ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" листопада 2016 р.Справа № 916/1141/16

Колегія суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючого судді Шаратова Ю.А., суддів Никифорчука М.І. та Степанової Л.В., розглянувши справу за позовом: ОСОБА_1 (АДРЕСА_4 ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Главбуд Плюс" (65082, м. Одеса, вул. Сабанєєв міст, 5/7, кв. 2, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне територіальне управління юстиції в Одеській області (65036, м. Одеса, вул. Старицького, 10-а),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 АДРЕСА_5

третя особа, яка не заявляє само стійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 АДРЕСА_6

про визнання недійсними рішення загальних зборів засновників та про зобов'язання вчинити певні дії

Представники:

Від позивача - не з'явився;

Від відповідача - Оськін М.Д. (довіреість від 19.05.2016);

Від третьої особи (Головного територіального управління юстиції в Одеській області) - не з'явився;

Від третьої особи (ОСОБА_2) - не з'явився;

Від третьої особи (ОСОБА_3) - не з'явився.

Суть спору:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Главбуд Плюс" (далі - Відповідач) про:

- визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Главбуд Плюс" затвердженого протоколом № 3 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Главбуд Плюс" від 01.06.2007;

- відсторонення ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю „Главбуд Плюс" (), місце реєстрації: АДРЕСА_2;

- зобов'язання державного реєстратора відділу Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції виключити з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців запис про ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в графі „ПІБ керівника юридичної особи" та в графі „прізвище, ім'я та по батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому, числі підписувати договори та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи" Товариства з обмеженою відповідальністю „Главбуд Плюс" (), місце реєстрації: АДРЕСА_3;

- зобов'язання державного реєстратора відділу Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції включити в Єдиний державний реєстр юридичних та фізичних осіб-підприємців запис про ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) в графу „ПІБ керівника юридичної особи" та в графу „прізвище, ім'я та по батькові осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому, числі підписувати договори та наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи" Товариства з обмеженою відповідальністю „Главбуд Плюс" (), місце реєстрації: АДРЕСА_3.

Ухвалою суду від 06.05.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне територіальне управління юстиції в Одеській області та призначено судове засідання на 25.05.2016.

Ухвалою суду від 25.05.2016 відкладено розгляд справи на 14.06.2016.

Ухвалою суду від 14.06.2016 відкладено розгляд справи на 29.06.2016.

Ухвалою суду від 29.06.2016 продовжено строк розгляду спору на 15 календарних днів до 14.07.2016 та відкладено розгляд справи на 11.07.2016.

Ухвалою суду від 11.07.2016 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

11.07.2016 позивачем подано Доповнення до позовної заяви про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників (вх. № 17223/16 від 11.07.2016), в якому він просить суд замінити в позовній заяві орган виконання рішення з державного реєстратора відділу Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції на державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

Ухвалою суду від 11.07.2016 призначено справу № 916/1141/16 до колегіального розгляду.

За результатами автоматизованого розподілу визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Шаратов Ю.А., судді Степанова Л.В. та Волков Р.В.

Ухвалою суду від 13.07.2016 прийнято справу до свого провадження у вказаному вище складі колегії суддів та призначено її до розгляду на 25.08.2016.

Ухвалою суду від 25.08.2016 відкладено розгляд справи на 07.09.2016.

Розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Одеської області від 07.09.2016 № 802 у зв'язку з перебуванням судді Волкова Р.В. на лікарняному, який є членом колегії у розгляді справи № 916/1141/16, призначено повторний автоматичний розподіл справи для визначення нового складу колегії.

За результатами автоматизованого розподілу визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Шаратов Ю.А., судді Никифорчук М.І. та Степанова Л.В.

Ухвалою суду від 08.09.2016 прийнято страву № 916/1141/16 до свого провадження у вказаному вище складі колегії суддів та призначено її до розгляду на 22.09.2016.

Розгляд справи відкладався ухвалами суду від 22.09.2016 на 11.10.2016, від 11.10.2016 на 26.10.2016, від 26.10.2016 на 07.11.2016.

Позивач явку свого повноважного представника у судове засідання 07.11.2016 не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином /т. ІІІ а.с. 240/.

Позовні вимоги з посиланням на статтю 124 Конституції України, статті 41, 42, 59, 60, 61 Закону України «Про господарські товариства» обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 як учасник ТОВ „Главбуд Плюс" не повідомлявся про час і місце проведення загальних зборів товариства, що проводилися 01.06.2007, порядок денний йому не був повідомлений, на самому зібранні його не було, оригінал протоколу він ніколи не бачив та не ставив підписів на ньому або на будь яких документах, які б свідчили про його бажання призначити на посаду директора товариства ОСОБА_3

Позовні вимоги про зобов'язання державного реєстратора вчинити певні дії, із посиланням на пункт 2 частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», обґрунтовані необхідністю скасування відомостей в Єдиному державному реєстрі про призначення директором ТОВ „Главбуд Плюс" ОСОБА_3 та неможливістю залишити в реєстрі графу де вказується директор порожнею.

