ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2016 р. Справа № 911/2894/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 3 від 29.06.2016 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 24/11-15-04 від 24.11.2015 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Державної екологічної інспекції у Київській області, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрполімерконструкція, смт Баришівка

про стягнення 111 487, 50 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна екологічна інспекція у Київській області звернулась в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Укрполімерконструкція про стягнення 111 487, 50 грн збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем встановленням факту забруднення та засмічення відповідачем виробничими відходами на території підприємства земельної ділянки, що перебувала у користуванні відповідача і знаходиться за адресою: вул. Торфяна, 28, смт Баришівка, Баришівський район, Київська область.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.09.2016 р. порушено провадження у справі № 911/2894/16 за позовом Державної екологічної інспекції у Київській області до ТОВ „Укрполімерконструкція про стягнення 111 487, 50 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 28.09.2016 р.

28.09.2016 р. у судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання б/н б/д, у якому він просив суд припинити провадження у справі у звязку із відсутністю предмету спору, що за наслідками розгляду вищевказаного клопотання у судовому засіданні судом було відмовлено в його задоволенні за безпідставністю і необґрунтованістю.

28.09.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 12.10.2016 р.

12.10.2016 р. у судовому засіданні представник відповідача надав документи, витребувані судом, та відзив б/н б/д на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

12.10.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 26.10.2016 р.

24.10.2016 р. до канцелярії суду від відповідача надійшли додаткові пояснення б/н б/д, що долучені судом до матеріалів справи.

26.10.2016 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача надійшли пояснення б/н б/д, що долучені судом до матеріалів справи.

26.10.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 09.11.2016 р.

09.11.2016 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача надійшли додаткові пояснення б/н б/д, що долучені судом до матеріалів справи.

09.11.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 23.11.2016 р.

15.11.2016 р. до канцелярії суду від відповідача надійшли додаткові пояснення б/н б/д, що долучені судом до матеріалів справи.

23.11.2016 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

У процесі розгляду справи судом встановлено, що відповідач - ТОВ „Укрполімерконструкція з 06.04.2004 р. є орендарем земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Торфяна, 28, смт Баришівка, Баришівський район, Київська область, що підтверджується договором оренди земельної ділянки від 06.08.2004 р., укладеним між Баришівської селищною радою та ТОВ „Укрполімерконструкція, наявним у матеріалах справи.

23.03.2016 р. позивачем направлено відповідачу повідомлення № 02-08-25/760 від 22.03.2016 р., у якому останнього повідомлено про проведення в період з 04.04.2016 р. по 18.04.2016 р. планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України.

12.04.2016 р. державними інспекторами з охорони навколишнього середовища Київської області ОСОБА_3, ОСОБА_4 Державної екологічної інспекції у Київській області за участю виконавчого директора ТОВ „Укрполімерконструкція ОСОБА_5 на території ТОВ „Укрполімерконструкція, що знаходиться за адресою: вул. Торфяна, 28, смт Баришівка, Баришівський район, Київська область, було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України, за результатами якої складено і підписано акт № 95 перевірки перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, яким встановлено порушення вимог природоохоронного закондавства, а саме виявлено, у тому числі, засмічення на території підприємства земельної ділянки відходами від виробництва, а саме бракованими поліетиленовими трубами та їх залишками (площа засмічено земельної ділянки 125 кв.м., висота 0, 5 м.).

12.04.2016 р. за наслідками проведення вищевказаної перевірки Державною екологічною інспекцією у Київській області винесено та вручено ТОВ „Укрполімерконструкція припис б/н від 12.04.2016 р., яким зобовязано відповідача усунути виявлені в результаті проведеної вищевказаної перевірки порушення вимог природоохоронного законодавства.

12.05.2016 р. відповідач звернувся до позивача із листом від 28.04.2016 р., у якому повідомив останнього про вжиття заходів на виконання припису б/н від 12.04.2016 р. Державної екологічної інспекції у Київській області.

У травні 2016 р. позивач звернувся до відповідача із претензією № 44 від 12.05.2016 р., у якій вимагав від останнього сплатити нараховані збитки у розмірі 111 487, 50 грн за забруднення та засмічення відповідачем виробничими відходами на території підприємства земельної ділянки, що перебувала у користуванні відповідача і знаходиться за адресою: вул. Торфяна, 28, смт Баришівка, Баришівський район, Київська область.

