РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року Справа № 918/716/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Максютинська Д.В

Представники сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (НОМЕР_1, від 18.03.1998р.)

Від позивача: ОСОБА_2, посвідчення № 1102, від 14.07.2014р.

Від відповідача: Юзвяк Т.В., довіреність № 4, від 08.11.2016р.

Від третьої особи 1: Нех Р.І., довіреність № 2606/01.13, від 05.08.2016р.

Від третьої особи 2: ОСОБА_5 НОМЕР_2, від 28.05.1998р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Рівненської області від 27.09.16р. у справі № 918/716/16 (суддя Романюк Р.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача Селянського (фермерського) рибного господарства "Ферма Співака"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Острозька районна державна адміністрація,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізична особа-підприємець ОСОБА_5,

про спонукання виконання зобов'язань за договором про спільну діяльність

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до господарського суду Хмельницької облаcті з позовною заявою ( а.с.2-5) до Селянського (фермерського) рибного господарства "Ферма Співака" (надалі - відповідач) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Острозька районна державна адміністрація (далі - Третя особа 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 (далі - Третя особа 2), про спонукання виконання зобов'язань за договором про спільну діяльність.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 27 вересня 2016 року (а.с.119-112) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що сторони договору про спільну діяльність не ідентифікували майно, яке передається для ведення спільної діяльності, та не визначили його правовий статус.

Крім того, щодо твердження відповідача про дострокове розірвання Договору про спільну діяльність від 24 січня 2012 року суд зазначив, що поданими у справі доказами не підтверджується про укладення між сторонами правочинів, які б впливали на виникнення, зміну чи припинення цивільних чи господарських правовідносин в порядку визначеному ст. 654 ЦК України чи досягнення згоди щодо цього питання в порядку ст. 188 ГК України.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області у справі № 918/716/16 скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити (а.с.131-135).

Скаржник зокрема зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права та через невідповідність висновків суду, обставинам справи.

При цьому апелянт посилається на те, що сторонами було досягнуто належної згоди з усіх його істотних умов, у тому числі і об»єктів спільної діяльності - «маточників», які зазначені у додатках до договору, а саме у карті - паспорті водного об»єкту. Крім того, сторона Відповідача визнала у судовому засіданні існування між сторонами діяльності на ставках «маточника».

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 918/716/16 у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. (а.с. 128).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.10.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 16.11.2016р. на 10 год. 00 хв. (а.с.129).

15.11.2016р. на виконання вищевказаної ухвали суду надійшов відзив Відповідача на апеляційну скаргу (а.с.144-146), в якому останній заперечує доводи апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому відповідач у відзиві зазначає, що твердження апелянта є безпідставним та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства і фактичним обставинам справи. Зазначає, що у спірному договорі відсутня нумерація маточників, а тому і їх ідентифікація, а додаток до договору, на який посилається апелянт, не погоджений між сторонами.

Крім того, Відповідач у відзиві вказує, що третя особа без самостійних вимог ФОП ОСОБА_5 як землекористувач земельних ділянок під водоймами, заперечує проти безперешкодного доступу Позивача до водойм, оскільки вказане питання Договором про спільну діяльність не врегульоване.

В судове засідання , яке відбулось 16.11.2016 р., з»явились представники позивача та Третьої особи1.

Представник позивача та третьої особи 1 в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та надали пояснення по суті апеляційної скарги.

Представники Відповідача та третьої особи 2 не реалізували процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, хоча про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку із неможливістю направити повноважного представника.

У подальшому розгляд апеляційної скарги неодноразово відкладався на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України. Розгляд апеляційної скарги призначено на 26 грудня 12.00 год. (а.с. 189-193).

12.12.2014 до Рівненського апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу, в яких Відповідач зазначає, що Позивач не виконував вимоги п.2.1 договору, а також всупереч вимогам п.2.1.3., 3.1.1 договору Позивачем неналежно проводились роботи з очищення маточників та було неналежно здійснено підвід проточної води та відтік води (здійснено роботи без належного проекту), неналежно забезпечено рибу кормом, проведено вилов малька у відсутності Відповідача (а.с.180-181).

Крім того, 13.12.2016 до Рівненського апеляційного господарського суду надійшли пояснення Позивача на відзив Відповідача, у яких зазначено, що під час розгляду справи судом першої інстанції Відповідач визнавав фактичну діяльність Позивача, та використовував термін «маточники», а тому вказані обставини не мають доказуватись відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (а.с.182-185).

В судове засідання, яке відбулось 26.12.2016 р., з»явились представники позивача, відповідача, Третьої особи1 та Третьої особи2 .

