ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2016 р. Справа №917/948/16

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1.

від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Кобеляцької міської ради,

вул. Леніна, 29, м. Кобеляки, Кобеляцький район, Полтавська область, 39200

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4,

АДРЕСА_1, 39200

про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Кобеляцька міська рада звернулась до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку з кадастровим номером :50:002:0123 площею 0,0379 га, що розташована за адресою: Полтавська область, м. Кобеляки, вул. Шевченка (літня дискотека), привівши її у попередній стан, придатний для використання, шляхом демонтажу нежитлової будівлі та металевих конструкцій за власний рахунок.

Ухвалою суду від 10.06.2016 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 05.07.2016 р.

28.07.2016 р. від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що вказана земельна ділянка весь час використовувалася виключно за цільовим призначенням, розташований на ній майновий комплекс був викуплений у Кобеляцького районного відділу культури, оформлено договір оренди та отримано кадастровий номер на ділянку згідно чинного законодавства, а вимоги позивача, не є обґрунтованим та не підлягають задоволенню.

22.08.2016 р. від відповідача надійшла заява про колегіальний розгляд справи, посилаючись на те, що відносини, які виникають зі спору складні, виникають питання, пов'язані зі з'ясуванням обставин укладення договору оренди земельної ділянки та прийняття рішення позивачем щодо ліквідації нерухомого майна належного відповідачу, позивачем і відповідачем наведені різні правові позиції щодо зобов'язання судами осіб звільнити самовільні зайняті земельні ділянки.

Також, 22.08.2016 року від відповідача надійшло клопотання б/н про витребування від Кобеляцької міської ради доказів, а саме6 докази направлення на адресу відповідача протягом одного місяця після закінчення строку дії договору листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору; рішення про створення комісії по обстеженню приміщення та малої архітектурної форми літнього танцювального майданчику; докази сповіщення відповідача про необхідність її участі або її представника під час проведення обстеження нерухомого майна; докази того, що спірна земельна ділянка є частиною скверу ім. Богдана Хмельницького; рішення про ліквідацію нерухомого майна.

Крім того, 22 08.2016 р. від відповідача надійшли доповнення до відзиву, які долучені до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 23.08.2016 р. відповідачу відмовлено у задоволення клопотання про колегіальний розгляд справи.

В судовому засіданні 06.10.2016 р. розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів, суд з огляду на обставини, на які посилається відповідач, дійшов висновку про відмову у його задоволенні.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві, посилаючись на користування позивачем спірною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, що є порушенням земельного законодавства.

Представник відповідача в запереченнях на позовну заяву та в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що у квітні 1999 року між ОСОБА_2 та відділом культури Кобеляцької РДА було укладено договір на оренду літнього танцювального майданчика з правом послідуючого викупу (а.с. 43). 30.11.1999 року було виконано умови даного договору, шляхом сплати відділу культури Кобеляцької РДА 500,00 грн. (а.с. 43 зворотна сторона).

10.02.2006 року між ФОП ОСОБА_4 (відповідач) та Кобеляцькою міською радою (позивач) було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0379 га. по вул. Шевченка у м. Кобеляках терміном на 5 років до 10.02.2010 р.. Зазначений договір, поданий на реєстрацію у Кобеляцький відділ Полтавської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" та 03.05.2006 року було внесено запис до Державного реєстру земель про реєстрацію договору (а.с. 106). В подальшому вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :50:002:0123.

Вказана земельна ділянка передана згідно акту від 10.02.2006 р. (а.с. 108).

Рішенням двадцять шостої сесії пятого скликання Кобеляцької міської ради Полтавської області від 25 травня 2010 року №17, поновлено договір оренди земельної ділянки площею 0,0379 га., розташованої по вул. Шевченка (літня дискотека) в м. Кобеляки, для комерційного використання ФОП ОСОБА_4.

25.05.2010 року між Кобеляцькою міською радою та ФОП ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної ділянки №59/14 під розміщення літньої дискотеки загальною площею 0,0379 га., терміном на пять років, а саме до 25.05.2015 р.

На виконання рішення 26 сесії Кобеляцької міської ради 5 скликання від 25.05.2010 року, та п. 18 договору оренди земельної ділянки від 25.05.2010 року, відповідачем було виготовлено технічну документацію.

Відповідно до п. 8 вказаного Договору після закінчення строку Договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дії.

Позивач зазначає, що після спливу строку дії договору ФОП ОСОБА_4 до Кобеляцької міської ради про його поновлення не зверталася, відповідно рішення міською радою не приймалося, договір оренди не поновлювався.

01.12.2015 року на третьому пленарному засіданні першої сесії сьомого скликання Кобеляцької міської ради вирішено провести реконструкцію скверу ім. Богдана Хмельницького в м. Кобеляки та замовити кошторисну документацію.

Як вбачається з матеріалів справи, Кобеляцькою міською радою на адресу ФОП ОСОБА_4 направлялися листи з проханням звільнити земельну ділянку від приміщення та металевих конструкцій літньої дискотеки (а.с. 17-20).

Позивач стверджує, що у відповідача відсутні документи, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою площею 0,0379 га., розташованої у м. Кобеляки по вул. Шевченка під розміщення літньої дискотеки. Договір оренди земельної ділянки від 25.05.2010 року не був зареєстрований у встановленому чинним законодавством порядку. Рішення Кобеляцькою міською радою про передачу ФОП ОСОБА_4 земельної ділянки у власність або надання її у користування (оренду), після спливу строку договору оренди земельної ділянки, не приймалося.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї) (стаття 2 ЗК України).

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Водночас, недотримання порядку оформлення права на земельну ділянку, на якій розташована нерухомість, не може бути підставою для обмеження права відповідача як власника нерухомості на користування нерухомістю та як наслідок - земельною ділянкою, на якій вона розташована, оскільки користування нерухомістю неможливе без користування земельною ділянкою. Зобов'язання відповідача в примусовому порядку звільнити земельну ділянку та передати її в натурі позивачу є порушенням права власності відповідача, гарантованого статтею 41 Конституції України. Зазначені обставини виключають можливість звільнення земельної ділянки під будівлями з посиланням на її самовільне зайняття. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України № 10/43 від 06.12.2010 (справа Господарського суду міста Києва № 40/3).

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" регламентує процедуру поновлення договору оренди землі.

За положеннями цієї норми по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

При цьому орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист - повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

- власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

- уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Відповідач стверджує що, після спливу строку дії договору останній продовжує користуватися земельною ділянкою; у місячний строк після закінчення строку дії договору не було письмово повідомлено (листом-повідомленням) про заперечення у поновленні договору. Докази зворотного в матеріалах справи відсутні.

Крім того, як раніше вказувалось, договір на оренду літнього танцювального майданчика з правом послідуючого викупу було укладено у квітні 1999 року між ОСОБА_2 та відділом культури Кобеляцької РДА.

Як вбачається з вказаного договору (а.с. 43) на земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна, а саме танцювальний майданчик (літня дискотека).

Тобто, коли відповідач укладав договір оренди земельної ділянки, нерухоме майно вже знаходилось на даній земельній ділянці.

Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що позивачем не було доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову, у зв'язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Судовий збір відповідно до вимог статті 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись статтями 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Повне рішення складено 11.10.2016 р.

Суддя Кульбако М.М.