Заперечуючи проти заяви Відповідача про застосування позовної давності, Позивач заявив клопотання від 14.06.2016 про визнання причини пропуску ОСОБА_6 строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновлення даного строку /т. І а.с. 112/. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що Позивач ніколи не бачив жодного оригіналу документа на підставі якого було змінено директора ТОВ „Главбуд Плюс", здійсненням контролю за господарською діяльністю підприємства ОСОБА_3 на посаді виконавчого директора, а також виявленням факту існування запису про зміну директора від 03.06.2005 в Єдиному держаному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців лише в рамках цього судового процесу, що на думку Позивача, доводить що ОСОБА_1 не знав та не міг знати до середини 2014 року про заміну директора.

Представник Відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. У відзиві на позовну заяву від 25.05.2016 (вхід. від 07.06.2016 № 14152/16) Відповідач, заперечуючи проти доводів Позивача про те, що він як учасник ТОВ „Главбуд Плюс" не повідомлявся про час і місце проведення та порядок денний загальних зборів товариства, а також про відсутність Позивача на самому зібранні, не підписання ним протоколу цих зборів від 01.06.2007 № 3, та необізнаність про існування оригіналу цього протоколу, вказує на те, що ОСОБА_1 неодноразово, у власноруч підписаних позовних заявах про звільнення та відсторонення ОСОБА_3 з посади директора, які знаходяться у матеріалах цивільних справ № 521/19272/14-ц, № 522/5884/15-ц, № 520/10233/15-ц, стверджував, що саме на підставі протоколу № 3 загальних зборів товариства ОСОБА_3 було призначено на посаду директора, та надавав до цих позовів копію зазначеного протоколу.

Відповідач також, із посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 12.01.2010 № 1-рп/2010 у справі № 1-2/2010, пункт 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 № 4, зазначає про наявність, на його думку, підстав про припинення провадження у справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України в частині позовної вимоги про відсторонення ОСОБА_3 з посади директора ТОВ „Главбуд Плюс".

Окрім того, Відповідач зазначає, що позовні вимоги про зобов'язання державного реєстратора внести відомості до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак, в частині цих вимог, на його думку, також наявні підстави про припинення провадження у справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Також, У відзиві на позовну заяву від 25.05.2016 (вхід. від 07.06.2016 № 14152/16) та у Заяві про сплив позовної давності від 25.08.2016 (вхід. від 05.09.2016 № 21544/16) Відповідачем зроблено заяви про застосування позовної давності відповідно до частини третьої статті 267 Цивільного кодексу України /т. І а.с. 81-85, т. IІ а.с. 207-209/.

За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (пункт 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду Одеської області „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18).

Третя особа - Головне територіальне управління юстиції в Одеській області явку свого повноважного представника до судового засідання не забезпечило, про причини неявки суд не повідомило. Докази направлення судової кореспонденції Головному територіальному управлінню юстиції в Одеській області підтверджується Реєстром вихідної поштової кореспонденції за 27.10.2016 (т. ІV а.с. 18). У письмових поясненнях від 23.08.2016 № 11-20/6649 (вхід. від 25.08.2016 № 20731/16) повідомило суд, що до компетенції Головного територіального управління юстиції в Одеській області не відноситься вирішення питань, що стосуються предмета позову ОСОБА_1 /т. І а.с. 172-175/.

Третя особа - ОСОБА_3 явку свого повноважного представника до судового засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Докази направлення судової кореспонденції ОСОБА_3 підтверджується Реєстром вихідної поштової кореспонденції за 27.10.2016 (т. ІV а.с. 18).

Третя особа - ОСОБА_2 явку свого повноважного представника до судового засідання не забезпечила. На адресу суду надійшов конверт разом із ухвалою від 26.10.2016 з відміткою пошти „за зазначеною адресою не проживає". Докази направлення судової кореспонденції ОСОБА_2 підтверджується Реєстром вихідної поштової кореспонденції за 27.10.2016 (т. ІV а.с. 18).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника Відповідача, суд

в с т а н о в и в :

Відповідно до пунктів 1.1, 6.3 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛАВБУД ПЛЮС», у редакції, затвердженій Загальними зборами учасників, Протокол від 30.05.2005 № 1, зареєстрованого 01.06.2005, номер запису 1008370, із змінами до Статуту, державну реєстрацію яких проведено 12.01.2006, номер запису 3008370, учасниками цього товариства є: ОСОБА_2 із часткою у розмірі 7 000,00 грн. (50%) та ОСОБА_1 із часткою у розмірі 7 000,00 грн. (50%) /т. ІІ а.с. 51-64, 82/.

