ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2016 Справа № 917/1719/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг", 49083, м. Дніпро, Дніпропетровської області, вул. Собінова, 1

До відповідача Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, 36000, АДРЕСА_1

Про стягнення 5 814,45 грн., з яких 3 225,24 грн. - заборгованість відповідача за поставлені товарно-матеріальні цінності (лікеро-горілчані вироби) за умовами Договору поставки № 478-ПОЛ від 1 квітня 2013 року, 231,53 грн. - 3 % річних , та 2 357,68 грн. - інфляційні нарахування

Суддя Бунякіна Г.І.

Представники :

від позивача : не з'явилися (див. протокол судового засідання);

від відповідача : не з'явилися (див. протокол судового засідання).

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судовому засіданні 01.12.2016 р. в порядку ст. 77 ГПК України з огляду на необхідність поповнення матеріалів справи додатковими документальними доказами та неявку сторін.

27.12.2016 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг" про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 5 814,45 грн., з яких 3 225,24 грн. - заборгованість відповідача за поставлені товарно-матеріальні цінності (лікеро-горілчані вироби) за умовами Договору поставки № 478-ПОЛ від 1 квітня 2013 року, 231,53 грн. - 3 % річних , та 2 357,68 грн. - інфляційні нарахування.

Позивач на позовних вимогах наполягає за мотивами позовної заяви, представництво у судові засідання не забезпечив, повідомлений належним чином про дату, час і місце проведення судового засідання (а. с. 44).

Відповідач не скористався наданими йому правами (ст. 22 ГПК України) для захисту своїх інтересів, на позов не відреагував, представництво у судове засідання жодного разу не забезпечив, відзив на позовну заяву не надав, про причини суду не повідомив. Процесуальні документи, направлені за вказаною у позовній заяві адресою (місцем проживання), повернулися до суду з відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання.

Згідно даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № від 27.12.2016 року місцем проживання відповідача є адреса, яка і зазначена у позовній заяві - 36000, Полтавська область, місто Полтава, Ленінський район, вулиця 3 Лінія, будинок 18 (а. с. 50-54).

У п. 19 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" від 13.08.2008 р. № 01-8/482 (із змінами і доповненнями) зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у пп. 3.9.2 постанови від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами та доповненнями), у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, належне повідомлення сторін про час, дату і місце проведення судового засідання згідно з п. п. 2.6.11, 2.6.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 28 від 20.02.2013 р., суд не розцінює неявку сторін та невиконання відповідачем вимог суду як підставу для подальшого відкладення розгляду справи та розглядає спір за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані документальні докази, заслухавши представника позивача (у минулому судовому засіданні), суд,

встановив :

01.04.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "АРДА-ТРЕЙДИНГ" (постачальник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (покупець) було укладено Договір поставки № 478 ПОЛ (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язувався передавати у власність покупця, а покупець приймати та оплачувати на умовах і у порядку, визначених цим Договором, товар в асортименті, кількості та цінами, вказаними у накладних, які є невід'ємною частиною цього договору (п. 2.1).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- асортимент, кількість, ціна товару, що постачається, зазначається у накладних, які є невід'ємною частиною цього договору. Оплата здійснюється у національній валюті України виключно у формі безготівкових розрахунків ( п. 3.1, 4.1. Договору);

- покупець зобов'язаний оплачувати кожну партію переданого товару не пізніше 30 днів з дати її поставки (п. 4.2 Договору);

- підписання покупцем товарної (товарно-транспортної) накладної свідчить про те, що покупець згоден з ціною на товар, вказаною в накладній, перевірив кількість, асортимент, тару поставленої партії товару та погоджується на прийняття всього товару як належно поставленого згідно цього договору з дотриманням строків його постачання (п. 5.7 Договору);

- даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 28.02.2014 року. Якщо жодна сторона не повідомить іншу за один місць до дати закінчення строку дії договору, він вважається пролонгованим на наступний рік на тих самих умовах (п. 8.1 Договору).

Факт виконання позивачем договірних зобов'язань щодо поставки ФОП ОСОБА_2 товару (лікеро-горілчані вироби) загальною вартістю 3 225,24 грн. підтверджується видатковими накладними № 6915 від 16.04.2014 р., № 5803 від 13.12.2013 року, № 4548 від 11.12.2013 року та № 13300 від 30.10.2013 року. Відповідач вказаний товар прийняв, про що свідчать підписи повноважних осіб відповідача на вищезазначених видаткових накладних та надані відповідачем на адресу позивача довіреності № б/н від 01.10.2013 року, від 01.02.2013 року, від 01.04.2014 року щодо надання повноважень на прийняття ТМЦ особами, якими були підписані видаткові накладні на отримання товару від імені ФОП ОСОБА_2 (належним чином засвідчені копії залучено до матеріалів справи, а. с. 25-31).

В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставленого за вказаними видатковими накладними товару не виконав.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 5 814,45 грн., з яких 3 225,24 грн. - заборгованість відповідача за поставлені товарно-матеріальні цінності (лікеро-горілчані вироби) за умовами Договору поставки № 478-ПОЛ від 1 квітня 2013 року, 231,53 грн. - 3 % річних, та 2 357,68 грн. - інфляційні нарахування.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. За приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона-постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій сторони - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (п. 1 та п. 5 ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором щодо здійснення поставки товару Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України прийнятий товар не оплатив. Дана обставина відповідачем не спростована.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3 225,24 грн. основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми у розмірі 231,53 грн. та 2 357,68 грн. інфляційних втрат, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у розмірі 231,53 грн. та 2 347,57 грн. відповідно. Позовні вимоги в частині стягнення 10,11 грн. інфляційних втрат задоволенню не підлягають (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: Закон Еліт 9.1.3" та додано до матеріалів справи).

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3 225,24 грн. заборгованості відповідача за поставлені товарно-матеріальні цінності (лікеро-горілчані вироби) за умовами Договору поставки № 478-ПОЛ від 1 квітня 2013 року, 231,53 грн. - 3 % річних, та 2 347,57 грн. - інфляційні нарахування підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У стягненні 10,11 грн. інфляційних втрат у позові слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 22, ст. 49, ст. 75, ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (36000, АДРЕСА_1), ідентифікаційний код НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг" (49083, м. Дніпро, Дніпропетровської області, вул. Собінова, 1), - 3 225,24 грн. заборгованості відповідача за поставлені товарно-матеріальні цінності (лікеро-горілчані вироби) за умовами Договору поставки № 478-ПОЛ від 1 квітня 2013 року, 231,53 грн. - 3 % річних, 2 347,57 грн. - інфляційні нарахування та 1 375,60 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення 10,11 грн. інфляційних втрат - у позові відмовити.

4. Копію рішення направити сторонам за вказаними у вступній частині адресами.

Повне рішення складено 03.01.2017 року.

Суддя Г.І.Бунякіна