РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2016Справа №910/19902/16

За позовом Харківського національного автомобільно-дорожнього університету

до Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР" в особі Харківської філії Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства - "ХАРКІВДІПРОШЛЯХ"

про стягнення суми боргу та фінансових санкцій 66 425,80 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - не прибув

Від відповідача: Максимов А.В.(дов. від 26.07.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, у зв"язку з неналежним виконанням умов договору на виконання науково-дослідницької роботи № 35-54-11 від 19.09.2011 у розмірі 66 425,80 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.11.2016 порушено провадження у справі №910/19902/16 та призначено до розгляду на 24.11.2016.

24.11.2016 в судовому засіданні оголошено перерву на 20.12.2016 для подання додаткових доказів по справі.

Представник позивача в судове засідання 20.12.2016 не з'явився, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 20.12.2016 прибув представник позивача, дав пояснення по справі та подав усне клопотання про відкладення розгляду справи. Суд задовольнив дане клопотання.

Розгляд справи відкладено на 27.12.2016.

В судове засідання 27.12.2016 прибув представник відповідача, дав пояснення по справі, в яких зазначив, що основний борг в розмірі 35 000,00 грн. сплачено, про що подав відповідні докази, а саме платіжні доручення № 626 від 18.11.2016 та № 667 від 21.12.2016, також відповідачем було сплачено позивачу судовий збір за подання даної позовної заяви, що підтверджується платіжним дорученням № 686 від 26.12.2016.

Представник позивача не з'явився в судове засідання 27.12.2016, але у клопотанні від. 14.11.2016 просив суд розглядати справи за його відсутності. Суд задовольнив дане клопотання.

Оскільки про час та місце судового засідання позивач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2011 між Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом (далі - виконавець, позивач) та Державним підприємством - Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства «УКРДІПРОДОР» (далі - замовник, відповідач) укладений договір № 35-54-11 на виконання науково-дослідницької роботи (далі - договір).

Відповідно до розділу 1 договору виконавець зобов'язується по завданню Замовника виконати слідуючу науково-дослідну роботу: «Науковий супровід робіт з проектування реконструкції автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський на ділянці км395+064-км420+050», а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Наукові, технічні, економічні та інши вимоги до науково-технічної продукції відображені в ДБН В.2.3-4-2007 "Автомобільні дороги".

Етапи та строки виконання робіт визначаються погодженим сторонами календарним планом виконання робіт (додаток 2), який є невід'ємною частиною цього договору. Розробка технічного завдання не передбачена. Термін здачі роботи за договором 31.12.2011.

Отримана внаслідок виконання цього договору робота є власністю ЗАМОВНИКА.

Згідно розділу 2 договору Ціна роботи, що виконується за цим договором, встановлюється Протоколом узгодження договірної ціни, який становить невід'ємну частину цього договору, і складає 126015 грн. 60 коп. (Сто двадцять шість тисяч п'ятнадцять грн. 60 коп.), в т.ч. ПДВ 21002,6 грн. (Двадцять одна тисяча дві грн. 60 коп.)

Оплата виконаних робіт здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ВИКОНАВЦЯ в 3-х денний термін після підписання ЗАМОВНИКОМ актів виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавцем за вказаним Договором виконана науково-дослідна робота: «Науковий супровід робіт з проектування реконструкції автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський на ділянці км395+064-км420+050» загальною вартістю 126015,60 грн. Обсяг етапів та терміни

виконання робіт позначались в календарному плані, який є невід'ємною частиною укладеного Договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що передача роботи Виконавцем Замовнику здійснюється по закінченню на підставі акту здачі-приймання науково-дослідної роботи у вигляді звіту.

Відповідно до календарного плану робіт, що є невід'ємною частиною Договору, робота виконувалась з 19.09.2011 по 31.12.2011. За підсумками виконання робіт Замовником та Виконавцем складено акти виконаних робіт, згідно яких науково-дослідна робота: «Науковий супровід робіт з проектування реконструкції автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський на ділянці км395+064-км420+050» виконана в повному обсязі:

1. Акт № 1 від 26.10.2011 на суму 84774,00 грн.

2. Акт №2 від 29.11.2011 на суму 15762,00 грн.

