ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.2016р. Справа № 905/2691/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніна Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Словянського управління по газопостачанню та газифікації

до відповідача: Комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал»

про стягнення 103 933,13 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю від 11.04.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю № 1 від 08.07.2016р.

Суть спору: ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Словянського управління по газопостачанню та газифікації звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з КП Словянської міської ради «Словміськводоканал» 103 933,13 грн., з яких: 83 613,39 грн. основний борг за природний газ, 15 216,20 грн. пеня, 1 422,61 грн. 3 % річних, 3 680,93 грн. інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору на постачання природного газу № 006 від 01.01.2016р. в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого природного газу.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.09.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 905/2691/16 та розгляд справи призначений на 18.10.2016р.

18.10.2016р. за вх. № 29962/16 господарський суд одержав клопотання відповідача, згідно з яким останній просить суд припинити провадження у справі № 905/2691/16 з посиланням на сплату відповідачем заборгованості в повному обсязі. В додаток до клопотання надано платіжні доручення № 28 від 12.10.2016р., № 13 від 17.10.2016р., № 14 від 17.10.2016р., акти звірки розрахунків по постачанню газу станом на 12.10.2016р. та на 18.10.2016р., Статут КП Словянської міської ради «Словміськводоканал», довідку про взяття на облік платника податків від 29.01.2013р. № 10/10/18-314-17, витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо відповідача у справі, свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100090185 від 18.01.2008р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.10.2016р. розгляд справи відкладений на 17.11.2016р.

17.11.2016р. господарський суд одержав від позивача:

- за вх. № 32924/16 письмові пояснення, в яких позивач посилається на те, що в банківських виписках, доданих до позовної заяви, відповідачем помилково визначено призначення платежу «за договором № 006 від 01.05.2015р.», фактично оплата проводилася за договором № 006 від 01.01.2016р. за постачання газу.

- за вх. № 32921/16 супровідний лист з додатком документів, а саме довіреностями від 11.04.2016р. та від 08.08.2016р., актом звірки розрахунків станом 11.10.2016р., банківськими виписками за період з 13.09.2016р. по 30.09.2016р., витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо відповідача у справі, витягом з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо відповідача у справі, випискою з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо відповідача у справі, запитом Словянського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» від 06.10.2016р. № 1871/04 про надання інформації, фіскальним чеком від 12.04.2016р., відповіддю Донецької дирекції центру поштового звязку № 11 від 12.10.2016р. № 09/7-3, актами розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін від 28.09.2015р. № 105, від 29.08.2016р. № 553, ліцензіями НКРЕ серії АВ № 527214 від 19.04.2010р., № 527212 від 19.04.2010р., наказами ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» «про формування цін на природний газ», постановами КМУ від 01.10.2015р. № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), постановами НКРЕКП від 29.12.2015р. № 3165 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ «Донецькоблгаз», від 29.12.2015р. № 3159 «Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільчими трубопроводами».

- за вх. № 32915/16 заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою позивач просить суд стягнути з відповідача 21 155,38 грн., з яких: 17 393,76 грн. пеня, 1 638,58 грн. 3 % річних, 2 123,04 грн. інфляційні втрати з посиланням на оплату відповідачем основного боргу в повному обсязі та на здійснення позивачем перерахунку пені, 3% річних, інфляційних втрат. В додаток до заяви надано уточнені розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Заява позивача про зменшення позовних вимог за вх. № 32915/16 від 17.11.2016р. відповідає ст. 22 ГПК України та прийнята господарським судом до розгляду.

17.11.2016р. господарський суд одержав від відповідача:

- за вх. № 32925/16 - письмові пояснення, в яких відповідач посилається на те, що в банківських виписках, доданих до позовної заяви, відповідачем помилково визначено призначення платежу «за договором № 006 від 01.05.2015р.», фактично оплата проводилася за договором № 006 від 01.01.2016р. за постачання газу.

