користь нерезидентів;

й) інші доходи від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, крім доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, переданих, виконаних, наданих резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг із міжнародного зв'язку чи міжнародного інформаційного забезпечення.

Отже, дохід, отриманий від здійснення купівлі-продажу товарів на митній території України в рамках зовнішньоекономічного контракту комісії є доходом комітента (компанії «Ansercone Enterprise LP»). При цьому в розумінні ст. 141 Податкового кодексу України дохід, отриманий нерезидентом за контрактом комісії, не є доходом отриманим нерезидентом із джерелом походження з України, так як абз. «й» п.п. 141.4.1 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України визначає, що до інших доходів від провадження нерезидентом господарської діяльності на території України, що підлягають оподаткуванню на території України, не належать доходи у вигляді виручки.

Оскільки доходи комітента від здійснення купівлі-продажу товарів в рамках договору комісії є виручкою, то такий дохід не має джерела походження з України.

При цьому поняття придбання товару за рахунок нерезидента включає право комісіонера придбавати такі товари за рахунок грошових коштів, отриманих комітентом у вигляді прибутку від здійснення господарських операцій. Експорт товару, придбаного за рахунок нерезидента на користь такого нерезидента, не передбачає надходження виручки за такою господарською операцією. У зв'язку з цим висновки відповідача щодо надходження виручки від компанії «Ansercone Enterprise LP» за експортований товар по контракту комісії № ОC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р. є необґрунтованими.

Чинним законодавством України не встановлено обмежень щодо порядку здійснення оплати товару нерезидентом в рахунок погашення зобов'язань за зовнішньоекономічними операціями.

За таких обставин позивач (комісіонер) має наступні права та обов'язки відповідно до контрактів від 22.01.2016 № ОC-ANS/2201-16, № GC-ANS/2201-16:

- право розпорядження доходом, отриманим від продажу товарів за контрактом комісії № GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р., а саме - право використовувати прибуток від контракту № GC-ANS/2201-16 для придбання товарів на виконання контракту комісії № ОC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р.;

- зобов'язання щодо придбання та експорту товарів за контрактом комісії № ОC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р. на користь компанії «Ansercone Enterprise LP» ;

- право закуповувати товари за контрактом комісії № ОC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р. за власні грошові кошти, грошові кошти, залучені в третіх осіб, грошові кошти, що становлять прибуток від здійснення купівлі-продажу товарів за контрактом комісії № GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р.

Як вбачається з угод купівлі-продажу, бухгалтерських та банківських виписок, наявних у справі, на виконання контракту комісії № ОC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р. у січні, лютому 2016 року позивачем була придбана олія соняшникова. При цьому витрати позивача (комісіонера) на придбання олії соняшникової були відшкодовані йому за рахунок надходження доходу від реалізації товарів за контрактом комісії № GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р.

Також позивачем долучено до матеріалів справи банківські виписки щодо надходження грошових коштів від продажу товарів за контрактом комісії № GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р.

Таким чином, суд вважає, що товар, експортований на користь комітента «Ansercone Enterprise LP» був придбаний за рахунок останнього, оскільки всі витрати на придбання товарів були покриті саме за рахунок грошових коштів комітента (нерезидента).

Доводи відповідача про зарахування позивачем зустрічних однорідних вимог суд відхиляє, з тих підстав, що банк не врахував правової природи грошових коштів, які були використані на придбання товарів, не врахував, що компанія «Ansercone Enterprise LP» отримала право власності на товари, які в подальшому були вивезені за межі митної території України ще у момент отримання комісіонером (позивачем) вказаних товарів на підставі договорів поставки, копії яких містяться в матеріалах справи.

При цьому Інструкцією про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями», затвердженою постановою Правління НБУ від 24.03.1999 р. № 136, не встановлено обмежень щодо способу здійснення нерезидентом оплати за експортною операцією.