Представник позивача та третьої особи 1 в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та надали пояснення по суті апеляційної скарги.

Позивач на виконання вимог ухвал суду надав додаткові пояснення щодо виконання договору про спільну діяльність, а також накладних, як підтвердження проведення реконструкції. Крім того, надав додаткові письмові пояснення, в яких заперечив факт розірвання Відповідачем договору в односторонньому порядку.

Представники Відповідача та третьої особи 2 заперечили вимоги апеляційної скарги, вважають її необґрунтованою з підстав, викладених у відзиві та поясненнях.

Крім того, Відповідач на виконання вимог ухвал суду подав додаткові пояснення щодо виконання умов договору та підтверджуючі документи - ветеринарно-санітарні паспорти рибоводного господарства, експертні висновки та копії дозволів на спеціальне водокористування.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, третіх осіб без самостійних вимог, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, письмові пояснення, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення господарського суду Рівненської області від 27.09.2016р. слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 24 січня 2012 року між Селянським (фермерським) рибним господарством "ФЕРМА СПІВАКА" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений Договір про спільну діяльність, за умовами якого сторони шляхом об'єднання своїх зусиль і майна зобов'язалися спільно діяти для досягнення спільної господарської мети: риборозведення на частині водного об'єкта Новомалинського ставу, розташованого в селі Новомалин Острозького району Рівненської області з метою зарибнення Новомалинського ставу (а.с. 10-12).

За змістом пункту 3.1.1 цього Договору позивач зобов'язався проводити технічні роботи з очищення маточників, провести підвід проточної води довжиною 600 метрів, обладнати відтік води належного функціонування маточників, обладнати маточники водозливами, обладнати підвід води з Новомалинського ставу, обладнати маточники необхідними спорудами та комунікаціями для забезпечення діяльності маточників, здійснювати закупівлю та запуск малька риби, забезпечувати кормом та іншими засобами, необхідними для життєдіяльності, проводити вилов риби, малька тощо.

Відповідно до розділу 4 Договору, Селянське (фермерське) рибне господарство "ФЕРМА СПІВАКА" взяло на себе наступні обов'язки:

- надати безперешкодний доступ Стороні 2 до маточників;

- отримати всі необхідні дозволи та погодження для здійснення будівництва та монтажу споруд та комунікацій, необхідних для забезпечення діяльності маточників;

- дозволити забір води з Новомалинського ставу в кількості необхідній для функціонування маточників, протягом 5 календарних днів з моменту підписання цього договору.

Керівництво спільною діяльністю, передбаченою договором, а також ведення спільних справ, бухгалтерського та податкового обліку, доручається відповідачу (п. 6.3 Договору).

Відповідно до п. 12.1 Договору, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 травня 2022 року.

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток сторін.

Позивач стверджує про порушення Відповідачем умов укладеного між сторонами договору про спільну діяльність та порушення відповідного права позивача на безперешкодний доступ до об'єктів спільної діяльності. З огляду на викладене, останній просить суд зобов'язати відповідача виконати в натурі умови Договору та зобов'язати останнього надати і забезпечити безперешкодний доступ до ставків (маточників) №№ 5, 6, 7, 8 та №№ 11, 12, 13, 14, 15 Новомалинського ставу, розташованого в селі Новомалин Острозького району Рівненської області.

Розглядаючи позовну вимогу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В контексті статті 15 ЦК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, в зв'язку з чим в даному випадку суд повинен встановити, в чому полягає таке порушення, а також, в який спосіб має відбуватись поновлення порушеного права позивача.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В частині 2 цієї статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких, зокрема, відноситься, примусове виконання обов'язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається, зокрема, шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до пункту 1 статті 12 цього Кодексу особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

За приписами статті 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Статтями 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України унормовано загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з приписами статті 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Проаналізувавши зміст спірного договору, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до п. 8 ст. 181 цього Кодексу, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Статтею 1131 Цивільного кодексу України передбачено, що умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Істотними умовами договору про спільну діяльність є предмет, спільна мета учасників та ціна. Предметом договору є спільна діяльність. Юридичним об'єктом договору є дії учасників договору із здійснення спільної діяль ності без створення юридичної особи, матеріальним об'єктом договору є вне ски учасників. Ціною договору слід вважати сукупний розмір внесків учасників у спільну діяльність.

Разом з тим, як вбачається з тексту укладеного Договору, сторони не ідентифікували майно, яке передається для ведення спільної діяльності та не обумовили його правовий статус. Так зокрема, позивач у справі просить суд зобов'язати відповідача надати і забезпечити безперешкодний доступ до ставків (маточників) №№ 5, 6, 7, 8 та №№ 11, 12, 13, 14, 15 Новомалинського ставу, розташованого в селі Новомалин Острозького району Рівненської області.

Проте, ні умовами Договору, ні іншими документами, укладеними в межах цього правочину, сторони не визначили майно (ставки), яке мало бути передане відповідачем у спільну діяльність. Незважаючи на те, що із Договору про спільну діяльність (п. 4.1.1) вбачається обов'язок відповідача надати безперешкодний доступ позивачу до "маточників", однак визначення терміну "маточники" та їх ідентифікація у правочині відсутні, що позбавляє можливості встановити поширення умов цього пункту на вказані позивачем ставки (№№ 5, 6, 7, 8 та №№ 11, 12, 13, 14, 15). Разом з тим, Додаток 1, який визначили сторони як додаток до договору, не є погодженим документом сторонами договору про спільну діяльність, оскільки є документом паспорта водного об"єкта, що виготовлявся при наданні земельної ділянки в оренду СФРГ "Ферма Співака".

Колегією суддів також не береться до уваги посилання Позивача на графічну схему Новомалинського ставу (а.с.112-113), так як вказана схема не погоджена сторонами як додаток до спірного договору.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що сторони при укладенні договору про спільну діяльність не врахували правовий статус земельної ділянки, яка, на думку представників обох сторін, є внеском Відповідача у спільну діяльність (що, однак, не визначено умовами договору).

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що між ФОП ОСОБА_5 та Острозькою районною державною адміністрацією 12 серпня 1999 року укладено договір оренди земельної ділянки, предметом якого є передача в оренду землі під водосховищем площею 182,9 га, землі під каналами площею 2,5 га та під дамбою площею 1,6 га, а відтак земельна ділянка знаходиться на праві користування (оренди) у відповідача, у зв"язку з чим передача її частини як внеску у спільну діяльність повинна погоджуватися з особою, уповноваженою на розпорядження відповідними землями.

Щодо внесків у спільну діяльність Сторони 2 (позивача), то Розділом 7 договору сторони погодили, що внески сторони 2 визначаються в плані робіт, який є невід"ємною частиною договору і складається по мірі виконання робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, план робіт сторонами не складався та не узгоджувався.

Внески сторони 1 (відповідача) у спільну діяльність умовами даного договору взагалі не визначено.

Враховуючи, що умовами договору сторони не узгодили предмету договору, зокрема внеску кожного з учасників у спільну діяльність, не визначено спільних дій учасників для досягнення мети договору, колегія суддів приходить до висновку, що даний договір слід вважати неукладеним в силу відсутності істотних умов.

Відповідно до статті 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов»язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов»язковим для неї. Неукладений договір не породжує жодних зобов"язань для сторін.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання Селянського (фермерського) рибного господарства "ФЕРМА СПІВАКА" вчинити дії зазначені Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

При цьому колегія суддів не бере до уваги надані сторонами докази виконання договору про спільну діяльність, зважаючи на наступне.

Позивачем надано суду документи на придбання ТМЦ на підтвердження виконання п. 3.1.1 договору. Водночас виконання будь-який робіт, в т.ч. визначених п. 3.1.1 договору, можливе виключно після отримання відповідних дозволів та погоджень (п. 4.1.2). За відсутності останніх будь-які роботи, здійснені позивачем, не можуть вважатися такими, що проведені у рамках договору про спільну діяльність.

Крім того, колегія суддів не бере до уваги як докази виконання п. 4.1.2 спільного договору надані Відповідачем підтверджуючі документи - ветеринарно-санітарні паспорти рибоводного господарства, експертні висновки та копії дозволів на спеціальне водокористування, у зв»язку з тим, що Відповідачем не надано доказів надання вищевказаної документації позивачу на підставі п. 2.1.1 договору.

Також колегія суддів вважає неспроможною позицію Відповідача про розірвання договору, так як останнім не передбачено право на одностороннє його розірвання. При цьому відповідач помилково вважає, що п. 12.2 є такою умовою, оскільки п. 12.2 регулює правовідносини сторін при достроковому розірванні договору з ініціативи Сторони-1, а не право односторонньої відмови від договору.

Відповідно до ст. 34 ГПК, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що за умовами наданого договору неможливо встановити, про що саме домовилися (предмет договору) сторони і на яких умовах, договір, на думку колегії, слід вважати неукладеним, тобто таким, що не породжує жодних зобов"язань для сторін, у зв"язку з чим вимоги про спонукання до виконання його умов є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання Позивача (скаржника), викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33,34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу для задоволення позовних вимог.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на Позивача згідно ст.49 ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 13.10.16р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 27 вересня 2016 року у справі №918/716/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №918/716/16 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.