- за вх. № 32955/16 клопотання, в якому відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 17 000 грн. з посиланням на те, що відповідач є містоутворюючим підприємство, а також на тяжкий фінансовий стан, на відсутність завданих позивачу збитків внаслідок прострочення оплати вартості природного газу. В додаток до клопотання надано Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2016р., Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30.09.2016р., платіжні доручення № 21 від 11.10.2016р., № 43 від 03.10.2016р.

Представник позивача у судовому засіданні 17.11.2016р. підтримав вимоги, викладені у заяві про зменшення позовних вимог, просив суд їх задовольнити, проти клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій заперечив.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.11.2016р. просив суд припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу, підтримав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, просив суд його задовольнити. Також представник відповідача надав суду усні пояснення, згідно з якими у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач просить зменшити саме розмір пені на 17 000 грн.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 17.11.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

01.01.2016р. між ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Словянського управління по газопостачанню та газифікації (постачальник, позивач) та КП Словянської міської ради «Словміськводоканал» укладений договір на постачання природного газу № 006, відповідно до умов 1.1. якого постачальник постачає природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається сторонами в додатку 1 до договору (п.1.2 договору).

Договірні обсяги постачання газу споживачу наводяться в додатку 2 до договору. (п. 2.1. договору).

Відповідно до умов п. п. 2.6., 2.9. договору послуги з постачання газу підтверджується підписаним сторонами актом приймання передачі газу, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору; акти приймання передачі є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Згідно з умовами п.п. 4.1., 4.2. розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюється за вільними цінами, які визначаються у первинних документах до цього договору (рахунках, листах, додаткових угодах тощо); у випадках, передбачених законодавством до ціни на природний газ додаються: збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ, тариф на транспортування газу магістральними трубопроводами, максимальна торгова націнка постачальника природного газу із спеціальними обовязками ПАТ «Донецькоблгаз», податок на додану вартість.

Ціна за 1000 куб. м. природного газу складає 6 474 грн. (з ПДВ 7 768,80 грн.), крім того збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тариф на транспортування магістральними трубопроводами та максимальна торгова націнка постачальника природного газу із спеціальними обовязками ПАТ «Донецькоблгаз», податок на додану вартість, збір у вигляді цільової набавки до затвердженого тарифу на природний газ 2% (129,48 грн. без ПДВ, з ПДВ 155,38 грн.), тариф транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» - 434,40 грн. без ПДВ (з ПДВ 521,28 грн.), максимальна торгова націнка постачальника природного газу із спеціальними обовязками ПАТ «Донецькоблгаз» - 54,60 грн. без ПДВ (з ПДВ 65,52 грн.), податок на додану вартість по ставці 20%. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 7 092,480 грн., крім того ПДВ 20%, усього з ПДВ 8 510,980 грн.

Відповідно до умов п.4.3 договору постачальник зобовязується розміщувати інформацію про ціну газу та її складові на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до п.4.1, 4.2 договору, є обовязковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами договору (п.4.4. договору).

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 9:00 години першого дня місяця до 9:00 години першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 2 договору. (п. 4.5. договору).

У п. 4.6. договору встановлено, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими та/або плановими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатку 2 до договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У розділі 5 договору визначені права та обовязки сторін, зокрема, постачальник зобовязується забезпечувати постачання газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених договором; забезпечувати постачання газу з дотриманням вимог, установлених державними стандартами, технічними умовами, нормативно-технічними документами щодо його якості і тиску; а споживач - виконувати умови договору; оплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором. (п.п. 5.1., 5.1.2., 5.1.6., 5.2., 5.3.3. договору).

У разі порушення споживачем строків оплати передбачених розділом 4 договору із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 8.2.2. договору.).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31 грудня 2016р. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений термін. (п. 10.1. договору).