У матеріалах справи наявна фотокопія Протоколу Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛАВБУД ПЛЮС» від 01.06.2007 № 3, на якій наявний напис «згідно з оригіналом», виконаний представником ОСОБА_6 на підставі довіреності ОСОБА_7 /т. І а.с. 32/.

Зі змісту вказаної фотокопії вбачається, що протокол № 3 датований 01.06.2007, місце складання - м. Одеса. В ньому зазначено про присутність ОСОБА_2 (50 %) та ОСОБА_1 (50 %), а також порядок денний: « 1. Про звільнення з посади виконавчого Директора та призначення Директора».

У фотокопії протоколу від 01.06.2007 № 3 зазначено, що: «СЛУХАЛИ: ОСОБА_1 з пропозицією звільнити з посади виконавчого Директора та призначити на посаду Директора пана ОСОБА_3, НОМЕР_4, виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в одеській області 05 травня 2004 року, ідентифікаційний код: НОМЕР_2. ГОЛОСУВАЛИ: «За» - одноголосно. ПОСТАНОВИЛИ: звільнити з посади виконавчого Директора та призначити на посаду Директора пана ОСОБА_3, НОМЕР_4, виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в одеській області 05 травня 2004 року, ідентифікаційний код: НОМЕР_2».

Під вищевказаним текстом у фотокопії протоколу від 01.06.2007 № 3 наявні підписи напроти прізвищ, імен, по батькові, ОСОБА_2 і ОСОБА_1, а також відбиток печатки ТОВ «ГЛАВБУД ПЛЮС» (ідентифікаційний код № 31997824).

Пунктом першим частини першої статті 116 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, зокрема, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 58 Закону України «Про господарські товариства» від 19.09.1991 № 1576-XII, з наступними змінами та доповненнями, вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі.

Частинами першою, другою, п'ятою статті 61 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Позачергові загальні збори учасників скликаються головою товариства при наявності обставин, зазначених в установчих документах, у разі неплатоспроможності товариства, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси товариства в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення статутного капіталу. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Згідно із частиною п'ятою статті 60 Закону України «Про господарські товариства» голова зборів товариства організує ведення протоколу. Книга протоколів має бути у будь-який час надана учасникам товариства. На їх вимогу повинні видаватися засвідчені витяги з книги протоколів.

Пунктами 9.2, 9.3, 9.8 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛАВБУД ПЛЮС», у редакції, затвердженій Загальними зборами учасників, Протокол від 30.05.2005 № 1, зареєстрованого 01.06.2005, номер запису 1008370, встановлено, що Вищим органом управління є збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх частки в статутному капіталі. Збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш, як 60 % голосів.

Судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: - порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; - позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; - порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 № 13).

Рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону про господарські товариства. Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 № 13).

Отже, суд має встановити фактичні обставини, з якими закон пов'язує визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, а тому для з'ясування наявності чи відсутності таких обставин, суд повинен, зокрема, дослідити такий акт, його зміст, зафіксований у відповідному протоколі, та надати йому правову оцінку. У даному випадку, дослідження оригіналу протоколу Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛАВБУД ПЛЮС» від 01.06.2007 № 3, а також призначення на підставі цього оригіналу судової технічної експертизи документу та судової почеркознавчої експертизи, має значення для встановлення обставин прийняття участі Позивача у загальних зборах.

За змістом позовної заяви ОСОБА_1 заперечує свою участь 01.06.2007 у загальних зборах учасників ТОВ „Главбуд Плюс". Тому, з огляду на наведені обставини, що викликають у суду обґрунтовані сумніви щодо відповідності поданої копії протоколу від 01.06.2007 № 3 оригіналові, ухвалою від 06.05.2016 було зобов'язано позивача надати суду оригінали документів, доданих до позовної заяви (для огляду у судовому засіданні). Проте, вказані вимоги суду виконані не були, та оригінал протоколу Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛАВБУД ПЛЮС» від 01.06.2007 № 3 не був наданий.

Згідно із статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, а разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях, установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог. У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору (пункт 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18).

Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності). Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу (пункт 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18).

Представник позивача ОСОБА_7 надав письмові пояснення від 25.10.2016 (вхід. від 25.10.2016 № 26102/16), в яких повідомив суд про те, що оригінал протоколу Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛАВБУД ПЛЮС» від 01.06.2007 № 3 у сторони позивача відсутній, а копія вказаного протоколу у додатках до позовної заяви була засвідчена написом „згідно з оригіналом" помилково /т. ІІІ а.с. 213/. Тобто, при засвідченні фотокопії протоколу Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛАВБУД ПЛЮС» від 01.06.2007 № 3, її відповідність оригіналу представником позивача ОСОБА_7 не перевірялась.

