РІШЕННЯ

"15" грудня 2016 р.Справа № 921/452/13-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Андрушків Г.З. , судді Боровець Я.Я. , судді Гирили І.М.

Розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод", АДРЕСА_2

до відповідача 1: Кооперативу "СОЮЗ", АДРЕСА_1

до відповідача 2: Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ 114, 04114

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

- Української державної будівельної корпорації "Укрбуд", 02660, м. Київ, вул. М. Раскової, 23;

- Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, вул. Танцорова, 11, м. Тернопіль, 46008.

про визнання недійсним Договору іпотеки від 31.10.2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О. та зареєстрованим в реєстрі за №3803

За участю представників від:

Позивача: Молень Ростислав Богданович - представник (довіреність № 16/046 від 14.12.16р.);

Відповідача 1: не з'явився

Відповідача 2: не з'явився

Третьої особи: Ткач Руслана Богданівна - представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області (довіреність №59 від 12.12.2016р.).

Суть справи:

Учасникам судового процесу роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22, 27, 81-1 ГПК України.

Публічне акціонерне товариство "Тернопільський електромеханічний завод" звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Кооперативу "СОЮЗ" та Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання недійсними: - Додаткової угоди №2 від 27.06.2008р. до генерального договору на здійснення кредитних операцій №12/05-ГД-07 від 15.08.2007р. укладеної між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", та Кооперативом "СОЮЗ"; - Договору іпотеки від 31.10.2008р., укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" та Відкритим акціонерним товариством "Тернопільський електромеханічний завод", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Тернопільський електромеханічний завод", що посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О. та зареєстрований в реєстрі за номером 3803.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.06.2013р. (залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.12.2013р.) позов задоволено частково. Визнано недійсним з моменту укладення Договір іпотеки укладений 31.10.2008р., між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" та Відкритим акціонерним товариством "Тернопільський електромеханічний завод", нотаріально посвідчений 31.10.2008р. приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі № 3803. У задоволенні позову в частині визнання недійсною додаткової угоди №2 від 27.06.2008р. до генерального договору на здійснення кредитних операцій №12/05-ГД-07 від 15.08.2007р., укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" та Кооперативом "Союз", відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2014р. за результатами розгляду касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" рішення господарського суду Тернопільської області від 05.06.2013р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.12.2013р. у справі №921/452/13-г/7 в частині задоволення позову про визнання недійсним договору іпотеки від 31.10.2008р. укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" та Відкритим акціонерним товариством "Тернопільський електромеханічний завод", нотаріально посвідченого 31.10.2008р. приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу і зареєстрованого в реєстрі № 3803 скасовано з передачею справи в цій частині позовних вимог на новий розгляд до господарського суду Тернопільської області. В іншій частині рішення господарського суду Тернопільської області від 05.06.2013р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.12.2013р. у справі №921/452/13-г/7 залишено без змін.

Згідно автоматичного розподілу судових справ відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу, справу №921/452/13-г/7 передано на новий розгляд суду у складі судді Андрушків Г.З.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 17.07.2014р. судом у складі судді Андрушків Г.З. прийнято матеріали справи №921/452/13-г/7 в частині позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки від 31.10.2008р., укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" та Відкритим акціонерним товариством "Тернопільський електромеханічний завод", нотаріально посвідченого 31.10.2008р. приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу і зареєстрованого в реєстрі за номером 3803, до свого провадження.

Позивач, у позовній заяві з врахуванням наданих на вимогу суду - ухвали від 17.07.2014 року (якою було зобов"язано позивача надати письмові документальні обґрунтування позовних вимог з врахуванням постанови Вищого господарського суду України від 16.06.2014 року) письмових поясненнях (лист №02/491 від 06.08.2014). та заяви про доповнення підстав позову (№02/492 від 06.08.2014р.) свої вимоги обґрунтовує тим, що:

- укладання договору іпотеки від 31.10.2008р. відбулося без додержання вимог п.2ч.1ст.18 Закону України "Про іпотеку", а саме у договорі іпотеки відсутній, як зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання, так і посилання на правочин у якому встановлено зобов'язання, при цьому зазначаючи, що Генеральний договір на здійснення кредитних операцій №12/05-Гд-07 від 15.08.2007 року із змінами та доповненнями до нього, які викладені в Додатковій угоді №1 від 15.02.2008 року, в забезпечення виконання за яким сторонами укладено спірний Договір іпотеки, не може вважатись таким правочином, оскільки у ньому відсутні критерії (не визначений розмір процентів за користування кредитними коштами), які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов"язання;

- договір іпотеки від 31.10.2008р. підписано не уповноваженою особою (підписаний ОСОБА_4 без належних на то повноважень та за межами строку дії трудового контракту), суперечить вимогам ст..ст.92,97, 161 ЦК України та укладено у порушення вимог ст..47 Закону України "Про господарські товариства": відсутнє рішення загальних зборів акціонерів ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" на передачу в іпотеку банку майна товариства (п.10.2 Статуту ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" встановлено, що рішення загальних зборів акціонерів щодо відчуження майна на суму, що становить 50 і більше відсотків майна Товариства, визначеного за ринковою вартістю, приймаються більшістю у ? голосів, а вартість переданого в іпотеку майна за спірним Договором іпотеки значно перевищує суму, зазначену в Статуті); з директором ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" ОСОБА_4 було укладено контракт від 01.03.2005 року на строк з 01.03.2005 року по 01.09.2008 року, після закінчення якого остннім було підписано спірний дгоговір іпотеки, тобто за відсутності відповідних підстав та повноважень на це;

- укладення договору іпотеки від 31.10.2008 року не відповідає вимогам ст.6 Закону України "Про іпотеку", оскільки на земельній ділянці, що передана в іпотеку, крім будівель, які зазначені у п.п.А п.1.1 даного договору, під літерою С знаходиться склад готової продукції, який не включений в перелік майна, яке передано в іпотеку по спірному договору, окрім того, за адресою де знаходиться предмет спірного договору іпотеки (АДРЕСА_1), розташована будівля цивільної оборони, яка належить державі, та не увійшла до статутного фонду Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод", проте перебуває на його балансі, а тому передача в іпотеку майна, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1, відбулася без згоди його співвласника (держави в особі Фонду державного майна України);

- договір іпотеки від 31.10.2008р. не відповідає вимогам ст.5 Закону України "Про іпотеку", оскільки, згідно спірного договору іпотеки в іпотеку фактично передано частину об"єкту нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності на підставі Наказу Української державної будівельної корпорації "Укрбуд" №162 від 26.04.1994р., переліку нерухомого майна що передається у власність відкритому акціонерному товариству "Тернопільський електромеханічний завод" від 24.05.2002р., акту приймання - передавання нерухомого майна у власність відкритому акціонерному товариству "Тернопільський електромеханічний завод" від 25.09.2003р.(право власності зареєстровано міським бюро технічної інвентаризації 15.04.2004р. і записано в реєстрову книгу за №1702) без виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об"єкт нерухомості.

Враховуючи вищенаведене позивач вважає, що укладення договору іпотеки відбулось без додержання вимог, встановлених ч. І ст. 203 Цивільного кодексу України, що відповідно до ст. 215 ЦК України, ч.2 ст. 18 Закону України "Про іпотеку", ст.548 ЦК України є підставою для визнання договору іпотеки від 31.10.2008 р. недійсним.

Зазначені позовні вимоги упродовж всього розгляду справи в судових засідання підтриманні уповноваженими представниками позивача.

Відповідач 2 у відзиві на позов (лист від 5 листопада 2014 року), який підтриманий в судових засідання його уповноваженими представниками, проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач, шляхом довільного трактування норм Закону про іпотеку, намагається ухилитися від відповідальності за виконання кредитних зобов"язань, оскільки:

- щодо висновку позивача про те, що передача майна відбулася без згоди співвласника, то, посилаючись на ст..ст.355,356. 316,317,319 ЦК України, ст.ст.2,4 Закону України про реєстрацію речових прав, положення Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, зазначає, що на момент укладення договору іпотеки, нежитлові приміщення, які передавались в іпотеку, згідно з реєстраційним посвідченням БТІ належали одному єдиному власнику - ПАТ "Темза", будь-яких співвласників даного майна не було і на даний момент також не має, окрім того, вважає, що позивачем не надано жодного доказу, що підтверджує фактичну наявність будівлі цивільної оборони на земельній ділянці, яка є предметом іпотеки за спірним договором. При цьому посилаючись на ст..6 Закону України "Про іпотеку" зазначає, що навіть за наявності на даній земельній ділянці будівлі цивільної оборони жодні права держави, яка є власником цього майна не зачіпаються, так як вона продовжить користуватися земельною ділянкою на тих самих умовах в силу Закону;

- щодо посилання позивача на те, що в іпотеку передано частину майна без виділення в натурі і реєстрації права власності на неї, як на окремий об"єкт нерухомості, то посилаючись на п.1.2 Методичних рекомендацій стосовно визначеного нерухомого майна, що знаходиться на земельних ділянках, право власності на які підлягає державній реєстрації, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2009 року №660/5, ч.1ст.186 ЦК України, зазначає, що оскільки державній реєстрації підлягає право власності на головну річ, а витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно у розділі "опис нерухомого майна" лише містить інформацію про приналежну річ, то можна дійти обґрунтованого висновку про те, що гараж для автотранспорту літ. "Ж", будівля електростанції літ. "П", будівля вагону-гуртожитку літ. "Ф" є приналежними речами, які в силу п.1.5 спірного договору іпотеки складають предмет іпотеки, крім того, посилаючись на ч.5ст.6 Закону України "Про іпотеку", зазначає, що внаслідок передачі в іпотеку земельної ділянки, також було передано і будівлі (споруди), які на ній розміщені.

Згідно розпорядження голови господарського суду Тернопільської області від 01.10.2014р. призначено колегію для розгляду даної справи у зв'язку з її складністю та визначено склад колегії за допомогою автоматизованої системи.

Ухвалою господарського суду від 26.11.2014р. за результатами розгляду клопотань позивача №02/519 від 01.10.2014р. та б/н від 25.11.2014р.) до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Українську державну будівельну корпорацію "Укрбуд" та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області.

З метою з"ясування всіх обставин справи, розгляд справи неодноразово відкладався, з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 12.12.2014р. у справі №921/452/13-г/7 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Тернопіль, вул. Січових Стрільців) та провадження у справі згідно п.1ч.2ст.79 ГПК України зупинено.

Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз згідно супровідного листа № 14/68/15-22 від 02.09.2015р. направлено господарському суду Тернопільської області Висновок експертів за результатами проведеної комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз № 14/68/15-22 від 01.09.2015р. та повернуто матеріали справи №921/452/13-г/7.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 02.10.2015р. висновок за результатами проведеної комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз № 14/68/15-22 від 01.09.2015р. - повернуто експертам для доопрацювання.

Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, згідно супровідного листа № 22/06-16/897-15від 07.10.2015р., направлено господарському суду Тернопільської області доопрацювання до висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз № 14/68/15-22 від 01.09.2015р.

Згідно Висновку експертів за результатами проведеної комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз з врахуванням доопрацювання за 22/06-16/897-15 від 07.10.2015р. до даного Висновку, встановлено, що: - будівлі гаражу для автотранспорту (літ. "Ж") площею 463,1 м.кв., будівлі електростанції 0,4 кВт (літ. "П") та вагон-гуртожитку (літ. "Ф"), які належать на праві власності Публічному акціонерному товариству "Тернопільський електромеханічний завод" згідно реєстраційного посвідчення Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації від 15.04.2004р. за реєстровим №1702, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 не розташовані на земельній ділянці площею 0,9953га, кадастровий номер НОМЕР_1;

- навіс складу готової продукції літ. "С", який належать на праві власності Публічному акціонерному товариству "Тернопільський електромеханічний завод" згідно реєстраційного посвідчення Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації від 15.04.2004р. за реєстровим №1702, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 0,9953га, кадастровий номер НОМЕР_1;

навіс складу готової продукції літ. "С" - металевий навіс, площею забудови 489,3м.кв. відноситься до І групи капітальності;

навіс складу готової продукції (літ. "С") є нерухомим майном, яке розташоване на приватній земельній ділянці;

- захисна споруда (протирадіаційне сховище), що знаходиться в державній власності (реєстровий 301267917.1.АААДЕВ327) за адресою АДРЕСА_1 не розташована на земельній ділянці площею 0,9953га., кадастровий номер НОМЕР_1.

