РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016Справа №910/22347/15

За позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний центр бронювання"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1

про стягнення 7 297 308,11 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Єлисеєва Ю.Л. - за довіреністю № 645 від 21.12.2015 року; Кир'янова Т.В. - за довіреністю №719 від 23.09.2016 року;

від відповідача: Сорока М.М. - за довіреністю від 20.09.2016 року; Шипка О.І. - за довіреністю від 20.09.2015 року; Науменко Ю.Г. - за довіреністю від 01.09.2016 року;

від третьої особи: ОСОБА_1 (особисто).

Обставини справи :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Правекс-Банк" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний центр бронювання" про стягнення 7 297 308,11 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача відповідач в порушення умов Договору Еквайрингу №51-18-05/1806 від 18.12.2013 року проводив операції за відсутності користувачів платіжних карток, що стало причиною завданих збитків позивачу у розмірі 7 289 708,11 грн.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 7 289 708,11 грн. - грошових коштів, 7 600,00 грн. - неустойки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2015 року порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 06.10.2015 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.10.2015 року призначено у справі №910/22347/15 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, Солом'янський район, ВУЛИЦЯ СМОЛЕНСЬКА, будинок 6, ).

До Господарського суду м. Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №910/22347/15 з клопотанням про надання додаткових матеріалів для проведення судово-почеркознавчої експертизи, зокрема необхідністю відібрати вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_1.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.01.2016 року поновлено провадження у справі №910/22347/15, розгляд справи призначено на 16.02.2016 року; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві, ідентифікаційний номер (код) НОМЕР_1) для відібрання вільних зразків підпису необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи.

В судовому засіданні 16.02.2016 року відібрано вільні зразки підпису ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві, ідентифікаційний номер (код) НОМЕР_1) необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.02.2016 року призначено у справі №910/22347/15 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, Солом'янський район, ВУЛИЦЯ СМОЛЕНСЬКА, будинок 6, ), та зупинено провадження у справі до закінчення проведення судової ї експертизи.

26.10.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №910/22347/15 з висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №6651/6652/16-32 від 12.10.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2016 року поновлено провадження у справі та призначено її розгляд на 22.11.2016 року.

В судовому засіданні 22.11.2016 року оголошено перерву до 13.12.2016 року.

12.12.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 13.12.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити, третя особа заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 13.12.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Правекс-Банк" (далі по тексту - Позивач. Банк, Еквайр) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Столичний центр бронювання» (далі по тексту - Відповідач, Організація, Торговець, ТОВ «Столичний центр бронювання») укладено Договір еквайрингу №51-18-05/1806 (далі по тексту - Договір), який регулює відносини між Банком та Організацією щодо обслуговування електронних платіжних засобів (далі - платіжних карток) міжнародних платіжних систем (далі - МПС), перелік яких наведено в додатку 1 до Договору.

Згідно п.п.1.8, 1.9 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні» еквайрингова установа (еквайр) - юридична особа, яка здійснює еквайринг; еквайринг - послуга технологічного, інформаційного обслуговування розрахунків за операціями, що здійснюються з використанням електронних платіжних засобів у платіжній системі.

Розділ 5 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.04.3010 № 223 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», що діяла до 12.11.2034 (далі Положення НБУ), визначає порядок здійснення еквайрингу з використанням електронних платіжних засобів. Аналогічним є і зміст розділу V Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженому постановою Правління НБУ від 05.11.2014 № 705, чинною на сьогоднішній день.

Так, відповідно до:

- п. 5.2 Положення НБУ- еквайр зобов'язаний забезпечити технологічне, інформаційне обслуговування торговців і проведення розрахунків з ними за операції, які здійснені між торговцями та користувачами із використанням спеціальних платіжних засобів, на підставі договору;

- п. 5.3 Положення НБУ- договір між еквайром і торговцем надає право останньому приймати до оплати спеціальні платіжні засоби певної платіжної системи з дотриманням її правил та виконувати інші операції, визначені цим договором. Цей договір не повинен містити обмежень щодо приймання спеціальних платіжних засобів інших емітентів та інших платіжних систем;

- п. 5.5 Положення НБУ - еквайр не має права встановлювати технічні та технологічні обмеження на приймання торговцями спеціальних платіжних засобів певних емітентів та платіжних систем, якщо такі обмеження не встановлені емітентом або платіжною організацією платіжної системи з метою дотримання правил безпеки щодо втрачених користувачами спеціальних платіжних засобів чи скомпрометованих їх реквізитів або персональних ідентифікаційних даних користувачів;

- п. 5.10 Положення НБУ - торговець зобов'язаний здійснювати операції з використанням спеціального платіжного засобу лише в присутності користувача, якщо інше не узгоджено з користувачем або не передбачено правилами платіжної системи для окремих видів операцій.

- п. 5.13 Положення НБУ - торговець зобов'язаний дотримуватись процедур безпеки, установлених договором з еквайром.

- п. 5.14 Положення НБУ - еквайр зобов'язаний розглядати скарги щодо платіжних операцій, які опротестовуються користувачем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, у спосіб і строки, передбачені законодавством України та правилами платіжної системи.

Відповідно до п.1.2. Договору Організація зобов'язується приймати та обслуговувати картки з метою проведення оплати вартості товарів та послуг при дотриманні законодавства України, правил міжнародних платіжних систем, даного Договору та додатків до нього.

Відповідно до п. 1.3. Договору Банк надає технологічні та інформаційні консультації Організації та забезпечує розрахунки з Організацією за операціями з використанням Карток.

На виконання вказаних умов Договору позивачем надано відповідачу у користування обладнання: РOS-термінал VeriFone Vх 510, заводський номер 712- 123-051 (РОЗ-термінал - електронний пристрій для проведення авторизації й оформлення розрахункових документів в електронній формі за операціями із Карткою (далі-Обладнання), що підтверджується Актом прийому-передачі обладнання від 18.12.2013 року.

При наданні Обладнання Організація проінформована Банком про заходи безпеки та правила обслуговування користувачів платіжних карток «VISA», «MASTERCARD» (Інструкція, додаток 2 до Договору).

Згідно з п. 5.1 Договору Організація взяла на себе зобов'язання дотримуватись положень даного Договору та Інструкції про заходи безпеки та правила обслуговування користувачів платіжних карток «VISA» (VISA ELECTRON), «MASTERCARD» (MAESTRO) (додаток 2 до Договору).

Платіжна картка (Картка) - платіжний засіб у вигляді емітованої у встановленому законодавством порядку пластикової картки, що використовується для ініціювання переказу грошових коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку Банка з метою оплати товарів та послуг.

Відповідно до додатка 2 до Договору Картка не може бути передана її Користувачем кому-небудь ні з яких обставин.

Порядок проведення трансакції передбачає авторизацію - одержання дозволу від банку-емітенту банківської платіжної картки на здійснення операцій з її використанням.

Пункт 5.17 Договору зобов'язує Організацію при використанні POS-термінала забезпечити проведення авторизації за його допомогою у присутності Користувача Картки.

В п. 5.8 Договору передбачено, що Організація зобов'язана здійснювати збереження копій сліпів/чеків POS-терміналів, а також іншої інформації, пов'язаної з операціями з використанням Карток, протягом 2 років з моменту здійснення таких операцій і передавати їх у Банк на його першу письмову вимогу протягом двох робочих днів з моменту надходження такої вимоги. Також в цьому пункті встановлені вимоги до оформлення вказаних документів. Зокрема, на сліпах, чеках повинен бути наявним такий реквізит як підпис власника Картки.

Згідно п. 5.19 Договору після оформлення сліпа/чека POS-термінала Організація приймає на себе відповідальність за таке:

- інформація, що міститься в сліпі/чеку POS-термінала, є достовірною і відповідає Картці, з використанням якої цей сліп/чек POS-термінала оформлявся відповідно до пред'явлених власником Картки документів;

- власник одержав товари/послуги, оплачені за допомогою Карток;

- власник підписав сліп/чек POS-термінала і одержав його копію.

У період часу з 16.09.2014р. по 15.10.2014р. Організація обслуговувала платіжні картки банків - емітентів США: U.S. Bank National Association - Credit, (платіжні катки МПС «VISA» - 106 операцій на загальну суму 5 129 760,00 грн.) та ВМО Harris Bank N.A. (платіжні картки МПС «MASTERCARD» - 29 операцій на загальну суму 815 547,00 грн.).

На виконання умов Договору (п.1.3) Банк здійснив переказ відшкодування Організації за вказаними операціями.

З 10.10.2014р. до Позивача від банку «U.S. Bank National Association - Credit» та від банку «ВМО Harris Bank N.A.» (далі - іноземні банки-емітенти), почали надходити вхідні претензії (Chargeback- процедура оскарження операції банком-емітентом (з метою захисту прав платника (держателя платіжної картки)) при якій сума операції списується з отримувача (банку-еквайру) і повертається платнику, після чого обов'язок доведення легітимності здійсненої операції по платіжній картці покладається на отримувача) Суми спірних операцій були списані з Банку на користь іноземних банків-емітентів.

Процедура оскарження виконується Банком відповідно до правил МПС, що регламентують відносини між банками-учасниками МПС в частині виникнення спорів по операціям, здійсненим по платіжним карткам.

У відповідності із правилами МПС, в рамках оскаржувального процесу, що проводиться в електронному вигляді, для відхилення отриманих претензій Банк повинен надати іноземним банкам-емітентам документи для підтвердження легітимності списання грошових коштів і участі держателя платіжної картки в здійсненій операції по його платіжній картці. Такими документами є, зокрема, чеки платіжного терміналу, які у відповідності до умов Договору (п. 5.8) зберігаються у Організації та мають бути передані Банку на його вимогу.

Для підготовки відповідей на вхідні претензії іноземних банків-емітентів, Банк повідомив Організацію про необхідність надання належним чином оформлених чеків платіжного термінала для підтвердження легітимності оскаржуваних операцій.

Однак, Організацією були надані чеки без підпису клієнтів. Оскільки відповіді на вхідні претензії іноземних банків-емітентів не можливо чеками без підпису клієнтів, Банк витребував у організації належним чином оформленні чеки платіжного терміналу.

Організація надала витребувані документи, які при наданні відповідей на претензії були надіслані іноземним банкам -емітентам.

Однак, в результаті розгляду Арбітражними комітетами МПС «VISA» та МПС «MASTERCARD» вищезазначених справ фінансово відповідальною стороною по операціям, здійсненим Організацією, визнано Банк. Підставою для остаточних рішень, які почали надходити до Банку з 08.01.2015 року, стало неналежне оформлення документів по спірним операціям.

Позивач в позовній заяві зазначив, що в ході оскражувального процесу було виявлено, що підписи на наданих Організацією чеках платіжного терміналу не відповідають підписам, які поставлені держателями платіжних карток іноземних банків - емітентів на заявах, доданих до вхідних претензій,, тобто, фактично, підпис власника платіжної картки на чеках відсутній, що є грубим порушенням зобов'язань Організації, передбачених п. п. 5.8, 5.17, 5.19 Договору, а також Інструкції про заходи безпеки та правила обслуговування користувачів платіжних карток «VISA» (VISA ELECTRON), «MASTERCARD» (MAESTRO). Разом з тим, даний факт свідчить про те, що оскаржувані операції були проведені за відсутності користувачів платіжних карток, що є порушенням п. 5.10 Положення НБУ.

В результаті проведеного процесу оскарження спірних операцій з Банку на користь іноземних банків - емітентів списано:

- по платіжним карткам МПС «VISA» банку-емітенту U.S. Bank National Association - Credit (21 платіжна картка, 102 операції) суму у розмірі 384 611,74 дол. США (6 073 696,27 грн.);

- за розгляд справ в Арбітражному комітеті МПС «VISA» з Банку МПС «VISA» було списано комісію у розмірі 10 500,00 дол. США (248 329,93 грн.);

- по платіжним карткам МПС «MASTERCARD» банку-емітенту ВМО Harris Bank NA. (18 платіжних карток, 19 операцій) суму у розмірі 39 556,11 дол. США (906 625,09 грн.);

- за розгляд справ в Арбітражному комітеті МПС «MASTERCARD» з Банку МПС «MASTERCARD» було списано комісію у розмірі 2 500,00 Євро (61 056,82 грн.).

