ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"26" грудня 2016 р. Справа № 911/4822/15

За скаргою Комунального підприємства Згурівський комбінат комунальних підприємств № 197 від 19.10.2016 р. на дії державного виконавця Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Комунального підприємства Згурівський комбінат комунальних підприємств

про стягнення 186038,11 грн.

Представники сторін:

від позивача (скаржника): ОСОБА_1, довіреність № 14-96 від 18.04.2014 р.;

від відповідача: не зявився;

від відділу ДВС: не зявився.

Обставини справи:

Рішенням господарського суду Київської області від 24.12.2015 р. у справі № 911/4822/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального підприємства Згурівський комбінат комунальних підприємств про стягнення 186038,11 грн. задоволено частково.

На виконання рішення від 24.12.2015 р., яке набрало законної сили, господарським судом Київської області 20.01.2016 р. було видано наказ про стягнення з Комунального підприємства Згурівський комбінат комунальних підприємств на користь ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 54172 грн. 03 коп. пені, 7319 грн. 19 коп. 3% річних, 106926 грн. 36 коп. інфляційних втрат, 2526 грн. 26 коп. судового збору.

24.10.2016 р. до господарського суду Київської області від Комунального підприємства Згурівський комбінат комунальних підприємств надійшла скарга № 197 від 19.10.2016 р. (вх. № 279/16 від 24.10.2016 р.) на дії державного виконавця Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо відкриття 04.10.2016 р. виконавчого провадження ВП № 52594797 за постановою про стягнення виконавчого збору та виконавчого провадження ВП № 52594258 за постановою про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, за змістом якої скаржник зазначає, що попри самостійне виконання КП Згурівський комбінат комунальних підприємств рішення суду у даній справі шляхом перерахування позивачеві коштів, у звязку з чим було закінчено виконавче провадження, державним виконавцем було відкрито виконавчі провадження за постановами від 30.03.2016 р. про стягнення з боржника 17094,38 грн. виконавчого збору та про стягнення з боржника 56,20 грн. витрат на проведення виконавчих дій, яких боржник не отримував.

З огляду на викладене, скаржник просить суд: визнати незаконними дії Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо винесення постанови від 04.10.2016 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 52594797 про стягнення виконавчого збору; визнати незаконними дії Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо винесення постанови від 04.10.2016 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 52594258 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій; визнати недійсною постанову державного виконавця Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 30.03.2016 р. ВП № 50586262 про стягнення з Комунального підприємства Згурівський комбінат комунальних підприємств виконавчого збору в розмірі 17094,38 грн.; визнати недійсною постанову державного виконавця Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 30.03.2016 р. ВП № 50586262 про стягнення з Комунального підприємства Згурівський комбінат комунальних підприємств витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 56,20 грн.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги (ч. 2 ст. 121-2 ГПК України).

Розгляд скарги відкладався.

14.11.2016 р. до господарського суду Київської області від відповідача (скаржника) надійшло клопотання № 45 від 11.11.2016 р. (вх. № 23439/16 від 14.11.2016 р.) про долучення письмових пояснень до матеріалів справи.

02.12.2016 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли пояснення б/н, б/д (вх. № 25028/16 від 02.12.2016 р.) щодо скарги.

08.12.2016 р. до господарського суду Київської області від відповідача (скаржника) надійшла заява № 48 від 07.12.2016 р. (вх. № 25463/16 від 08.12.2016 р.) про приєднання документів до матеріалів справи, зокрема, платіжних доручень № 266 від 15.06.2016 р., № 211 від 11.05.2016 р., № 172 від 15.04.2016 р.