Сторони будь-яких зауважень, заперечень з висновком комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз № 14/68/15-22 від 01.09.2015р. суду не надали.

Відповідач 2 в листі від 14.09.2015р. (вх. №20107 від 17.09.2015р.) "Пояснення на позов ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" у справі №921/452/13-г/7 (з урахуванням висновків експерта)" проти позову заперечує вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що: - щодо тверджень позивача про невідповідність відомостей щодо предмету договору, який є істотною умовою договору іпотеки, фактичній дійсності, з посиланням на те, що в іпотеку передано частину нерухомого майна без виділення в натурі і реєстрації права власності на неї, як на окремий об"єкт нерухомості, що на думку позивача підтверджується тим що на земельній ділянці знаходиться будівля гаражу, будівля електростанції, навіс складу готової продукції, вагон-гуртожиток, то згідно Висновків призначеної судом експертизи, встановлено що дані споруди та споруда цивільної оборони не розташовані на земельній ділянці площею 0,9953га, окрім того, при укладені оскаржуваного Договору іпотеки сторони погодили всі істотні умови цього договору, зокрема й опис предмета іпотеки, а будівлі, які передавались в іпотеку, належним чином зареєстровані та належать іпотекодавцю на праві власності, а також відповідно до ч.5ст.6 Закону України "Про іпотеку", якщо в іпотеку передається земельна ділянка, на якій розташовані будівлі, які належать іпотекодавцю на праві власності, така земельна ділянка підлягають передачі в іпотеку разом з будівлями (спорудами) на якій вони розташовані; - щодо того, що оскаржуваний договір підписаний від товариства не уповноваженою особою, то такі доводи позивача є помилковими і не відповідають матеріалам справи, так як під час укладення спірного договору іпотеки нотаріусом було перевірено повноваження директора позивача, про що внесено відповідну інформацію в Розділ 7 Договору, окрім того, збори акціонерів ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" прийняли рішення (що оформлені протоколом №14 від 14.12.2007 року), яким, зокрема, уповноважили директора товариства ОСОБА_4 укласти та підписати з установою банку договори іпотеки на відповідне майно товариства, при цьому відповідач зазначає, що як на час прийняття рішення зборами акціонерів та і на час укладення спірного договору іпотеки боржник за основним зобов"язанням кооператив "Союз" був акціонером ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" і володів часткою акцій в кількості 569572шт., що становить 94,929% від загальної кількості, а отже мав повне право розпоряджатися майном товариства навіть без згоди інших акціонерів; - щодо доводів позивача про те, що умовами спірного договору не визначена одна із істотних умов договору, а саме зміст та розмір основного зобов"язання та не встановлено розмір процентів за користування кредитом, то такі суперечать ст..18 Закону України "Про іпотеку", так як відповідно до умов спірного договору сторонами визначено поняття "Основного договору", а саме Генеральний договір на здійснення кредитних операцій №12/05-ГД-07 від 15.08.2007 року за яким Боржник має грошові зобов"язання перед Іпотекодержателем по поверненню кредиту в межах ліміту суми, що еквівалентна 7827500,00грн. з терміном повернення до 13.08.2010 року, а отже укладаючи спірний договір, сторони визначили необхідні істотні умови договору такі, як: розмір основного зобов"язання - 7827500,00грн., строк його виконання - 13.08.2010р. та посилання на правочин, в якому встановлено основне зобов"язання, а щодо не встановлення розміру процентів за користування кредитом, то відповідач зазначає:"сплата "Процентів" за користування "Кредиту" є "додатковим зобов"язанням", як такі, що не мають самостійного значення, оскільки не можуть існувати без основного й автоматично припиняються з припиненням дії головного зобов"язання" і відповідно розмір процентів за користування коштами не є істотною умовою договору іпотеки і їх відсутність не може впливати на його дійсність.

