ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2016 р. Справа № 922/1519/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І. В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.

при секретарі Марченко В.О.

за участю представників:

боржника-СівтуновоїО.А.,за довіреністю від 20.01.2016 р., ;

стягувача - ОСОБА_1, за довіреністю від 18.01.2016 р. №29;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Харківський області (вх. №3303 Х/2-8) на ухвалу господарського суду Харківської області від 29 листопада 2016 року у справі № 922/1519/14

за позовом Приватного підприємства "Охоронне агентство "Кратос", м. Харків,

до Головного управління юстиції у Харківський області, м. Харків,

про стягнення 297411,29 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.11.2016 року по справі № 922/1519/14 (суддя Кухар Н.М.) задоволено заяву Приватного підприємства "Охоронне агентство "Кратос" про відновлення пропущеного строку для предявлення до виконання наказу господарського суду Харківської області № 922/1519/14 від 27.05.2014 р. Відновлено пропущений строк для пред'явлення до виконання наказу господарського суду Харківської області № 922/1519/14 від 27.05.2014 року. Встановлено строк для пред'явлення до виконання наказу господарського суду Харківської області № 922/1519/14 від 27.05.2014 р. - до 30.11.2017 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Головне управління юстиції у Харківський області звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 29.11.2016 року по справі № 922/1519/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Приватного підприємства "Охоронне агентство "Кратос".

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми процесуального права, що згідно статті 104 Господарського процесуального Кодексу України є підставою для її скасування.

Стягувач у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти її задоволення заперечує, просить оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Харківської області від 14.05.2014р. по справі № 922/1519/14 були повністю задоволені позовні вимоги Приватного підприємства "Охоронне агентство "Кратос", м.Харків, до Головного управління юстиції у Харківській області про стягнення заборгованості за Договором про охорону об'єкта з використанням охоронно-тривожної сигналізації та фізичної охорони серія ОТС-ОО № 23/04-13 від 23.04.2013р. та з відповідача присуджено на користь позивача 127119,37 грн. основного боргу; 14092,39 грн. пені; 9912,71 грн. інфляційного збільшення суми заборгованості; 3509,45 грн. - 3% річних, а також 3092,68 грн. витрат з оплати судового збору.

27.05.2014р. на виконання вищевказаного рішення суду виданий відповідний наказ, строк пред'явлення якого до виконання відповідно до п. 2 ч. 1 чинної на зазначену дату статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-ХІУ було встановлено один рік - до 28.05.2015 р.

29.09.2014р., тобто в межах встановленого строку, стягувач подав наказ господарського суду для виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 08.10.2014р. з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 27.05.2014р. по справі № 922/1519/14 було відкрито виконавче провадження № 45123270.

25.02.2016р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову про скасування процесуального документу, а саме постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.10.2014р., а також постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП № 45123270 з посиланням на те, що згідно ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі ч. 2 ст. 3, ч. 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. № 606-ХІУ (в редакції, що діяла на час прийняття вказаних постанов), положень Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників", 09.09.2016р. стягувачем було направлено до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області на виконання наказ на примусове виконання рішення, виданий господарським судом Харківської області 27.05.2014 р. по справі № 922/1519/14.

19.09.2016р. стягувач отримав лист Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області № 12-18/700-6808 від 15.09.2016р., яким було відмовлено в прийнятті до провадження наказу та повернено надані стягувачем документи. Як на підставу відмови у прийнятті до виконання виконавчого документу Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області посилалось на положення ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", в якій зазначено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, та положення п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України № 845 про те, що орган Казначейства повертає виконавчий документ у разі, якщо його пред'явлено до виконання з пропущенням установленого строку.

Відповідно до вимог ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 116 ГПК України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого наказу, який є виконавчим документом.

Стягувач, посилаючись на те, що зазначений наказ та відповідну заяву було ним надано до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області на виконання 29.09.2014р. (в установлений законодавством термін), та з виконання даного виконавчого документу було відкрито виконавче провадження, проте майже через півтора роки - 25.02.2016р. державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, вважає, що період з 29.09.2014р. по 25.02.2016р. не може бути зарахованим у термін, що надається стягувачу для пред'явлення наказу до виконання.

Зважаючи на наведене, стягувач зазначає, що у зв'язку з простроченням термінів подачі ним наказу до виконання та отриманням наказу від Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області лише 25.02.2016р. (тобто через дев'ять місяців після закінчення встановленого строку для його пред'явлення до виконання) він з незалежних від нього причин був позбавлений можливості пред'явити наказ до виконання за належною підвідомчістю у встановлений строк, у звязку з чим просив суд поновити строк предявлення наказу до виконання.

Господарський суд першої інстанції, пославшись на те, що стягувач з незалежних від нього причин був позбавлений можливості пред'явити наказ до виконання за належною підвідомчістю у встановлений строк з вищенаведених причин, задовольнив зазначену заяву та поновив строк предявлення наказу до виконання на підставі ч. 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла до 05.10.2016 р. та статті 119 Господарського процесуального кодексу України. При цьому господарський суд першої інстанції виходив з того, що стягувачем з поважних причин пропущено встановлений абз. 2 ч. 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 р. річний строк предявлення наказу до виконання.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що на час подання стягувачем заяви про поновлення строку предявлення наказу до виконання (23.11.2016 р.) та прийняття господарським судом першої інстанції оскаржуваної ухвали від 29.11.2016, діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII, який набрав чинності з 05.10.2016 р.

Так, пунктом 2 Прикінцевих та Перехідними положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII визнано таким, що втратив чинність (крім статті 4) з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 р.

Пунктом 5 Прикінцевих та Перехідними положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частиною 1 статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісії по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Пунктом 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів зокрема з бюджетних установ, якою є боржник у цій справі, визначено, що виконавчі документи предявляються до виконання у строки, встановлені статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII.

Частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII передбачено, що стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем подання.

Відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення. Заява розглядається у засіданні господарського суду, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач і боржник. Неявка боржника і стягувача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

За результатами розгляду заяви виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві і боржнику.

Зважаючи на норму ч. 1 статті 12, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII, п. 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845, трирічний строк предявлення наказу господарського суду Харківської області № 922/1519/14 від 27.05.2014 р. до виконання закінчується 28.05.2017 р., а тому на момент звернення стягувача із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення цього наказу до виконання (23.11.2016 р.) цей строк не було пропущено, відповідно й відсутні правові підстави для його поновлення.

Таким чином, господарський суд першої інстанції внаслідок неправильного застосування норм процесуального права оскаржуваною ухвалою безпідставно задовольнив заяву стягувача про поновлення строку предявлення наказу господарського суду Харківської області № 922/1519/14 від 27.05.2014 р. до виконання, який не було пропущено, у звязку з чим ця ухвала підлягає скасуванню, а зазначена заява- залишенню без задоволення.

Зважаючи на наведене, керуючись, ст. 49, п. 2 статті 103, п. 4 ч. 1 статті 104, статтями 105, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Харківський області задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 29 листопада 2016 року у справі № 922/1519/14 скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви Приватного підприємства "Охоронне агентство "Кратос" про відновлення пропущеного строку для предявлення до виконання наказу господарського суду Харківської області № 922/1519/14 від 27.05.2014 р.

Стягнути з Приватного підприємства «Охоронне агентство «Кратос» ( 61145 м. Харків, вул. Новгородська,2) на користь Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого,16 ) 1378 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Тарасова І. В.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Пуль О.А.