Після судового засідання 08.12.2016 р. до господарського суду Київської області від Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшли заперечення № 1667/03-23/2 від 01.12.2016 р. (вх. № 25485/16 від 08.12.2016 р.) на скаргу КП Згурівський комбінат комунальних підприємств, за змістом яких орган ДВС заперечує проти вимог скаржника, зазначаючи про те, що боржник протягом встановленого у постанові про відкриття виконавчого провадження за наказом суду у даній справі семиденного строку для добровільного виконання рішення суду останнє не виконав, у звязку з чим 30.03.2016 р. державним виконавцем у відповідності з приписами Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення 56,20 грн. витрат, повязаних з організацією та виконанням судового рішення. У подальшому, боржником було надано до органу ДВС графік погашення заборгованості та здійснено сплату заборгованості на рахунок стягувача, у звязку з чим 29.09.2016 р. державним виконавцем на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 50586262 у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду, а 04.10.2016 р. на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону були відкриті виконавчі провадження ВП № 52594797 з виконання постанови ВП № 5058626 від 30.03.2016 р. про стягнення з КП Згурівський комбінат комунальних підприємств 17094,38 грн. виконавчого збору та ВП № 52594258 з виконання постанови ВП № 50586262 від 30.03.2016 р. про стягнення з КП Згурівський комбінат комунальних підприємств 56,20 грн. витрат на проведення виконавчих дій.

26.12.2016 р. до господарського суду Київської області від Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшла заява № 1772/03-23/2 від 20.12.2016 р. (вх. № 26504/16 від 26.12.2016 р.), за змістом якої відділ ДВС підтримує заперечення проти скарги та просить відмовити у її задоволенні, а також просить розглянути скаргу у відсутності представника органу державного виконання.

Окрім того, 26.12.2016 р. до господарського суду Київської області від Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшли письмові пояснення № 1771/03-23/2 від 20.12.2016 р. (вх. № 26503/16 від 26.12.2016 р.) щодо складу витрат, понесених у звязку з організацією та проведенням виконавчих дій на загальну суму 56,20 грн.

У судовому засіданні 26.12.2016 р. представник стягувача підтримував пояснення, викладені ПАТ «НАК «Нафтогаз України» письмово, представники скаржника та відділу Державної виконавчої служби до суду не зявились.

Згідно з ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги на дії органів Державної виконавчої служби.

Розглянувши скаргу КП Згурівський комбінат комунальних підприємств № 197 від 19.10.2016 р. на дії державного виконавця Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо виконання рішення у даній справі, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для її часткового задоволення з огляду на таке.

Статтею 124 Конституції України та статтею 115 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження.

Приписами статті 1 Закону України „Про виконавче провадження (тут і далі в редакції на час відкриття виконавчого провадження та вчинення відповідних виконавчих дій в порядку, передбаченому пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 р. № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 1 Закону України Про державну виконавчу службу, державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Стаття 2 Закону України Про виконавче провадження передбачає, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу.

Стаття 7 Закону України Про державну виконавчу службу встановлює обов'язок державного виконавця сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Водночас, згідно з п. 1 ч. 1 статті 19 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Поряд з цим, статтею 11 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчі дії - це заходи примусового виконання, перелік яких міститься в ст. 32 вказаного Закону, а саме: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням. Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях га іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт.

Аналогічні положення закріплені в статті 65 Закону. Так, частиною 3 ст. 65 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться в кредитних установах, в порядку, передбаченому цим Законом. Якщо даних про наявність у боржника - юридичної особи рахунків і вкладів у банках чи інших у фінансових установах немає, державний виконавець одержує такі дані у податкових органів, які зобов'язані надати йому необхідну інформацію у 3-денний строк.

Стаття 66 Закону України Про виконавче провадження передбачає, що у разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти боржника.

Частиною 8 статті 52 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Як слідує з матеріалів виконавчого провадження, копії якого надані до матеріалів справи, у звязку з предявленням позивачем у даній справі до примусового виконання наказу суду у даній справі, 23.03.2016 р. державним виконавцем було винесено постанову ВП № 50586262 про відкриття виконавчого провадження за вказаним наказом про стягнення з відповідача загалом 186038,11 грн. та встановлено строк для добровільного виконання рішення суду боржником до 30.03.2016 р.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону, в разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються (ч. 3 ст. 27 Закону).

Відповідно до вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Матеріали справи свідчать про те, що у встановлений державним виконавцем семиденний строк (до 30.03.2016 р.) рішення суду у добровільному порядку виконане боржником не було, у звязку з чим 30.03.2016 р. державним виконавцем на підставі статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про стягнення з КП Згурівський комбінат комунальних підприємств виконавчого збору.