У додатку 1 «Пункти призначення з переліком комерційних вузлів обліку природного газу та газоспоживаючого обладнання» до договору визначено найменування споживача, місцезнаходження пункту призначення (КП «Словміськводоканал», вул. Калініна, 9 (офіс, гаражі), вул. Аграрна,26; найменування газоспоживаючих приладів; встановлених у споживача; кількість газоспоживаючих приладів; номінальні витрати на один газоспоживаючий прилад; тип приладу обліку газу (заводський номер, дата випуску, клас точності); режим роботи споживача (год/добу); витрати газ приладом за добу; режим роботи газового обладнання.

У додатку 2 до договору визначені договірні обсяги постачання природного газу на 2016р.: І кв.: січень 14,000 тис. куб. м., лютий 6,000 тис. куб м., березень 6,000 тис. куб. м.; ІІ кв.: квітень 2, 000 тис. куб. м.; ІV кв.: листопад 6,000 тис. куб. м., грудень 6,000 тис. куб м.

Додатковою угодою від 01.01.2016р. п. 4.2. розділу 4 «Визначення вартості послуг за договором та порядок розрахунків» договору викладено в наступній редакції: розрахунок плати за природний газ з 01.01.2016р., що відпускається бюджетним установам та організаціям за 1000 м. куб. складає: ціна за 1000 куб м. природного газу складає 6 398 грн. (з ПДВ 7 677,60 грн.), крім того тариф на транспортування магістральними трубопроводами, максимальна торгова націнка постачальника природного газу із спеціальними обовязками ПАТ «Донецькоблгаз», податок на додану вартість: тариф транспортування магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» - 379,90 грн. без ПДВ (з ПДВ 455,88 грн.); максимальна торгова націнка постачальника природного газу із спеціальними обовязками ПАТ «Донецькоблгаз» - 54,60 грн. без ПДВ (з ПДВ 65,52 грн.); податок на додану вартість по ставці 20%. До сплати за 1000 тис. куб м. природного газу 6 832,50 грн., крім того ПДВ 20%, усього з ПДВ 8 199 грн.

Додатковою угодою від 01.02.2016р. п. 4.2. розділу 4 «Визначення вартості послуг за договором та порядок розрахунків» договору викладено в наступній редакції: розрахунок плати за природний газ з 01.02.2016р., що відпускається промисловим споживачам та іншим субєктам господарювання за 1000 м. куб. складає: ціна за 1000 куб м. природного газу складає 6 239 грн. (з ПДВ 7 486,80 грн.), крім того тариф на транспортування магістральними трубопроводами, максимальна торгова націнка постачальника природного газу із спеціальними обовязками ПАТ «Донецькоблгаз», податок на додану вартість: тариф транспортування магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» - 379,90 грн. без ПДВ (з ПДВ 455,88 грн.); максимальна торгова націнка постачальника природного газу із спеціальними обовязками ПАТ «Донецькоблгаз» - 54,60 грн. без ПДВ (з ПДВ 65,52 грн.); податок на додану вартість по ставці 20%. До сплати за 1000 тис. куб м. природного газу 6 673,50 грн., крім того ПДВ 20%, усього з ПДВ 8 008,20 грн.

На виконання умов договору у період січень лютий 2016р. позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 19,605 тис. куб. м. на загальну суму 159 613,39 грн., а саме, у січні 2016р. позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 13,693 тис. куб. м. на суму 112 268,90 грн., в лютому 2016р. в обсязі 5,912 тис. куб м. на суму 47 344,49 грн., що підтверджується актами про постачання природного газу № 87 від 31.01.2016р. та від 01.03.2016р., актами рахунками № 87 від 31.01.2016р. та 29.02.2016р., які підписані сторонами та засвідчені їх печатками.

