ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2016 р.Справа № 922/3468/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи ОСОБА_2, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст", м. Харків Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту реєстрації Харківської міської ради, м. Харків
про визнання недійсним рішення
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, довіреність №1876 від 14.09.2016 р.

відповідача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 21.11.2016 р.

3-ї особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_2 (позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст" (відповідач) (з урахуванням зміни предмета позову) про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Автомобіліст", оформленого протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Автомобіліст" №2 від 29.06.2016 р. та визнання недійсною нової редакції (змін) до Статуту ТОВ "Автомобіліст", прийнятої на підставі протоколу №2 від 29.06.2016 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішення загальних зборів учасників ТОВ "Автомобіліст", оформлене протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Автомобіліст" №2 від 29.06.2016 р., прийняте в порушення положень ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" та Статуту ТОВ "Автомобіліст", оскільки позивач не була повідомлена в установленому законом порядку про скликання та проведення загальних зборів учасників ТОВ "Автомобіліст" 29.06.2016 р., що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача та є підставою для визнання даного рішення недійсним.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити. Позивач подав до суду додаткові письмові пояснення (вх. № 44388 від 26.12.2016 р.), які долучено до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні просить в позові відмовити. Наполягає на тому, що позивач була повідомлена належним чином про проведення загальних зборів учасників ТОВ "Автомобіліст" 29.06.2016 р., про що свідчать підписаний та складений позивачем лист-повідомлення від 29.05.2016 р. та підписане позивачем повідомлення від 26.05.2016 р. про проведення загальних зборів ТОВ "Автомобіліст" (а.с. 188, 227). На підтвердження виконання саме позивачем підпису на зазначених документах відповідач надав копію висновку експертного дослідження Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №2 від 05.12.2016 р. (а.с. 228).

Представник 3-ї особи у судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив. Подав до суду письмові пояснення стосовно позовних вимог (вх. № 35410 від 27.10.2016 р., вх. № 2400 від 29.11.2016 р.) та копію реєстраційної справи юридичної особи ТОВ "Автомобіліст", які долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 08.12.2016 р. відмовлено у клопотанні позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 26.12.2016 р. відмовлено у клопотанні позивача про призначення судової почеркознавчої та технічної експертизи.

У судовому засіданні 24.11.2016 р. оголошено перерву до 30.11.2016 р.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Відповідно до статті 113 ЦК України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Згідно зі ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Автомобіліст" (далі - товариство) було створено та зареєстровано 05.01.1998 р.

Згідно зі ст. 143 ЦК України установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут. Статут товариства з обмеженою відповідальністю крім відомостей, передбачених статтею 88 цього Кодексу, має містити відомості про: розмір статутного капіталу, з визначенням частки кожного учасника; склад та компетенцію органів управління і порядок прийняття ними рішень; розмір і порядок формування резервного фонду; порядок передання (переходу) часток у статутному фонді. Статут товариства з обмеженою відповідальністю зі всіма наступними змінами зберігається в органі, що здійснив державну реєстрацію товариства, і є відкритим для ознайомлення.

Відповідно до п. 2.1. Статуту товариства (нова редакція), зареєстрованого 16.11.2006 р., номер запису №1012765 (далі - Статут), учасниками товариства є громадяни України: ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Згідно з п. 7.5. Статуту товариства статутний фонд товариства складає 182 265,00 грн. і розподілений між учасниками таким чином: ОСОБА_4 - 136 698,75 грн., що становить 75% частки статутного капіталу товариства, ОСОБА_2 - 45 566,25 грн., що становить 25% частки статутного капіталу товариства.

З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2016 р. відбулися загальні збори учасників товариства, оформлені протоколом №2 від 29.06.2016 р. (а.с. 113), за результатами яких ОСОБА_2 (позивача) було виключено зі складу учасників товариства згідно зі ст. 64 Закону України "Про господарські товариства" та прийнято нову редакцію Статуту товариства.

Позивач наполягає на тому, що рішення загальних зборів учасників ТОВ "Автомобіліст", оформлене протоколом №2 від 29.06.2016 р., прийняте в порушення положень ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" та Статуту ТОВ "Автомобіліст", оскільки позивач не була повідомлена в установленому законом порядку про скликання та проведення загальних зборів учасників ТОВ "Автомобіліст" 29.06.2016 р., що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача та є підставою для визнання даного рішення недійсним.

Крім того, позивач зазначила, що дізналася про проведення 29.06.2016 р. загальних зборів учасників товариства випадково під час ознайомлення з відомостями товариства, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Стверджує, що про існування наданих відповідачем копій листа-повідомлення від 29.05.2016 р. та повідомлення про проведення загальних зборів товариства від 26.05.2016 р. дізналася під час розгляду даної справи, вважає їх фальсифікованими. Наполягає на тому, що не підписувала та не складала вказаних документів.

Відповідач, в свою чергу, наполягає на тому, що позивач була повідомлена в установленому законом порядку про скликання та проведення 29.06.2016 р., про що свідчать підписане і складене позивачем лист-повідомлення від 29.05.2016 р. та підписане позивачем повідомлення про проведення загальних зборів товариства від 26.05.2016 р. (а.с. 188, 227). На підтвердження виконання позивачем підпису на вказаних документах відповідач надав копію висновку експертного дослідження Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №2 від 05.12.2016 р. (а.с. 228).

Проаналізувавши дані доводи сторін, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 116 ЦК України та статтею 10 Закону України "Про господарські товариства" визначені права учасника господарського товариства.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Відповідно до ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом. Учасник товариства не має права голосу при вирішенні загальними зборами товариства питань щодо вчинення з ним правочину та щодо спору між ним і товариством. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Учасники товариства, що володіють не менш як десятьма відсотками голосів, можуть вимагати скликання загальних зборів. Якщо вимога учасників про скликання загальних зборів не виконана, ці учасники мають право самі скликати загальні збори. Рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Стаття 145 ЦК України передбачає, що черговість та порядок скликання загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю встановлюються статутом товариства та законом.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу. Учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати загальні збори учасників.

Відповідно до ч. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" про проведення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Відповідно до абз. 2 п.8.5 Статуту ТОВ "Автомобіліст" про проведення Загальних зборів товариства учасники сповіщаються у письмовій формі з вказівкою місця і часу проведення Загального збору і порядку денному. Сповіщення повинне бути зроблено не менше ніж за 30 днів до скликання Загального збору Учасників.

У пунктах 2.12., 2.14., 2.24. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 р. № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" роз'яснено, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 ЦК України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України. Зазначені рішення є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання, встановленої статтею 61 Закону України "Про господарські товариства", статтею 35 Закону України "Про акціонерні товариства", статтею 15 Закону України "Про кооперацію". Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Порядок скликання загальних зборів учасників ТОВ регулюється приписами частини п'ятої статті 61 Закону України "Про господарські товариства" та установчими документами цих товариств. На відносини, пов'язані із скликанням зборів учасників ТОВ, положення, що регулюють порядок скликання загальних зборів акціонерів, у тому числі розміщення повідомлення про скликання зборів у засобах масової інформації, не поширюються.

Отже, одним із гарантованих прав учасника товариства є його участь в управлінні товариством через діяльність у вищому органі товариства - загальних зборах. Неповідомлення учасника товариства про проведення загальних зборів в установленому статутом порядку є грубим порушенням його прав, що може бути підставою для визнання рішень загальних зборів господарського товариства недійсними. Неповідомлення учасника товариства про скликання й проведення загальних зборів, на яких його виключили з учасників товариства, є безумовним порушенням прав, передбачених ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" (див. постанова Верховного Суду України від 02.09.2014 р. у справі №3-39гс14).

Відповідно до ст. 4-3 та ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В обґрунтування факту повідомлення позивача про проведення загальних зборів товариства 29.06.2016 р. представник відповідача надав до матеріалів справи копію листа-повідомлення від 29.05.2016 р. за підписом ОСОБА_2, згідно з яким остання відмовилася від участі в загальних зборах ТОВ "Автомобіліст", що були призначені на 29.05.2016 р., і на яких мало вирішуватися питання про виключення її зі складу засновників зазначеного товариства. В цьому листі позивач також повідомила про те, що не має претензій фінансового або майнового характеру до ТОВ "Автомобіліст" (а.с. 188). Крім того, представник відповідача надав до суду копію повідомлення про проведення загальних зборів ТОВ "Автомобіліст" від 26.05.2016 р., яке містить підпис ОСОБА_2 про ознайомлення із зазначеним документом (а.с. 227).

На підтвердження виконання саме позивачем підпису на зазначених документах відповідач надав до суду копію висновку експертного дослідження Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №2 від 05.12.2016 р. (а.с. 228), в якому зазначено, що підпис і рукописний запис "ОСОБА_2І." від імені ОСОБА_2 у повідомленні про проведення загальних зборів ТОВ "Автомобіліст" від 26.05.2016 р. та в листі-повідомленні від 29.05.2016 р. виконані ОСОБА_2 (позивачем).

Позивач заперечує проти справжності наданих відповідачем листа-повідомлення від 29.05.2016 р. та повідомлення про проведення загальних зборів товариства від 26.05.2016 р. Стверджує, що дізналася про їх існування під час розгляду даної справи, вважає їх сфальсифікованими. Наполягає на тому, що не підписувала та не складала вказаних документів. З метою перевірки достовірності наданих відповідачем суду повідомлення від 29.05.2016 р. та повідомлення про проведення загальних зборів ТОВ "Автомобіліст" від 26.05.2016 р. під час розгляду даної справи заявила клопотання про призначення почеркознавчої та технічної експертиз.

Враховуючи доводи позивача про можливу фальсифікацію відповідачем листа-повідомлення від 29.05.2016 р. та повідомлення про проведення загальних зборів ТОВ "Автомобіліст" від 26.05.2016 р., а також клопотання позивача про призначення почеркознавчої та технічної експертиз, для перевірки достовірності документів, копії яких було надано відповідачем, ухвалами від 30.11.2016 р., від 08.12.2016 р. та від 22.12.2016 р. суд зобов'язав відповідача надати суду оригінали зазначених документів.

Однак відповідач вимоги суду не виконав, оригіналів листа-повідомлення від 29.05.2016 р. та повідомлення про проведення загальних зборів ТОВ "Автомобіліст" від 26.05.2016 р. до суду для долучення до матеріалів справи не надав.

Відповідно до ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

У п.п. 2.2., 2.4. п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору. Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу. Якщо одним з учасників судового процесу подано засвідчені ним копії документів, а інший з цих учасників заперечує відповідність їх оригіналам, то господарський суд зобов'язаний витребувати такі оригінали для огляду у особи, яка їх подала. У разі неподання оригіналів документів на вимогу суду справа розглядається за наявними доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до вимог статей 32, 33, 43 ГПК України.

Враховуючи те, що відповідач на вимогу суду не надав до матеріалів справи витребувані оригінали листа-повідомлення від 29.05.2016 р. та повідомлення про проведення загальних зборів ТОВ "Автомобіліст" від 26.05.2016 р., які позивач вважає фальсифікованими, суд не вважає надані відповідачем копії зазначених документів належними і допустимими доказами у даній справі, а тому не бере їх до уваги при вирішенні даного спору.

Дослідивши наданий відповідачем висновок експертного дослідження Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №2 від 05.12.2016 р., суд встановив таке.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної, оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи, за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий до господарського суду в належним чином засвідченій копії.

В даному випадку наданий відповідачем висновок експертного дослідження Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №2 від 05.12.2016 р. (а.с. 228) здійснено на замовлення адвоката ОСОБА_1, тому він не є висновком судової експертизи в розумінні закону, а є письмовим доказом, який має бути оцінено судом у сукупності з іншими доказами у даній справі відповідно до вимог ст.ст. 32, 33, 43 ГПК України.