За відсутності оригіналу протоколу Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛАВБУД ПЛЮС» від 01.06.2007 № 3, та невідповідності наданої суду його копії нормативно встановленим вимогам щодо посвідчення, фотокопія цього протоколу, яка знаходиться у матеріалах справи, не може вважатись належним і допустимим доказом, зокрема, прийняття загальними зборами товариства відповідних рішень, і не береться судом до уваги у вирішенні спору. Отже, у матеріалах справи відсутні належні й допустимі докази на підтвердження обставин прийняття рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Главбуд Плюс", оформленого протоколом від 01.06.2007 № 3.

Не може бути визнано недійсним рішення, яке не прийнято.

З огляду на встановлені судом обставини не прийняття рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Главбуд Плюс", оформленого протоколом від 01.06.2007 № 3, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання цього рішення недійсним.

Внаслідок відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним рішення Загальних зборів ТОВ „Главбуд Плюс", оформленого протоколом від 01.06.2007 № 3, не підлягає задоволенню й, заявлена як похідна, вимога про відсторонення ОСОБА_3 з посади директора цього товариства. Окрім того, слід зазначити, що Позивачем не доведено, що саме на підставі рішення Загальних зборів учасників ТОВ „Главбуд Плюс", оформленого протоколом від 01.06.2007 № 3, ОСОБА_3 був призначений на посаду директора вказаного товариства. Адже, у матеріалах реєстраційної справи, які були досліджені та долучені судом до цієї судової справи, наявні документи, датовані раніше, а саме, довіреності від 30.05.2005 на ім'я ОСОБА_8 та від 28.12.2005 на ім'я ОСОБА_9, видані ТОВ „Главбуд Плюс" для представництва його інтересів з питань реєстрації змін до статутних документів, підписані від імені товариства ОСОБА_3, як його директором /т. ІІ а.с. 67, 86/.

Неправильним є посилання Відповідача на Рішення Конституційного Суду України від 12.01.2010 № 1-рп/2010 у справі № 1-2/2010, та пункт 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» від 25.02.2016 № 4, оскільки, у даному випадку надавалося офіційне тлумачення та роз'яснення частині третій статті 99 Цивільного кодексу України, у редакції, яка діяла до набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13.05.2014 № 1255-VII.

Суд не приймає довід Відповідача про наявність підстав для припинення провадження у справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України в частині вимог про зобов'язання державного реєстратора внести відомості до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3, частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів відноситься розгляд справ, у яких хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства. Проте, у цій справі Позивачем на свій розсуд визначено лише одного відповідача - ТОВ „Главбуд Плюс", та не заявлено вимог до будь-якої іншої особи, зокрема, такої, що здійснює владні управлінські функції. Оскільки внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (проведення реєстраційних дій) відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV відноситься до компетенції держаного реєстратора, ТОВ „Главбуд Плюс" не є належним відповідачем за вимогами про зобов'язання державного реєстратора внести (включити/виключити) відомості (записи) щодо керівника юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців. А відтак, в частині цих вимог позов також не підлягає задоволенню.

Не підлягають задоволенню зроблені у відзиві на позовну заяву від 25.05.2016 (вхід. від 07.06.2016 № 14152/16) і у Заяві про сплив позовної давності від 25.08.2016 (вхід. від 05.09.2016 № 21544/16) заяви Відповідача про застосування позовної давності, а також клопотання Позивача від 14.06.2016 про визнання причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав і законних інтересів поважними та поновлення даного строку, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 256, частини першої статті 257, частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із частинами третьою, четвертою та п'ятою статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності (пункт 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 № 10, із змінами, внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України від 10.07.2014 № 6).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (пункт 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 № 10).

З огляду на те, що судом встановлено відсутність порушення прав Позивача, позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав їх необґрунтованості.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у позові в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при відмові в позові покладаються на Позивача.

Повне рішення, у зв'язку із перебуванням членів колегії судді Никифорчука М.І. на тривалому лікарняному та судді Степанової Л.В. у відпустці, складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 30 січня 2017 р.

Керуючись пунктом першим частини першої статті 116, частиною першою статті 256, частиною першою статті 257, частиною першою статті 261, частинами третьою, четвертою, п'ятою статті 267 Цивільного кодексу України, частинами першою, четвертою статті 58, частиною п'ятою статті 60, частинами першою, другою, п'ятою статті 61 Закону України «Про господарські товариства» від 19.09.1991 № 1576-XII, частиною другою статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV, пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 № 13, пунктом 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18, пунктом 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 № 10, із змінами, внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України від 10.07.2014 № 6, пунктом 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду Одеської області „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18, статтями 32, 33, 34, 36, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Головуючий Ю.А. Шаратов

Суддя М.І. Никифорчук

Суддя Л.В. Степанова