ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року Справа № 915/1217/16

Господарський суд Миколаївської області у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі судового засідання Берко О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 05.01.2016 року,

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 01.01.2015року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Дочірнього підприємства Перемога Нова,

19620, Черкаська область, Черкаський район, с. Будище, вул. Лесі Українки, 68 (ідентифікаційний код 30541899),

до Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон,

54025, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 113/1 (ідентифікаційний код 31764816),

про стягнення грошових коштів у сумі 106 602,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство Перемога Нова звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон про стягнення грошових коштів у сумі 106 602,60 грн.

Ухвалою суду від 15.11.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначений на 29.11.2016 року.

Ухвалою суду від 29.11.2016 року розгляд справи відкладений на 13.12.2016 року у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

13.12.2016 року у судовому засіданні оголошено перерву до 21.12.2016 року.

21.12.2016 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив.

У поданому суду відзиві (а.с. 31-32) та письмових поясненнях (а.с. 43) із посиланням на п. 3.3 Договору відповідач зазначає, що заявок на поставку товару від позивача не надходило, що унеможливлює поставку товару. Крім того, у Специфікації № 1 до Договору не визначено, з якого часу починається перебіг строку поставки товару.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

25.05.2016 року між Дочірнім підприємством Перемога Нова (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон (постачальник, відповідач) укладений договір поставки № 43/3 938 (Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник передає на умовах даного договору, а покупець приймає у власність Загрузчик сухих кормов ЗСК-Ф-15-02 (товар) в кількості, в асортименті та за ціною згідно Специфікацій на кожну партію (поставку) товару, які є невідємними частинами цього договору (а.с. 9-15).

Відповідно до п. 1.3 Договору товар поставляється партіями в кількості, в асортименті та за ціною згідно Специфікацій до договору, які підписуються сторонами на кожну партію і є невідємними частинами цього договору

Відповідно до п. 2.1 Договору постачальник зобовязаний, в тому числі, поставити товар в строки, узгоджені сторонами; поставити товар на умовах даного договору; при передачі товару (одночасно з ним), передавати покупцю: товарно-транспортну накладну (у випадку, якщо доставка товару здійснюється за рахунок постачальника); видаткову накладну, підписану уповноваженим представником постачальника та скріплену печаткою постачальника, сертифікат (паспорт) якості (відповідності) на товар.

Відповідно до п. 2.2 Договору покупець зобовязаний своєчасно та в повному обсязі прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п. 3.1 Договору поставка товару за цим договором здійснюється автомобільним транспортом постачальника або перевізника на умовах DDP (склад покупця: Черкаська область, Черкаський район, с. Будище, вул. Лесі Українки, 68) у відповідності до вимог міжнародних правил щодо тлумачення термінів Інкотермс (в редакції 2010 року з урахуванням змін), які застосовуються з урахуванням особливостей, що випливають із умов цього договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору умови поставки окремих партій товару можуть відрізнятись. В такому випадку умови поставки окремої партії товару визначаються в специфікаціях до договору, які підписуються сторонами на кожну партію товару і є невідємними частинами цього договору.

Відповідно до п. 3.3 Договору поставка товару здійснюється партіями, згідно заявок покупця. Поставка партії товару здійснюється в термін, що не перевищує 10 робочих днів з моменту підписання Специфікації на кожну партію поставки, якщо інше не зазначено в Специфікації.

Відповідно до п. 7.2 Договору за прострочення терміну поставки або допоставки товару, вказаного в договорі або специфікації, постачальник на вимогу покупця зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно поставленого/не заміненого/недопоставленого товару за кожний календарний день прострочення поставки/заміни/допоставки товару.

У разі, якщо постачальник прострочив поставку товару/партії товару більше ніж на 7 календарних днів, то з 8 календарного дня покупець має право відмовитися від отримання товару/партії товару, що не звільняє постачальника від необхідності оплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 11.1 Договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками і діє до 31.12.2016 року.

Відповідно до п. 11.6 Договору він може бути достроково розірваний у разі невиконання будь-якою зі сторін своїх зобовязань за договором.

Так, згідно Специфікації № 1 (додаток № 2 до Договору) строк поставки товару складає 50 робочих днів до 05.08.2016 року (а.с. 17).

У визначений строк товар поставлений не був.

26.09.2016 року позивач звернувся до відповідача з листом, у якому вимагав негайно поставити товар (а.с. 37).

Доказів поставки товару суду не надано.

З 06.08.2016 року по 23.10.2016 року термін прострочення складає 79 днів. Вартість товару відповідно до Специфікації № 1 до Договору становить 1 349 400,00 грн. з ПДВ. 0,1 % від цієї суми складає 1 349,40 грн., що є неустойкою за один день. За 79 днів сума неустойки складає 106 602,60 грн. (1 349,40 грн. х 79 днів)

24.10.2016 року позивач звернувся до відповідача з претензією вих. № 655 щодо оплати неустойки в сумі 106 602,60 грн. на підставі п. 7.2 Договору (а.с. 19).

24.10.2016 року позивач також повідомив відповідачу (вих. № 657) про дострокове розірвання Договору у відповідності до п. 11.6 Договору та про відмову від отримання товару на підставі п. 7.2 Договору.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобовязання, яке в силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У визначений договором строк відповідач товар не поставив, а тому позивач правомірно нарахував неустойку за прострочення виконання зобовязання у період з 06.08.2016 року по 23.10.2016 року в сумі 106 602,60 грн. Детальний розрахунок наявний у матеріалах справи (а.с. 8).

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення пені зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором або погіршення матеріального стану підприємства саме у звязку з порушенням відповідачем умов договору поставки № 43/3 938 від 25.05.2016 року, а також, те, що позивачем не була здійснена попередня оплата частини грошових коштів (авансу) або всієї суми вартості товару; стягнення з відповідача неустойки у повному обсязі, на думку суду, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобовязання, суд вважає за можливе зменшити розмір належної до стягнення неустойки до 15 000,00 грн., тобто позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Заперечення відповідача щодо відсутності заявок на поставку товару зі сторони позивача, а, отже, і зобов'язання поставити товар, відхиляються судом, оскільки зі змісту договору поставки № 43/3 938 від 25.05.2016 року та звичаїв ділового обороту випливає, що заявки на поставку товару це прояв волі покупця придбати якийсь товар, а його конкретна назва, характеристики, оснащення, ціна, строк поставки, тощо відображається у Специфікації, що і було зроблено сторонами. Заявка передує складанню Специфікації.

Судовий збір у сумі 1 599,04 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

При цьому, судом враховано, що відповідно до абз. 4 п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг-Дон (54025, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 113/1, ідентифікаційний код 31764816) на користь Дочірнього підприємства Перемога Нова (19620, Черкаська область, Черкаський район, с. Будище, вул. Лесі Українки, 68, ідентифікаційний код 30541899) грошові кошти (неустойку) в сумі 15 000,00 грн. (пятнадцять тисяч грн. 00 коп.) та судовий збір у сумі 1 599,04 грн. (одна тисяча пятсот девяносто девять грн. 04 коп.)

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги до канцелярії господарського суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення судом вступної та резолютивної частин рішення з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складений 26.12.2016 року.

Суддя В.О. Корицька