ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 р. Справа № 909/898/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул. Дністровська, 28, м. Івано-Франківськ, 76019

до відповідача: Івано-Франківської обласної організації товариства сприяння обороні України, вул. Гетьмана Мазепи, 144, м. Івано-Франківськ, 76018

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004

про стягнення 161134,35 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, (довіреність №б/н від 12.09.16),

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, (довіреність №1/231 від 31.10.16),

від третьої особи - виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради: ОСОБА_3 -

представник, (довіреність №1588/01-20/14в від 16.08.16).

ВСТАНОВИВ:

Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернулося в суд із позовом до Івано-Франківської обласної організації товариства сприяння обороні України про стягнення 161134,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 83 про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 05.11.15 в частині сплати попереднього розміру пайового внеску.

Представник позивача та третьої особи - виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві; просять суд позов задоволити.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позов вх.№ 18949/16 від 27.12.16 та вважає, що у зв"язку із проведенням робіт по будівництву зовнішніх мереж водопроводу та каналізації (від об"єкту будівництва до вул. Гетьмана ОСОБА_4), що передбачено технічними умовами №362 від 03.12.15 та №16 від 03.12.15, Івано-Франківська обласна організація товариства сприяння обороні України не порушила зобов"язання щодо виконання умов договору №83 від 05.11.15 в частині оплати 20% попереднього розміру пайового внеску.

Заперечуючи позов, представник відповідача посилається на те, що 13.01.16 Івано-Франківська обласна організація товариства сприяння обороні України в порядку норм Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності та Положення "Про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста" звернулася до позивача із заявою про зменшення розміру пайової участі на суму вартості робіт пов"язаних з виконанням будівництва інженерних мереж та об"єктів інженерної інфраструктури, що передбачені виданими технічними умовами. Проте, дане звернення залишено позивачем без задоволення. Також звертає увагу суду на те, що з січня 2016 року розпочались позапланові перевірки законності будівництва об"єкта. У зв"язку з чим у відповіді на претензію позивача відповідач просив відстрочити виконання умов договору до вирішення по суті спору щодо законності будівництва спортивно-готельного комплексу, відповіді на яку так і не отримав.

На думку представника відповідача, прострочення зобов"язання по оплаті пайового внеску виникло внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, а тому підстав для відповідальності у Івано-Франківської обласної організації товариства сприяння обороні України по виконанню договору № 83 від 05.11.15 немає та просить в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, подані учасниками процесу та зібрані судом із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

05.11.15 між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, фінансовим управлінням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та Івано-Франківською обласною організацією товариства сприяння обороні України (замовник) укладено договір №83 про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Згідно розділу 1 договору, замовник, що здійснює будівництво спортивно-готельного комплексу з вбудованими приміщеннями соціально-побутового призначення (І-ІІ черги) на вул. ОСОБА_4, поруч буд.144, в порядку та на умовах, визначених договором, бере участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська.

У відповідності до пунктів 3.1. та 3.2. договору, розрахунок попереднього розміру пайового внеску здійснюється відповідно до додатку 1 до договору. Попередній розмір пайового внеску складає 674857,54 грн. Величина пайового внеску визначена на підставі нормативів для одиниці створеної потужності (функціональної одиниці виміру) затвердженої рішенням виконавчого комітету міської ради від 21.01.08 №23 у сумі 2000,00 грн.

Пунктом 3.3. договору, замовник сплачує 20 % попереднього розміру пайового внеску у сумі 134971,51 грн. протягом 30-ти робочих днів з моменту реєстрації договору.

Всупереч умов договору, замовник прийняті на себе договірні зобов"язання належним чином не виконав, у зв"язку із чим 25.01.16 фінансовим управлінням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на адресу відповідача направлено претензію-вимогу №2-15/49 щодо погашення заборгованості в розмірі 134971,51 грн. у десятиденний термін з моменту отримання вимоги, докази направлення долучено до матеріалів справи.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір та інші правочини.

Згідно ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Наведена правова норма кореспондується зі ст.509 Цивільного кодексу України: зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений момент пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Наведена правова норма кореспондується зі ст.193 Господарського кодексу України, якою встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобовязань не надав, доводи позивача не спростував.

Щодо заперечень відповідача, слід зазначити наступне.