3. Акт№3 від 23.12.2011 на суму 25479,6 грн.

Загалом: 126 015,60 грн.

Станом на 24.10.2016 Замовником оплата за договором здійснена не в повному обсязі, прострочена заборгованість перед Виконавцем складала 35 000,00 грн.

Виконавець неодноразово звертався усно і письмово до Замовника з проханням погасити заборгованість за фактично виконані роботи, зокрема, листами №1093/07 від 18.04.2014, №2566/07 від 14.10.2014 №540/07 від 05.03.2015, на які відповідач надсилав типові гарантійні листи №107/02 від 09.07.2013, №81/02 від 28.04.2014, №216/02 від 10.11.2014, №71/02 від 17.03.2015 щодо сплати коштів, але фактично оплата не надходила.

З метою досудового врегулювання спору Виконавець направляв Замовнику претензію №1828/21 від 26.07.2016 з вимогою про оплату суми заборгованості. За результатами розгляду претензії відповідач надіслав лист №58/01 від 18.10.2016, у якому посилається на важке матеріальне становище і відсутність коштів та гарантує сплату заборгованості після надходження коштів.

Станом на 24.10.2016 розрахунки за договором були проведені частково:

- 1-й етап робіт в сумі 84774,00 грн. сплачений у повному обсязі 09.11.2011;

- 2-й етап робіт сплачений частково в сумі 6241,60 грн.;

- 3-й етап робіт не сплачений.

Таким чином, Виконавець повністю виконав договір, але належної оплати від Замовника у встановлений договором термін не отримав.

Таким чином, станом на день звернення позивача з даним позовом до суду, відповідач не виконав на користь позивача грошові зобов'язання на загальну сумі 35 000,00 грн.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір має ознаки договорів підряду, а тому до нього застосовуються норми, що регулюють даний вид договорів.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Позивачем було подано суду докази оплати відповідачем основної заборгованості в розмірі 35 000,00 грн. що підтверджується платіжними дорученнями № 626 від 18.11.2016 та № 667 від 21.12.2016.

У зв'язку з наведеним суд припиняє провадження в частині стягнення з відповідача 35 000,00 грн. основного боргу.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі за відсутності предмету спору.

Дослідивши матеріали справи та зважаючи на те, що основний борг відповідачем сплачено і між сторонами не залишилось неврегульованих питань щодо оплати основного боргу, суд дійшов до висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 35 000,00 грн. При цьому суд враховує, що припинення провадження у справі не суперечить вимогам закону і не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки депозит позивачу не повернув, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Відповідно до статей 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 5140,80 грн. та інфляційні збитки в сумі 25 285,00 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Згідно розрахунку позивача, інфляційні збитки становлять 25 285,00 грн. Суд вважає даний розрахунок обґрунтованим та задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Що стосується 3% річних в розмірі 5140,80 грн., то судом встановлено, що вони розраховані невірно, у зв'язку з чим суд самостійно здійснив даний розрахунок, відповідно до якого:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
3500005.12.2011 - 24.10.201617863 %5137.81

Таким чином, загальна сума 3% річних складає 5137,81 грн. і в цьому розмірі суд задовольняє позовні вимоги про стягнення 3% річних.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, відповідача сплатив на користь позивача судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження в частині стягнення з Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР" в особі Харківської філії Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства - "ХАРКІВДІПРОШЛЯХ" основного боргу в сумі 35 000,00 грн.

2. В іншій частині позовні вимоги Харківського національного автомобільно-дорожнього університету задовольнити частково.

3. Стягнути з Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства "УКРДІПРОДОР" в особі Харківської філії Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об'єктів дорожнього господарства - "ХАРКІВДІПРОШЛЯХ" (03037, м.Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 39/1, ) на користь Харківського національного автомобільно-дорожнього університету (61002, м. Харків, вул. Петровського, буд. 25, ) 3% річних в сумі 5137(п'ять тисяч сто тридцять сім) грн. 81 коп. та інфляційні втрати у розмірі 26 285(двадцять шість тисяч двісті вісімдесят п'ять) грн. 00 коп.

4. В іншій частині позову - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

7. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 30.12.2016