Між тим, відповідач здійснив лише часткову оплату природного газу, що поставлений у січні 2016р., в сумі 76 000 грн., а саме, 22.01.2016р. - 2 500 грн. (частина оплати, яка здійснена відповідачем в загальному розмірі 4 722, 13 грн.), 25.01.2016р. 7 500 грн., 27.01.2016р. 5 000 грн., 01.02.2016р. 5 000 грн., 03.02.2016р. 2 000 грн., 05.02.2016р. 2 000 грн., 09.02.2016р. 2 000 грн., 10.02.2016р. 5 000 грн., 12.02.2016р. 5 000 грн., 16.02.2016р. 10 000 грн., 18.02.2016р. 10 000 грн., 23.02.2016р. 2 000 грн., 24.02.2016р. 5 000 грн., 12.07.2016р. 5 000 грн., 13.07.2016р. 5 000 грн., 15.07.2016р. 3 000 грн., що підтверджується банківськими виписками Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» за період з 22.01.2016р. по 15.07.2016р.

Отже, на момент звернення позивача до суду з даним позовом борг відповідача за прийнятий природний газ у січні лютому 2016р. складав 83 613,39 грн.

Неналежне виконання відповідачем умов договору на постачання природного газу № 006 від 01.01.2016р. щодо своєчасної та повної оплати природного газу зумовило звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача 103 933,13 грн., з яких: 83 613,39 грн. основний борг за природний газ, 15 216,20 грн. пеня, нарахована за період з 25.02.2016р. по 25.08.2016р., 1 422,61 грн. 3 % річних, нараховані за період з 11.02.2016р. по 09.09.2016р., 3 680,93 грн. інфляційні втрати, нараховані за період лютий 2016р. серпень 2016р.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачем здійснена оплата основного боргу в розмірі 83 613,39 грн., а саме, 13.09.2016р. - 2 000 грн., 19.09.2016р. 5 000 грн., 20.09.2016р. 5 000 грн., 21.09.2016р. 5 000 грн., 22.09.2016р. 5 000 грн., 23.09.2016р. 5 000 грн., 26.09.2016р. 5 000 грн. (за природний газ, що поставлений у січні 2016р.), 27.09.2016р. 5 000 грн. (з яких 4 268,90 грн. зараховано в рахунок погашення боргу за січень 2016р., а 731,10 грн. - в рахунок погашення боргу за лютий 2016р.), 28.09.2016р. 5 000 грн., 29.09.2016р. 5 000 грн., 30.09.2016р. 5 000 грн., 03.10.2016р. 10 000 грн., 11.10.2016р. 5 000 грн., 12.10.2016р. 5 000 грн., 17.10.2016р. 11 613,39 грн. (за природний газ, що поставлений у лютому 2016р.), що підтверджується банківськими виписками Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» за період з 13.09.2016р. по 30.09.2016р. та платіжними дорученнями № 43 від 03.10.2016р., № 21 від 11.10.2016р., № 28 від 12.10.2016р., № 13 від 17.10.2016р.

В свою чергу, позивач надав до суду заяву про зменшення позовних вимог за вх. № 32915/16 від 17.11.2016р., в якій просить суд стягнути з відповідача 21 155,38 грн., з яких: 17 393,76 грн. пеня, нарахована за період з 11.02.2016р. по 07.10.2016р., 1 638,58 грн. 3 % річних, нараховані за період з 11.02.2016р. по 11.10.2016р., 2123,04 грн. інфляційні втрати, нараховані за період березень 2016р. серпень 2016р.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір на постачання природного газу, відповідно до умов якого позивач зобовязаний постачати природний газ відповідачу, а відповідач зобовязаний оплачувати позивачу вартість газу і наданих послуг не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, із вищевстановлених обставин справи випливає, що оплату за природний газ, який поставлений позивачем на виконання умов укладеного між сторонами договору у січні лютому 2016р. на загальну суму 159 613,39 грн., відповідач здійснював з порушенням строків, встановлених договором. Остаточний розрахунок здійснений відповідачем лише під час розгляду справи у суді.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 1 638,58 грн., що нараховані за період з 11.02.2016р. по 11.10.2016р. та інфляційні втрати в сумі 2 123,04 грн., що нараховані за період березень 2016р. серпень 2016р. (із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог за вх. № 32915/16 від 17.11.2016р.).