Матеріали виконавчого провадження також свідчать про те, що 12.04.2016 р. до відділу ДВС надійшла заява боржника № 78 від 11.04.2016 р. про «добровільне погашення штрафних санкцій», за змістом якої підприємство просило не здійснювати виконавчих дій, оскільки воно буде здійснювати добровільне виконання рішення суду згідно з графіком, який додається.

З матеріалів справи слідує та не заперечується учасниками процесу, що КП Згурівський комбінат комунальних підприємств у період з квітня по вересень 2016 року сплатило частинами на рахунок ПАТ «НАК «Нафтогаз України» суму коштів згідно наказу господарського суду у даній справі.

У звязку з наведеним, 29.09.2016 р. державним виконавцем на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 50586262 у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду.

Звертаючись з даною скаргою до суду, боржник наголошує на добровільному виконанні ним рішення суду на користь стягувача та не здійсненням державним виконавцем будь-яких дій щодо примусового стягнення сум за наказом суду у справі № 911/4822/15, з огляду на що стягнення з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з проведенням виконавчих дій, на переконання останнього, є безпідставним та необґрунтованим.

Слід зазначити, що Верховним Судом України в постанові від 28.01.2015 р. у справі № 924/205/13-г встановлено, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Відтак, судом має бути встановлено факт вчинення відділом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження заходів примусового виконання рішення, до яких відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» належить звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до приписів статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Поряд з цим, слід зазначити, що відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність у матеріалах виконавчого провадження доказів вчинення державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження за наказом у даній справі заходів примусового виконання рішення, передбачених статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог скаржника про визнання незаконними дій Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо винесення постанови від 04.10.2016 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 52594797 про стягнення виконавчого збору та про визнання недійсною постанови державного виконавця Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 30.03.2016 р. ВП № 50586262 про стягнення з Комунального підприємства Згурівський комбінат комунальних підприємств виконавчого збору в розмірі 17094,38 грн.

Стосовно вимог скаржника про визнання незаконними дій Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо винесення постанови від 04.10.2016 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 52594258 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій та про визнання недійсною постанови державного виконавця Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 30.03.2016 р. ВП № 50586262 про стягнення з Комунального підприємства Згурівський комбінат комунальних підприємств витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 56,20 грн., слід зазначити таке.

Згідно з вимогами статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 28 цього Закону; 2) авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 3) стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій; 4) інших надходжень, що не суперечать законодавству. Витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: 1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби (ч. 4 ст. 41 Закону).

Згідно з ч. 5 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

З наданих відділом ДВС до матеріалів справи письмових пояснень слідує, що до складу витрат, повязаних з організацією та виконанням судового рішення у даній справі, в розмірі 56,20 грн. входять витрати на послуги пошти при надсиланні документів виконавчого провадження (вартість пересилання одного листа простою кореспонденцією 2,50 грн. і 3 грн., якщо лист містить більше 2 аркушів, рекомендованого листа 5,40 грн. і, відповідно, 6,00 грн.), виготовлення документів виконавчого провадження та вартості плати за завершене виконавче провадження, інформація про яке вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, яка становить 36,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Враховуючи викладене та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення вимог скаржника у цій частині та визнання незаконними дій державного виконавця щодо винесення постанови від 04.10.2016 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 52594258 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій та про визнання недійсною постанови від 30.03.2016 р. ВП № 50586262 про стягнення з КП Згурівський комбінат комунальних підприємств витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 56,20 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Скаргу Комунального підприємства Згурівський комбінат комунальних підприємств № 197 від 19.10.2016 р. на дії Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо виконання наказу у справі № 911/4822/15 задовольнити частково.

2. Визнати незаконними дії Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо винесення постанови від 04.10.2016 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 52594797 про стягнення виконавчого збору в розмірі 17094,38 грн.

3. Визнати недійсною постанову державного виконавця Згурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 30.03.2016 р. ВП № 50586262 про стягнення з Комунального підприємства Згурівський комбінат комунальних підприємств виконавчого збору в розмірі 17094,38 грн.

4. Решту вимог скарги залишити без задоволення.

5. Копію ухвали надіслати стягувачу, боржнику та Згурівському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (07600, Київська обл., Згурівський р-н, смт. Згурівка, вул. Українська, 13).

Суддя В.М. Бабкіна