До того ж, відповідно до підпунктів 1.3., 1.6., 1.7. пункту 1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень" для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації. Відбирати експериментальні зразки почерку необхідно у два етапи. На першому етапі особа, почерк якої підлягає ідентифікації, виконує текст за тематикою, близькою до досліджувального об'єкта, у звичних умовах (сидячи за столом, із звичним приладдям письма, при денному освітленні). На другому етапі зразки відбираються під диктовку тексту, аналогічного за змістом тому, що досліджується, або спеціально складеного тексту, який містить фрази, слова і цифри, узяті з рукописного тексту, що досліджується. На цьому етапі зразки відбираються в умовах, що максимально наближаються до тих, у яких виконувався рукописний текст, що досліджується, тобто в тій самій позі (лежачи, стоячи тощо), таким самим приладдям письма та на папері того самого виду (за розміром, лінуванням, характером поверхні тощо), що й документ, який досліджується. Якщо буде помічено, що той, хто пише, намагається змінити свій почерк, темп диктовки слід прискорити. Експериментальні зразки посвідчуються органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). У посвідчувальному написі зазначаються прізвище, ім'я та по батькові виконавця, а також особливості зразка (написані лівою рукою, спеціальним шрифтом тощо).

Зі змісту висновку експертного дослідження Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №2 від 05.12.2016 р. (а.с. 228) вбачається, що при проведенні дослідження експертом в якості порівняльного матеріалу, серед іншого, було досліджено експериментальні зразки підписів та почерку позивача, технічні зображення яких надані на 10 аркушах паперу, білого кольору, формату А 4 (а.с. 228-229). При цьому у згаданому експертному висновку не зазначено: коли, ким, яким чином і за яких обставин було відібрано досліджувані експериментальні зразки підпису та почерку позивача.

Позивач у судовому засіданні та у своїх додаткових письмових поясненнях (вх. № 44388 від 26.12.2016 р.) заперечує проти висновків експертизи, проведеної судовим експертом ОСОБА_5 і наполягає на тому, що ніколи не надавала судовому експерту ОСОБА_5 ніяких зразків свого підпису та почерку, в тому числі експериментальних.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що наданий відповідачем висновок експертного дослідження Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №2 від 05.12.2016 р. не є належним та допустимим доказом у даній справі на підтвердження доводів відповідача про те, що підпис і рукописний запис "ОСОБА_2І." від імені ОСОБА_2 у повідомленні про проведення загальних зборів ТОВ "Автомобіліст" від 26.05.2016 р. та в листі-повідомленні від 29.05.2016 р. виконані саме позивачем.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем не доведено факт належного повідомлення позивача про проведення загальних зборів учасників ТОВ "Автомобіліст" 29.06.2016 р. та відповідно факт дотримання відповідачем процедури скликання зборів учасників ТОВ "Автомобіліст" 29.06.2016 р., встановленої статтею 61 Закону України "Про господарські товариства" та Статутом ТОВ "Автомобіліст".

Враховуючи вищевикладені положення закону і те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повідомлення позивача про проведення загальних зборів учасників ТОВ "Автомобіліст" 29.06.2016 р., суд погоджується з доводами позивача про недотримання відповідачем процедури скликання зборів учасників ТОВ "Автомобіліст" 29.06.2016 р., встановленої статтею 61 Закону України "Про господарські товариства" та Статутом ТОВ "Автомобіліст", що є грубим порушенням прав та законних інтересів позивача та є підставою для визнання рішення загальних зборів учасників ТОВ "Автомобіліст", оформленого протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Автомобіліст" №2 від 29.06.2016 р., недійсним.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 58, 61 Закону України "Про господарські товариства", ст. 167 Господарського кодексу України, ст. ст. 15, 98, 113, 116, 143, 145 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-3, 12, 32-34, 36, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Автомобіліст", оформлене протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Автомобіліст" від 29.06.2016 року за №2.

Визнати недійсною нову редакцію (зміни) до Статуту ТОВ "Автомобіліст", прийняту на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ "Автомобіліст", оформленого протоколом від 29.06.2016 р. за №2.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст" (61036, м. Харків, вул. Енергетична, 9-А, ) на користь Фізичної особи ОСОБА_2 (61000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.12.2016 р.

Суддя ОСОБА_6