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначив, що проведення Відповідачем операцій за відсутності користувачів платіжних карток - є грубим порушенням умов Договору та вимог чинного законодавства, що стали причиною завдання Позивачу збитків у розмірі 7 289 708,11 грн.

Так, п. 9.1. Договору визначає операції, що визнаються недійсними. Зокрема, недійсною є операція, якщо:

- вона відбувалася з порушенням чинного законодавства України, положень дійсного Договору і/чи Додатків 2, 3 (п.9.1.1. Договору);

- підпис власника на сліп/чеку електронного термінала відсутній, не відповідає зразку підпису на картці чи отриманому з банку - емітента (п.9.1.2. Договору);

- операція, виставлена банком-еквайром, була опротестована банком-емітентом та не підтверджена власником картки (Chargeback) (п.9.1.26 Договору).

Відповідно до п. 9.3 Договору за наявності грубих порушень в оформленні платіжних квитанцій, такі платіжні квитанції Банком не приймаються і відшкодування за ними не сплачується. Грубими порушеннями вважаються:

- відсутність на платіжній квитанції відбитка Картки та коду авторизації одночасно;

- відсутність підпису користувача Картки;

- паперовий зведений звіт та/або сліп був переданий до Банку у строк, що перевищує 30 (тридцять) днів з дати проведення операції.

Згідно з п. 9.4 Договору, якщо Банк здійснив переказ відшкодування Організації за недійсною операцією, незважаючи на те, чи можна було встановити недійсність такої операції Банком до здійснення платежу, і незважаючи на те, чи були ці операції опротестовані клієнтом, емітентами, іншими членами та учасниками платіжних систем, Організація зобов'язана відшкодувати Банку отримані за недійсною операцією кошти протягом трьох днів від моменту отримання вимоги від Банку, у протилежному випадку нараховується неустойка у розмірі 100 грн. за кожен день неотримання Банком коштів від Організації.

За порушення умов Договору:

- Організація несе повну матеріальну відповідальність за дії свого персоналу, пов'язані з порушенням умов, встановлених даним Договором та Додатком 2 до даного Договору (п. 10.6 Договору);

- Організація відшкодовує всі збитки, завдані Банку, в зв'язку з даним Договором, крім випадків, передбачених п. 11.1 (форс-мажор) Договору (п. 10.7 Договору).

Відповідно до п. 10.9 збитки за цим Договором відшкодовуються в повному обсязі понад неустойку, що визначена цим Договором.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач в позовній заяві вказує, що Відповідачем порушено п. 5.17 Договору еквайрінгу від 18.12.2013р., відповідно до якого Організація при використанні POS-термінала повинна забезпечити проведення авторизації за його допомогою у присутності Користувача Картки.

23.12.2013 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Договору еквайрінгу №51-18-05/1806 від 18.12.2013р., яка передбачала особливі умови проведення операцій, а саме за допомогою функції «ручного воду».

Позивачу було відомо, що Відповідачу для здійснення своєї господарської діяльності з клієнтами-нерезидентами необхідно саме такий порядок проведення операцій, який передбачено Додатковою угодою №1.

Додаткова угода № 1 передбачає особливі умови проведення операцій, а саме:

- передбачає суттєво відмінний (від передбаченого договором еквайрінгу) інший порядок здійснення розрахунків з використанням POS-терміналу, а саме: функцію «ручного вводу»;

- вносить зміни в раніше підписаний договір еквайрінгу від 18.12.2013 лише в частині можливості здійснення розрахунків за допомогою функції «ручного вводу»;

- порядок проведення Організацією операцій за допомогою функції «ручного вводу» регулюється окремою Інструкцією № 2, яка є невід'ємним додатком до даної Додаткової угоди №1.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 23.12.2013р. сторони домовилися для реалізації на обладнанні Банку, а саме POS-терміналах, встановлених у торговій точці Організації відповідно до умов Договору, про застосування функції «ручного вводу» даних Платіжних карт.

