ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" грудня 2016 р. Справа № 5002-3/4277-2011

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М. розглянувши матеріали скарги товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС на дії та бездіяльність Соломянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_1 територіального управління юстиції у м. Києві під час виконання наказу господарського суду Київської області від 21.12.2011 №5002-3/4277-2011

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Донське

про стягнення 2463,49 гривень

за участю представників:

від позивача (скаржник): не зявився;

від відповідача-1: не зявився;

від ДВС: не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.12.2011 стягнуто з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Донське на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 1922,77 гривень пені, 177,92 гривень інфляційних втрат, 115,71 гривень 3% річних, 1247,09 гривень за користування товарним кредитом, 102,00 гривень державного мита та 236,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 21.12.2011 на виконання зазначеного рішення видано наказ.

Ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.07.2013 у справі № 5002-3/4277-2011 було замінено сторону (стягувача) у виконавчих провадженнях № 34382806 та № 34382703 згідно наказів господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.12.2011 р. у справі № 5002-3/4277-2011, а саме фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 замінено правонаступником ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС».

25.10.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС надійшла скарга на дії та бездіяльність Соломянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_1 територіального управління юстиції у м. Києві під час виконання наказів господарського суду Київської області від 21.12.2011 №5002-3/4277-2011, у якій Скаржник просить, зокрема, задовольнити скаргу ТОВ Ніко-Тайс на дії та бездіяльність Соломянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_1 територіального управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні №52188979 щодо примусового виконання наказу господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.12.2011 року по справі №5002-3/4277-2011; визнати дії Соломянського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві під час примусового виконання наказу господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.12.2011 у справі №5002-3/4277-2011, котрі виразились у винесені Постанови Соломянського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві від 04.10.2011 про повернення наказу господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.12.2011 по справі №5002-3/4277-2011 стягувачеві на підставі п. 2 ч. ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, протиправними передчасними та незаконними; визнати недійсною та скасувати Постанову Соломянського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві від 04.10.2016 про повернення наказу господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.12.2011 по справі №5002-3/4277-2011 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження; визнати бездіяльність Соломянського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві під час примусового виконання наказу господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.12.2011 по справі №5002-3/4277-2011 протиправною та незаконною.

В обґрунтування скарги скаржник посилається на те, що державним виконавцем не було вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання, що спричинило передчасне, на думку скаржника, повернення наказу господарського суду Автономної Республіки Крим у справі №5002-3/4277-2011 постановою Соломянського РВДВС ГТУЮ у місті Києві від 04.10.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.10.16 поновлено товариству з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС строк для подання скарги на дії та бездіяльність Соломянського РВДВС ГТУЮ у місті Києві щодо виконання наказів господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.12.2011 у справі №5002-3/4277-2011.

Розгляд скарги ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» на дії та бездіяльність Соломянського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві відкладався.

Представник стягувача в судове засідання 23.12.2016 не зявився, 22.12.2016 подав клопотання про розгляд справи за наявними в ній документам без його участі.

Представник боржника в судове засідання 23.12.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник Соломянського РВДВС ГТУЮ у місті Києві в судове засідання не зявився, письмових пояснень щодо обставин, викладених у скарзі не надав, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу на дії державного виконавця, суд встановив наступне.

13.09.2016 старшим державним виконавцем Соломянського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.12.2011 №5002-3/4277-2011.

04.10.2016 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», з тих підстав, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 124 Конституції та статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження.

Згідно з приписами ст. 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 7 Закону України Про державну виконавчу службу встановлює обов'язок державного виконавця сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до пункту 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У відповідності з приписами ст. 32 Закону України Про виконавче провадження, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Частиною 1 статті 47 Закону України Про виконавче провадження, зокрема, передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Приймаючи оскаржувану постанову старший державний виконавець Соломянського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 встановив, що у рішенні щодо отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості, щодо запитуваної інформації. Згідно відповіді ДПС України: інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями до ДПС України від відкритих фінансових установах не надходили. З відповіді УДАІ м. Києва, згідно даних АІС «Автомобіль» м. Києва транспортних засобів за боржником не зареєстровано. У звязку з цим виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалами господарського суду Київської області від 27.10.2016, 30.11.2016 та 12.12.2016 зобовязано Соломянський РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві надати суду відзив на скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС на дії та бездіяльність Соломянського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві щодо виконання наказу господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.12.2011 у справі №5002-3/4277-2011 від 25.10.2016 №25-1/10; зобовязано Соломянський РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №52188979.

Проте, Соломянський РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві вказаних вимог суду не виконано, витребувані судом документи не подано.

Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких дій у виконавчому провадженні №52188979 щодо примусового виконання наказів господарського суду Автономної Республіки Крим у справі №5002-3/4277-2011 Соломянським РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві не здійснювалось.

Доказів здійснення виконавцем примусового виконання наказу господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.12.2011 №5002-3/4277-2011 у виконавчому провадженні №52188979 до матеріалів справи не надано.

Зазначене свідчить про порушення Соломянським РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві принципів неупередженості, своєчасності та повноти проведення виконавчих дій, встановлених ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Підстави повернення виконавчого документа стягувачу встановлені статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження". За змістом пункту 2 частини 1 цієї статті виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За обставин неповного встановлення даних щодо майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, правові підстави для повернення стягувачу виконавчого документа у державного виконавця Соломянського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у м. Києві були відсутні.

Суд має констатувати, що через невиконання відділом ДВС усіх приписів Закону України «Про виконавче провадження», на сьогоднішній день наказ господарського суду від 21.12.2011 про примусове виконання рішення у справі № 5002-3/4277-2011 залишається не виконаним та стягувачем ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» не отримано присуджених судом коштів.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що рішення господарського суду АР Крим від 02.12.2011 у справі № 5002-3/4277-2011 до цього часу не виконано, суд вважає, скаргу ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити скаргу ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» на дії та бездіяльність Соломянського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві під час виконання наказу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 грудня 2011 року по справі №5002-3/4277-2011.

2. Визнати дії Соломянського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві під час примусового виконання наказу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 грудня 2011 року по справі №5002-3/4277-2011, котрі виразились у винесені Постанови Соломянського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві від 04 жовтня 2016 року про повернення наказу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 грудня 2011 року по справі №5002-3/4277-2011 стягувачеві на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, протиправними, передчасними та незаконними.

3. Визнати недійсною та скасувати Постанову Соломянського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві від 04 жовтня 2016 року про повернення наказу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 грудня 2011 року по справі №5002-3/4277-2011 стягувачеві на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження,.

4. Визнати бездіяльність Соломянського РВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ у місті Києві під час примусового виконання наказу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 грудня 2011 року по справі №5002-3/4277-2011 протиправною та незаконною.

Суддя Р.М. Колесник