Перевіривши розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем за період з 11.02.2016р. по 11.10.2016р. за зобовязаннями січня-лютого 2016р. та, згідно з яким сума 3% річних складає 1 638,58 грн., господарським судом встановлено, що останній відповідає обставинам справи щодо прострочення відповідача, а отже позовні вимоги в зазначеній частині задовольняються господарським судом у повному обсязі.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем за період березень 2016р. серпень 2016р. за зобовязаннями січня-лютого 2016р. та, згідно з яким сума інфляційних втрат складає 2 123,04 грн., господарським судом встановлено, що при визначенні індексу інфляції позивачем помилково розраховано інфляційні втрати окремо за кожний місяць прострочення без визначення середнього індексу інфляції за весь період прострочення шляхом перемноження помісячних індексів, які складають відповідні періоди прострочення, між собою, а також невірно визначено індекси інфляції, які існували у відповідних місяцях прострочення.

З огляду на встановлені невідповідності господарським судом самостійно здійснений розрахунок інфляційних втрат за зобовязаннями січня та лютого 2016р., згідно з яким сума інфляційних становить:

- за період березень липень 2016р. за зобовязаннями січня 2016р. 2 146,47 грн., що перевищує заявлений позивачем до стягнення розмір інфляційних втрат;

- за період квітень серпень 2016р. за зобовязаннями лютого 2016р. - 1390,49 грн., що перевищує заявлений позивачем до стягнення розмір інфляційних втрат.

Враховуючи ненадання позивачем до суду заяви про збільшення позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі, заявленому позивачем до стягнення 2 123,04 грн., з яких:

- 1 517,06 грн. за період березень липень 2016р. за зобовязаннями січня 2016р.;

- 605,97 грн. за період квітень серпень 2016р. за зобовязаннями лютого 2016р.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені суд виходить з наступного.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 17 393,76 грн., що нарахована за період 11.02.2016р. по 07.10.2016р. за зобовязаннями січня-лютого 2016р. (із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог за вх. № 32915/16 від 17.11.2016р.).

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобов'язання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 ЦК України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня, розмір, порядок та строк її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

У п. 6.2.2. договору встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати передбачених розділом 4 договору із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» встановлено мораторій на час, визначений статтею 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами-виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, а виробником - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги (ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за функціональним призначенням житлово-комунальні послуги розподіляються, зокрема, на комунальні послуги, до яких належать: централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Так, згідно з п.3.2. Статуту КП Словянської міської ради «Словміськводоканал», предметом діяльності останнього, зокрема, є отримання води із підземних та поверхневих джерел, її обробка, згідно стандартами, та постачання абонентам; приймання, транспортування та очищення каналізаційних стоків.

Крім того, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача станом на 06.07.2016р. вбачається, що основним видом діяльності КП Словянської міської ради «Словміськводоканал» є забір, очищення та постачання води.

Також, ліцензійний реєстр суб'єктів господарювання, що здійснюють господарську діяльність у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, діяльність яких регулюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, який розміщений на офіційній інтернет-сторінці Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, свідчить, що КП Словянської міської ради «Словміськводоканал» надає послуги по централізованому водопостачанню та водовідведенню згідно ліцензії АГ500090 від 19.02.2013р. Тобто, відповідач є виробником/виконавцем житлово-комунальних послуг. Вказаний реєстр знаходиться в публічному доступі, а тому судом здійснено роздрукування витягу з нього та залучено до матеріалів справи.

При цьому, відповідач здійснює свою господарську діяльність у м. Словянськ Донецької області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р. До того ж, проведення антитерористичної операції у м. Словянськ є загальновідомим фактом, який на підставі статті 35 ГПК України не потребує доказування.