Функція «ручного вводу» даних Платіжних карт - процес проведення трансакції шляхом ручного введення номера платіжної картки без застосування засобів зчитування магнітної стрічки чи чіпу (тобто, без Платіжної картки) на POS-терміналі.

Відповідно до п. 2 Додаткової Угоди №1 Порядок проведення Організацією операцій з використанням Платіжних карт за допомогою функції «ручного вводу» здійснюється Організацією відповідно до Інструкції про заходи безпеки та правила обслуговування користувачів платіжних карток Visa (Visa Electron), MasterCard (Maestro) № 2 (далі - Інструкція № 2), яка є Додатком № 1 до Додаткової угоди № 1 (копія Інструкції № 2 додається).

У Додатку № 1 до Додаткової угоди № 1 (Інструкція № 2) вказано, що для виконання операцій наявність картки клієнта є необов'язковим.

Інструкція № 2 містить застереження, що дана операція несе додаткові ризики, тому її можна здійснювати лише за умови додаткового узгодження з Банком.

З врахуванням вищевикладеного Позивач усвідомлював і був проінформований про можливі ризики.

Здійснюючи операції у відповідності до Інструкції № 2 Організація успішно проходила авторизацію, а тому не було жодних підстав вважати операції проблемними або шахрайськими.

Операції здійснювалися ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» без жодних обмежень або затримок.

Таким чином, до Договору еквайрінгу від 18.12.2013р. було внесено зміни, відповідно до яких Організація отримала право здійснювати операції без наявності картки та, відповідно, без наявності власника картки поруч з РOS-терміналом. Власник картки міг перебувати та здійснювати операцію на відстані.

В позовній заяві позивач вказує на порушення з боку ТОВ «Столичний центр бронювання» умов договору еквайрінгу № 51-18-05/1806 від 18.12.2013р. додатків до нього та додаткових угод.

Проте відповідно до висновку проведеної судово-почеркознавчої експертизи від 12.10.2016 № 6651/6652/16-32 підписи від імені ОСОБА_1:

- в оригіналі Договорі еквайрінгу №51-18-05/1806 від 18.12.2013р.,

- в оригіналі Додатку №1 до Договору еквайрінгу від 18.12.2013р.,

- в оригіналі Додатку № 2 до Договору еквайрінгу від 18.12.2013р.,

- в оригіналі Додатку № 3 до Договору еквайрінгу від 18.12.2013р.,

- в оригіналі Додатку № 4 до Договору еквайрінгу від 18.12.2013р.,

- в оригіналі Додаткової угоди № 2 від 09.10.2014 до Договору еквайрінгу від 18.12.2013р.,

- в оригіналі Додатку № 2 до Додаткової угоди № 2 від 09.10.2014 до Договору еквайрінгу від 18.12.2013р.,

- в оригіналі Інструкції про заходи про заходи безпеки та правила обслуговування користувачів платіжних карток Visa (Visa Electron), MasterCard (Maestro) № 2 - виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1

Таким чином, надані позивачем докази - копії договору еквайрінгу та додатки до нього не можуть бути належними та допустимими доказами.

Відповідач підтверджує, що між ним та Позивачем укладено договір еквайрінгу, проте в іншій редакції, ніж в тій, яку було Позивачем долучено до позовної заяви (ця ж позиція і підтверджується висновком проведеної судової почеркознавчої експертизи).

Також суд звертає увагу, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вказані операції визнано шахрайськими, Відповідач здійснював операції у відповідності до умов договору еквайрінгу та додаткової угоди №1 до нього, в тому числі отримав дозволи на проведення всіх операцій (отримав авторизацію).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1, 2 ст. 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною (ч. 1 ст. 225 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Як у випадку невиконання договору, так і за зобов'язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство, як правило, виходить з принципу вини контрагента або особи, яка завдала шкоду (статті 614 та 1166 ЦК України).

Чинним законодавством України обов'язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і збитками.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. При цьому такий зв'язок між порушенням та збитками має бути прямим та безпосереднім.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено наявності прямого та безпосереднього причинного зв'язку між діями відповідача та сумою збитків у розмірі 7 289 708,11 грн.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суддя -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 13.01.2017 року.