На підставі викладеного суд вважає, що товар, експортований за митними деклараціями № 504050000/2016/102085 від 08.04.2016 p.; № 504050000/2016/102147 від 11.04.2016 p.; № 504050000/2016/102135 від 11.04.2016 p.; № 504050000/2016/102138 від 11.04.2016 p.; № 504050000/2016/102229 від 14.04.2016 p.; № 504050000/2016/102230 від 14.04.2016 p.; № 504050000/2016/102228 від 14.04.2016 p.; № 504010000/2016/000882 від 19.04.2016 p.; № 504050000/2016/102429 від 21.04.2016 p.; № 504050000/2016/102431 від 21.04.2016 p.; № 504050000/2016/102563 від 26.04.2016 p.; № 504050000/2016/102811 від 06.05.2016 p.; № 504050000/2016/102812 від 06.05.2016 р., був оплачений нерезидентом за рахунок доходу, отриманого за контрактом комісії від № GC-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р., без прострочення встановленого Постановою Правління Національного банку України № 342 від 08.06.2016 року 90-денного строку для зарахування виручки за зовнішньоекономічним контрактом.

Враховуючи вказані висновку суду у їх сукупності із встановленими обставинами по справі, позовні вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо не зняття зовнішньоекономічних операцій з валютного контролю по митних деклараціях за контрактом № OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача зняти з валютного контролю зовнішньоекономічні операції, оформлені вказаними митними деклараціями за контрактом № OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р., суд зазначає, що порядок та підстави зняття з валютного контролю експортно-імпортних операцій визначається Інструкцією № 136.

Пунктом 2.3 Інструкції № 136 передбачено, що банк знімає експортну операцію резидента з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього.

Оскільки судом встановлено, що оплата товару за зовнішньоекономічним контрактом відбулась за рахунок нерезидента, якому ці товари експортувались, то експортні операції підлягають зняттю відповідачем з валютного контролю, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Та обставина, що з 07.12.2016 р. рішенням Правління Національного Банку України № 468-рш/БТ від 06.12.2012 р. та рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2699 від 06.12.2016 р. ПАТ Банк "Траст" віднесено до категорії неплатоспроможних банків та запроваджено в ньому тимчасову адміністрацію, про що зазначав представник відповідача у судовому засіданні, не має значення для правильного вирішення справи, оскільки банківська ліцензія ПАТ Банк "Траст", на підставі якої останній здійснює валютний контроль в сфері ЗЕД у нього не відкликана та відповідно до приписів чинного законодавства банк продовжує залишатись агентом валютного контролю.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-промислова компанія "Агроресурс" до Публічного акціонерного товариства Банк "Траст" про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Публічного акціонерного товариства Банк "Траст" щодо відмови у знятті з валютного контролю зовнішньоекономічних операцій по контракту № OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р. за митними деклараціями №504050000/2016/102085 від 08.04.2016 p.; № 504050000/2016/102147 від 11.04.2016 p.; № 504050000/2016/102135 від 11.04.2016 p.; № 504050000/2016/102138 від 11.04.2016 p.; № 504050000/2016/102229 від 14.04.2016 p.; № 504050000/2016/102230 від 14.04.2016 p.; № 504050000/2016/102228 від 14.04.2016 p.; № 504010000/2016/000882 від 19.04.2016 p.; № 504050000/2016/102429 від 21.04.2016 p.; № 504050000/2016/102431 від 21.04.2016 p.; № 504050000/2016/102563 від 26.04.2016 p.; № 504050000/2016/102811 від 06.05.2016 p.; № 504050000/2016/102812 від 06.05.2016 р.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство Банк "Траст" зняти з валютного контролю зовнішньоекономічні операції по контракту № OС-ANS/2201-16 від 22.01.2016 р. за митними деклараціями №№504050000/2016/102085 від 08.04.2016 p.; № 504050000/2016/102147 від 11.04.2016 p.; № 504050000/2016/102135 від 11.04.2016 p.; № 504050000/2016/102138 від 11.04.2016 p.; № 504050000/2016/102229 від 14.04.2016 p.; № 504050000/2016/102230 від 14.04.2016 p.; № 504050000/2016/102228 від 14.04.2016 p.; № 504010000/2016/000882 від 19.04.2016 p.; № 504050000/2016/102429 від 21.04.2016 p.; № 504050000/2016/102431 від 21.04.2016 p.; № 504050000/2016/102563 від 26.04.2016 p.; № 504050000/2016/102811 від 06.05.2016 p.; № 504050000/2016/102812 від 06.05.2016 р.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк "Траст" (01014, м. Київ, вул. Болсуновська, 8, ідентифікаційний код 35371070) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-промислова компанія "Агроресурс" (01054, м. Київ, вул. О. Гончара, 36А, офіс 3, ідентифікаційний код 39195809) 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн.. 00 коп. судового збору за подання позову.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні у присутності представників сторін 26 грудня 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 30 грудня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.