ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

28.12.2016 Справа № 29/5005/6896/2011

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередко А.Є.,

розглянувши апеляційну скаргу та клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 у справі № 29/5005/6896/2011

за заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області

до боржника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, с. Дослідне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вул. Наукова,42/72

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року (головуючий суддя Полєв Д.М.) у задоволенні скарги ДОД ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", м. Дніпропетровськ №140-9-1-00/8-259 від 25.03.2013р. на дії ліквідатора відмовлено, зобов"язано ліквідатора фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - арбітражного керуючого Шевцова Є.В. у десятиденний строк провести загальні збори кредиторів та створити комітет кредиторів банкрута.

Не погодившись з ухвалою господарського суду, до апеляційної інстанції звернулась ОСОБА_1 із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить поновити строк на подання апеляційної скарги та скасувати оскаржувану ухвалу в частині зобов'язання ліквідатора фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - арбітражного керуючого Шевцова Є.В. у десятиденний строк провести загальні збори кредиторів та створити комітет кредиторів банкрута.

Апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 у справі №29/5005/6896/2011 ОСОБА_1 подано в четверте після повернення її апеляційної скарги ухвалами Дніпропетровського апеляційного суду від 16.05.2016р., 03.08.2016р. та 20.10.2016р.. Апеляційна скарга подана з тих же самих підстав.

Перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на відповідність вимогам статей 94, 95 ГПК України, апеляційний господарський суд дійшов висновку про її повернення з наступних підстав.

За приписами статті 129 Конституції України та статті 22 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 93 ГПК України апеляційна скарга, подається на ухвалу місцевого господарського суду протягом п'яти днів з дня її оголошення місцевим господарським судом. Дотримання цього строку є обов'язковим для всіх учасників судового процесу.

Статтею 53 ГПК України передбачено, що господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску строку поважною.

Виходячи зі змісту вказаної норми, у клопотанні повинно міститися обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Разом з цим, відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання скарги протягом законодавчо встановленого терміну.

Клопотання скаржника про поновлення процесуального строку повинно містити роз'яснення причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

В мотивувальній частині апеляційної скарги скаржниця обґрунтовує поважність причин пропуску строку, встановленого для її подання, тим, що їй стало відомо про існування оскаржуваної ухвали лише 24.03.2016 року. Але доказів, які б підтверджували цей факт, у справу і до апеляційної скарги не надано.

Тому колегія Дніпропетровського апеляційного господарського суду відхиляє клопотання про поновлення строку за відсутністю поважних причин. Не є поважною причиною необізнаність ОСОБА_1 щодо існування ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року у даній справі (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 року у справі №3-59 гс 14).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити і про таке.

Так, відповідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 9 Конституції України визначено, що частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Статтею 6 Конвенції детально описані процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зауважує на тому, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Приписами статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 року у даній справі відмовлено ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року у справі №29/5005/6896/2011.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 із доданими матеріалами повернуто скаржнику без розгляду.

В ухвалі Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 року зазначено, що постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.09.2013 року по справі №29/5005/6896/2011 апеляційні скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 та ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року по справі №29/5005/6896/2011 залишено без змін. Тобто ухвала місцевого господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року вже оскаржувалась в цій частині.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.10.2013 року по справі №29/5005/6896/2011 касаційні скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 та ОСОБА_6 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.09.2013 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року у справі №29/5005/6896/2011 залишено без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 року у клопотанні ОСОБА_1 про відновлення строку для подання апеляційної скарги відмовлено. Відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року у справі №29/5005/6896/2011. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року у справі №29/5005/6896/2011 повернуто.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 27.09.2016 року по справі №29/5005/6896/2011 відмовлено фізичній особі ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.05.2016 у справі № 29/5005/6896/2011. Касаційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що апеляційний господарський суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, яку вже було переглянуто в апеляційному (касаційному) порядку. Відповідні обставини виключають перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом. У таких випадках останній повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу: щодо апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції - з посиланням на статті 97, 98 ГПК, а щодо апеляційних скарг на ухвали суду - на статті 91, 98 і 106 ГПК.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Правова позиція Вищого господарського суду України щодо зловживання учасників судового засідання своїми процесуальними правами, явно спрямованих на свідоме затягування судового процесу, викладена в Інформаційному листі «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» від 15.03.2010 р. N 01-08/140 і, зокрема, це: не подання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, свідоме заявлення численних необґрунтованих відводів суддям господарських судів, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, не передбачених ГПК України, так само подання апеляційних та касаційних скарг щодо процесуальних документів, яких взагалі не існує, нез'явлення в засідання господарського суду представника позивача, якщо його присутність було визнано обов'язковою, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами. Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням конкретних обставин справи може тягти за собою, зокрема, винесення у встановленому порядку окремих ухвал (стаття 90 ГПК України).

У зв'язку з викладеним у Дніпропетровського апеляційного господарського суду відсутні правові підстави для перегляду в апеляційному порядку ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року, а відтак у прийнятті апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 91, 98, 106 Господарського процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про відновлення строку для подання апеляційної скарги відхилити.

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року у справі №29/5005/6896/2011.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2013 року у справі №29/5005/6896/2011 повернути.

Додаток: (скаржнику) апеляційна скарга від 19.12.2016 року з додатками на 24 аркушах у томі числі квитанція про сплату судового збору №2740 від 25.03.2016 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Cуддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко