РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016Справа №910/14254/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова група"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, (в порядку регресу) в розмірі 42 201,38 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Шаталова Т.В., за довіреністю

від відповідача: Риков О.О., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Українська страхова група" (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, (в порядку регресу) в розмірі 42 201,38 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.06.2015 було порушено провадження у справі № 910/14254/15, розгляд справи призначено на 29.07.2015.

22.06.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

29.07.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про витребування доказів.

У судове засідання 29.07.2015 представник позивача з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 08.06.2015 про порушення провадження у справі № 910/14254/15 позивач виконав.

У судове засідання 29.07.2015 представник відповідача з'явився та подав клопотання про продовження строку розгляду справи. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 08.06.2015 про порушення провадження у справі № 910/14254/15 відповідач не виконав.

Розглянувши у судовому засіданні 29.07.2015 клопотання представника відповідача про продовження строку розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання.

Розглянувши у судовому засіданні 29.07.2015 клопотання представника відповідача про витребування доказів, суд задовольнив вищезазначене клопотання.

Враховуючи невиконання відповідачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 08.06.2015 про порушення провадження у справі № 910/14254/15, а також у зв'язку із необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 19.08.2015.

04.08.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

19.08.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про призначення судової експертизи.

У судове засідання 19.08.2015 представники сторін з'явились.

Розгляд клопотання представника відповідача про призначення судової експертизи було відкладено судом до наступного судового засідання.

У судовому засіданні 19.08.2015 судом було оголошено перерву до 21.08.2015.

У судове засідання 21.08.2015 представник позивача з'явився та подав заперечення на клопотання відповідача про призначення судової експертизи.

Представник відповідача у судове засідання 21.08.2015 з'явився та подав відзив на позовну заяву.

Розглянувши у судовому засіданні 21.08.2015 клопотання представника відповідача про призначення судової експертизи, суд дійшов висновку про необхідність його задоволення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2015 у даній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2015 провадження у справі № 910/14254/15 було зупинено до проведення експертизи та отримання висновку експерта.

09.03.2016 до відділу діловодства господарського суду міста Києва надійшов лист від Т.в.о. директора Київського НДІ судових експертиз про погодження термінів виконання експертизи з клопотанням судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, разом з матеріалами справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.03.2016 провадження у справі № 910/14254/15 було поновлено, погоджено строк проведення судової експертизи у термін понад три місяці та зобов'язано позивача надати суду для подальшого направлення судовому експерту документи, зазначені у клопотанні про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.03.2016 провадження у справі було зупинено.

27.04.2016 до господарського суду міста Києва з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи № 910/14254/15 без висновку експерта.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.04.2016 провадження у справі № 910/14254/15 було поновлено, розгляд справи призначено на 18.05.2016.

У судове засідання 18.04.2016 представники сторін з'явились, надали усні пояснення по суті спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

11.08.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Амстед-Рейл» (далі - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - позивач) було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирам на транспорті № 28-5001-14-00083 (далі - Договір), відповідно до якого позивачем були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1.

06.10.2014 близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_2, рухаючись по вул. Тростянецькій, 3, під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 21.11.2014 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Позивачем був складений та підписаний страховий акт № ДККА-40320 від 24.10.2014, згідно з яким пошкодження автомобіля марки «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок вищезазначеної ДТП, визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 42 701,38 грн.

На підставі сформованого страхового акту № ДККА-40320 від 24.10.2014, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 42 701,38 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 26065 від 27.10.2014.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат (затрат) переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» (далі - відповідач), згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2988990.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, на підставі вищезазначених норм та у зв'язку з укладенням Полісу № АІ/2988990 відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_2.

Враховуючи те, що цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння вищезазначеної ДТП було застраховано відповідачем, що підтверджується Полісом № АІ/2988990, відповідач згідно з статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" зобов'язаний в межах ліміту відповідальності виплатити страхове відшкодування позивачу.

Відповідач у своєму письмовому відзиві зазначає про те, що на підтвердження розміру спричиненого збитку позивачем до позову було долучено лише копію рахунку № 4956, в якому не вказано перелік робіт, а лише наявне посилання на здійснення ремонту згідно з системою «Аудатекс». При цьому, відповідач наполягає на тому, що в підтвердження висновків зазначеної калькуляції до позову не було долучено акту виконаних робіт СТО з детальним переліком проведених робіт, ціни відповідних робіт, вартості складових автомобіля, що підлягала заміні.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що відповідач ставить під сумнів надані позивачем в якості доказів документи, законність їх оформлення та безпосередньо їх зміст, відповідачем було ініційовано питання про призначення у даній справі судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2015 судом, з метою встановлення всіх обставин справи, було призначено судову автотоварознавчу експертизу, витрати за проведення якої було покладено на відповідача, який подав відповідне клопотання.

27.04.2015 до господарського суду міста Києва з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повернулись матеріали справи № 910/14254/15 без висновку експерта, у зв'язку з неоплатою відповідачем виставленого експертною установою рахунку за проведення експертизи.

Згідно з частинами 4, 16, 17, 18 ст. 9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Крім того, згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями п. 36.4. ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" унормовано, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої, в тому числі, відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 25.12.2014 у справі № 910/13665/14.

В матеріалах справи наявна копія Рахунку на оплату № 4956 від 22.10.2014, на підставі якого у відповідності до платіжного доручення № 26065 від 27.10.2014 позивачем було перераховано страхове відшкодування в сумі 42 701,98 грн.

Таким чином, враховуючи позицію Верховного Суду України та те, що відповідачем було заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи та не оплачено її проведення, суд має достатньо підстав розглядати даний спір за наявними у матеріалах справи документами.

Відповідно до положень статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не було надано суду жодного належного та допустимого доказу на спростування доводів позивача.

Відповідач також зазначає про те, що згідно з інформацією, що міститься в МТСБУ, на момент ДТП було виписано два окремі поліси цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль з державним номерним знаком АА 4853 НТ, зокрема, поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9525654 від18.12.2013 та № АІ/2988990 від 11.08.2014.

Суд, з метою встановлення вказаної обставини, направив запити до Моторного (транспортного) страхового бюро України про надання інформації по полісам цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9525654 від 18.12.2013 та № АІ/2988990 від 11.08.2014.

30.06.2015 та 14.08.2015 до суду надійшли відповіді на вищезазначені судові запити № 18117 від 25.06.2015 та № 22431 від 12.08.2015, з яких вбачається, що полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2988990 від 11.08.2014 було застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «Містсубісі», державний номерний знак НОМЕР_2, який згідно з Довідкою УДАІ ГУМВС України в місті Києві та Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 21.11.2014, є винною особою у скоєнні вищезазначеного ДТП.

В свою чергу, полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9525654 від 18.12.2013 застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2, який не має жодного відношення до ДТП, яка сталась 06.10.2014 о 10 год. 30 хв. по вул. Тростянецькій 3.

У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Полісом № АІ/2988990 встановлено франшизу в розмірі 500,00 грн.

Позивачем враховано франшизу, встановлену Полісом № АІ/2988990, при визначенні розміру позовних вимог.

Позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу № 22763 від 19.12.2014.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач зазначену заяву отримав, проте, в порушення приписів вищевказаного закону, відшкодування не здійснив.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 42 201,38 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77; ідентифікаційний код: 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, 32-А; ідентифікаційний код: 30859524) страхове відшкодування в розмірі 42 201 (сорок дві тисячі двісті одна) грн 38 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

Повне рішення складено 23.05.2016.

Суддя О.В. Нечай