Відповідно до п.2.3 Статуту ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» предметом діяльності товариства є розподілення та постачання газу, зокрема, розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи; торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи; розподіл природного, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ; постачання природного газу та газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом; постачання природного газу за нерегульованим тарифом.

Згідно п.1 Постанови КМУ від 25.07.2012р. № 705 «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» гарантованими постачальниками природного газу є суб'єкти господарювання, що в установленому порядку отримали ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та провадять діяльність на затвердженій Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, території з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом для споживачів України (крім промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії).

Так, ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» є гарантованим постачальником природного газу, про що свідчить ліцензія НКРЕ Серії АВ №527214 від 19.04.2010р. на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом. Враховуючи те, що природний газ є енергетичним ресурсом, а гарантованим постачальником цього ресурсу є підприємство позивача, що підтверджується матеріалами справи, то підприємство позивача є постачальником енергоресурсу.

Відтак, з урахуванням того, що відповідач є виробником та виконавцем комунальних послуг, діяльність та потужності якого спрямовані на надання відповідних послуг на території проведення антитерористичної операції, приймаючи до уваги, що КП Словянської міської ради «Словміськводоканал» є постачальником енергоресурсу, положення ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, які виникли внаслідок невиконання відповідачем умов договору на постачання природного газу №006 від 01.01.2016р. (Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 29.09.2015р. по справі № 908/6344/14, від 24.02.2016р. по справі № 905/1353/15, від 17.05.2016р. по справі №905/3184/15).

Одночасно, згідно із ст.3 вказаного нормативно-правового акту передбачено набрання ним чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Офіційне опублікування розглядуваного Закону України відбулось 06.02.2015р. у газеті «Голос України» (№21).

Тобто, мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції встановлено з 07.02.2015р.

Таким чином, з врахуванням положень ст. 2 вищезазначеного Закону нарахування позивачем пені за період з 11.02.2016р. по 07.10.2016р. є безпідставним.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені.

Клопотання відповідача за вх. № 29962/18 від 18.10.2016р. про припинення провадження у справі у звязку з оплатою основного боргу, відхилено господарським судом, оскільки під час розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги в частині стягнення основного боргу, про що надав до суду відповідну заяву за вх. № 32915/16 від 17.11.2016р., яка прийнята господарським судом до розгляду та, відповідно, позовні вимоги розглянуті із врахуванням вказаної заяви позивача.

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій за вх. № 32955/16 від 17.11.2016р. також відхилено господарським судом, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені та, відповідно, відсутність підстав для розгляду вказаного клопотання.

За приписами статті 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача в розмірі 245,02 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи те, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 826,22 грн. (платіжне доручення №1468 від 05.07.2016р.), що перевищує встановлений законом розмір судового збору за його подання, а також те, що під час розгляду справи позивачем зменшено розмір позовних вимог, господарський суд розяснює право позивача на звернення до суду з відповідним клопотанням про повернення судового збору в розмірі 448,22 грн.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В :

1. Позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Словянського управління по газопостачанню та газифікації задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» (84100, Донецька обл., м. Словянськ, вул. Калініна,9, ; р/р 4224 ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023; р/р 5241 ДОФ Укрсоцбанк м. Донецька, МФО 334561; п/р 371 відділення Промінвестбанку, МФО 334561) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Південна, 1; ) в особі Словянського управління по газопостачанню та газифікації (84122, Донецька обл., м. Словянськ, вул. Чубаря, 28-Б, ; п/р 4001 КБ «Приватбанк» м. Краматорськ, МФО 335548) 3% річних в сумі 1 638 (одна тисяча шістсот тридцять вісім) грн. 58 коп., інфляційні втрати в сумі 2 123 (дві тисячі сто двадцять три) грн. 04 коп., судовий збір в сумі 245 (двісті сорок пять) грн. 02 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 21.11.2016р.

Суддя Л.В. Ніколаєва