У червні 2016 р. у відповідь на претензію відповідач звернувся до позивача із листом № 124 від 09.06.2016 р., у якому зазначив, що претензія не відповідає вимогам законодавства та повідомив у звязку із цим про неможливість її повноцінного розгляду.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 111 487, 50 грн нарахованих збитків за факт забруднення та засмічення відповідачем виробничими відходами на території підприємства земельної ділянки, що перебувала у користуванні відповідача і знаходиться за адресою: вул. Торфяна, 28, смт Баришівка, Баришівський район, Київська область, що був встановлений та виявлений в результаті проведення з 04.04.2016 р. по 18.04.2016 р. планової перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства України.

З приводу вказаної позовної вимоги позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. ґ) ч. 1 ст. 90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 96 цього ж кодексу землекористувачі зобовязані додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля.

Пунктом в) ч. 1 ст. 211 цього ж кодексу передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Частиною 1 ст. 69 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно з ст. 1 Закону України „Про відходи відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Пунктом з) ч. 1 ст. 17 цього ж закону передбачено, що субєкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобовязані не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи обєктах.

Відповідно до ст. 43 цього ж закону підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про відходи, в порядку і розмірах, встановлених законодавством України.

Положеннями п. 3 ОСОБА_4 визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27.10.1997 р. № 171, передбачено, що землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені негативні кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності чи впливу інших чинників. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових шкодочинних речовин, яких раніше не було, а і збільшенням вмісту речовин, що перевищує їх граничнодопустиму концентрацію, які характерні для складу незабрудненого ґрунту або у порівнянні з даними агрохімічного паспорта (для земель сільськогосподарського призначення).

Землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища.

Факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

Визначення обсягу забруднення земельних ресурсів у кожному випадку є самостійним завданням через різноманітність геоморфологічних, геологічних та гідрологічних умов. За наявності інформації про кількість (об'єм, маса) забруднюючої речовини, яка проникла у певний шар землі, визначаються площа, глибина проникнення.

Якщо за зовнішніми ознаками забруднення земельної ділянки неможливо встановити площу забруднення чи глибину проникнення, ці параметри визначають за підпунктом 3.6 цієї ОСОБА_4.

При виявленні засмічення визначаються на місці обсяги засмічення відходами та інші показники, які необхідні для визначення розмірів шкоди.

Об'єм відходів (м 3), що спричинили засмічення, встановлюють за об'ємними характеристиками цього засмічення через добуток площі засмічення земельної ділянки та товщини шару цих відходів. Товщину шару відходів ділянки визначають вимірюванням.

У випадках складних ситуацій, коли обсяг забруднення не може бути визначеним за підпунктом 3.4 цієї ОСОБА_4, спеціалізовані організації виконують еколого-геологічні роботи.

Згідно з ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом

Згідно з ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 ст. 225 цього ж кодексу передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у звязку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини боржника у заподіянні збитків.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи позивачем у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду належних та допустимих доказів, що б підтверджували наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме факт заподіяння відповідачем вказаних збитків; самі збитки та їх заявлений розмір; наявність причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача і заявленими збитками позивача, а також, що б підтверджували факти засмічення відповідачем землі саме бракованими поліетиленовими трубами та їх залишками, факти засмічення відповідачем землі виявленими поліетиленовими трубами у розумінні положень ОСОБА_4 визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27.10.1997 р. № 171, тобто призведення ними або можливість призведення ними до забруднення навколишнього природного середовища.

Згідно з Постійним технічним регламентом на виробництво труб з поліетилену марок ПЕ80 та ПЕ 100 для подачі холодної води, згідно технічних умов ТУУВ.2.7-21547843.006-2001; Технічних свідоцтв придатності будівельних виробів для застосування; відповідними Сертифікатами на систему управління якістю; відповідними сертифікатами відповідності; висновками державної санітарно-епідеміологічної експертизи; відповідними свідоцтвами про атестацію; та іншою технічною документацією, пластикові (поліетиленові) труби, що виробляє відповідач, в процесі зберігання та монтажу не виділяють у навколишнє природнє середовище токсичні речовини і не впливають на організм людини при безпосередньому контакті, а робота з трубами не вимагає особливих заходів безпеки, а отже, їх зберігання на відкритій поверхні землі не може призвести до забруднення навколишнього природного середовища.

Оскільки, враховуючи те, що як було встановлено судом у процесі розгляду справи, недоведеними є факти заподіяння відповідачем вказаних збитків, їх розмір, наявність причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача і заявленими збитками, то у суду відсутні правові підстави для застосування такої міри відповідальності до відповідача, як стягнення збитків, через відсутність всього складу цивільного правопорушення, а тому позовна вимога позивача про стягнення із відповідача стягнення 111 487, 50 грн збитків, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини, викладені у позовній заяві позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, його позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову повністю.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

27 січня 2017 р.