Відповідач, посилаючись на п. 5 ст. 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", яким встановлено, якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються у комунальну власність, вважає, що має право на зменшення розміру пайового внеску, проте станом на час розгляду справи позивачем рішення щодо зменшення розміру пайового внеску не прийнято; змін до договору не внесено, що підтверджено представниками сторін в судовому засіданні. Також не подано суду належних та допустимих документальних доказів щодо законності чи незаконності будівництва об"єкта.

Отже, в силу ст. 204 ЦК України, договір № 83 про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 05.11.15 є правомірним правочином, умови якого підлягають виконанню.

За наведених обставин та правових норм, заперечення відповідача наведені у відзиві на позов та в судовому засіданні не спростовують доводів позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання перед позивачем щодо сплати пайового внеску не виконав, станом на дату судового засідання заборгованість відповідача перед позивачем становить 134971,51 грн., розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи.

З огляду на встановлення судом факту порушення відповідачем договірних зобов"язань щодо сплати 20% попереднього розміру пайового внеску, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 134971,51 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Пункт 6 ст.231 ГК України визначає, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В силу ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст.549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 5.1. договору № 83 про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста - при простроченні платежу, визначеного пунктами 3.3, 3.5 договору, замовник сплачує до міського бюджету суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми та пеню у розмірі 120% річних облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен прострочений день.

На підставі зазначеного пункту договору та правових норм, позивачем нараховано відповідачу 16770,65 грн. - пені за період з 18.12.15-18.06.16, 3318,47 грн.- 3% річних за період з 18.12.15 по 29.09.16 та 6073,72 грн. - інфляційних втрат за січень- вересень 2016 року.

З огляду на вимоги частини 1 статті 4-7 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого позивачем нарахування таких сум, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Судом перевірено правильність нарахування позивачем пені та задоволено за розрахунком позивача, який наявний в матеріалах справи та є арифметично вірним.

Судом, на підставі ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, перевірено правильність нарахування позивачем 3% річних, які згідно арифметичного розрахунку, проведеного судом за допомогою ІПС "Законодавство" менші за суму заявлену позивачем до стягнення, тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення 3% річних у сумі 3175,54 грн. В решті суми нарахованих 3% слід відмовити.

Також судом, перевірено правильність нарахування інфляційних втрат, які згідно арифметичного розрахунку, проведеного судом за допомогою ІПС "Законодавство" перевищують суму інфляційних втрат заявлену позивачем до стягнення, тому суд задовольняє вимоги щодо стягнення інфляційних збитків в сумі 6073,72 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог.

За таких обставин, позов підлягає до часткового задоволення в сумі 160991,42 грн., з яких: 134971,51 грн. - основного боргу, 3175,54 грн. - 3% річних, 6073,72 грн. - інфляційних нарахувань та 16770,65 грн. - пені.

Відповідно до приписів, встановлених ст. 49 ГПК України, судові витрати слід покласти на сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до 124 Конституції України, ст. 11, 509, 526, 530, 546, 547, 610, 612, 614, 625, 629 ЦК України, ст. 173, 193, 216, 230, 231,232 ГК України, керуючись ст. 4-7, 43, 49, 55, 75, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до Івано-Франківської обласної організації товариства сприяння обороні України про стягнення 161134,35 грн. задовольнити частково.

Стягнути із Івано-Франківської обласної організації товариства сприяння обороні України, вул. Гетьмана Мазепи, 144, м. Івано-Франківськ, 76018 (код 02727367) на користь фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул. Дністровська, 28, м. Івано-Франківськ, 76019 (код 02314062, одержувач платежу: МБ м. Івано-Франківська 24170000, код 37952250, розрахунковий рахунок 0002 МФО 836014 УДКСУ в м. Івано-Франківську призначення платежу: на інфраструктуру міста ) - 134971,51 (сто тридцять чотири тисячі дев'ятсот сімдесят одну гривню п'ятдесят одну копійку) заборгованості, 3175,54 (три тисячі сто сімдесят п'ять гривень п'ятдесят чотири копійки) - 3% річних, 6073,72 (шість тисяч сімдесят три гривні сімдесят дві копійки) - інфляційних втрат та 16770,65 (шістнадцять тисяч сімсот сімдесят гривень шістдесят п'ять копійок) пені, а також 2414,87 (дві тисячі чотириста чотирнадцять гривень вісімдесят сім копійок) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині позовних вимог про стягнення 142,93 (ста сорока двох гривень дев'яноста трьох копійок) 3% річних - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.12.16

Суддя Максимів Т. В.