Окрім того уповноважені представники відповідача 2 в судових засіданнях підтримали заяву, викладену у відзиві на позов (лист №3156-юд від 29.05.2013 року) про сплив строків позовної давності щодо звернення позивача до суду про визнання недійсним спірного договору іпотеки, що відповідно до ч.4ст.267 ЦК України є безумовною підставою для відмови в позові.

Уповноважений представник позивача у своїх письмових поясненнях (лист б/н від 02.10.2015 року) та в судовому засіданні вважає твердження відповідача 2 про те, що позивачем подано позов з пропуском строку позовної давності такими, що не заслуговують на увагу, посилаючись на те, що позивач дізнався про відсутність на момент укладення спірного договору іпотеки у Генеральному договорі від 15.02.2008 року критеріїв, які дозволяють встановити розмір вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов"язання, а саме про відсутність розміру процентної ставки за користування кредитом, 6.10.2010 року - з дати набрання законної сили рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.05.2010 року у справі №2/20-269, зазначаючи, що саме з даного моменту позивачу стали відомі обставини щодо недійсності договору іпотеки, при цьому вказуючи на те, що зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладену в постанові від 29.10.2014 року.

Разом з тим уже 24.02.2016р. та 02.03.2016р. відповідач 2 - ПАТ "Універсалбанк" надав суду пояснення, які підтримані в судових засіданнях уповноваженими представниками, в яких заперечує проти висновків комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №14/68/15-22 від 01.09.2015р., вважає що такі висновки є поверхневими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства і не можуть бути прийняті судом до уваги, а саме: заперечує, щодо того, що навіс складу готової продукції відноситься до нежитлової будівлі першого класу капітальності і належить до об'єктів нерухомого майна, та посилаючись на Державні будівельні норми, Державний класифікатор будівель і споруд та на "Національний стандарт №2 "оцінка нерухомого майна", відповідач 2 вважає, що навіс складу готової продукції літ. "С" є інженерною спорудою, яка хоча і має "стовбчастий фундамент" та елементи нерухомого майна, але не належить до будівель та приміщень, а є приналежністю до земельної ділянки і є предметом іпотеки в силу ст..5 Закону України "Про іпотеку", зазначаючи при цьому, що "так званий навіс "Навіс складу готової продукції літ.С" за своєю суттю є "Критим складським майданчиком", тобто земельною ділянкою з поліпшенням, яка передана в іпотеку за спірним договором

З'ясування обґрунтованості заперечень відповідача 2 щодо ознаків (статусу) "Навісу складу готової продукції під літ.С" і відповідно висновку експертів від 01.09.2015 року в частині даного питання потребує спеціальних знань, заслуховування експертів в судовому засіданні 02.03.2016 року не дало можливості встановити ясність з даного питання. І, як наслідок, призначення у справі додаткової судової експертизи.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 03.03.2016 року провадження у справі №921/452/13-г/7 зупинено та призначено додаткову судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська,6).

20.04.2016р. Київський науково-дослідний інститут судових експертиз листом №4124-16 від 04.04.2016р. повідомив суд про те, що у зв'язку із значним поточним навантаженням експертів з виконання будівельно-технічних експертиз матеріали справи №921/452/13-г/7 перенаправлено Хмельницькому відділенню КНДІСЕ.

Супровідним листом № 3554/16-26 від 20.10.2016р Хмельницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз направлено господарському суду Тернопільської області Висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи №3554/16-26 від 20.10.2016р. та повернуто матеріали справи №921/452/13-г/7.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи по господарській справі №921/452/13-г/7 від 20.10.2016р №3554/16-26: навіс складу готової продукції під літ. "С", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1: - за своїми ознаками відноситься до об'єкту нерухомого майна станом на дату проведення експертизи та міг відноситися до об'єкту нерухомого майна станом на жовтень 2008 року; - може бути самостійним об'єктом нерухомості та бути переданий в іпотеку станом на дату проведення експертизи та міг бути переданий в іпотеку станом на жовтень 2008 року; - не може вважатися приналежністю до іншого об'єкта нерухомого майна, яке передано в іпотеку згідно договору іпотеки від 31.10.2008 року.

Відповідач 2- Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", надав суду заперечення на Висновок експерта Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту Судових експертиз (лист від 08.11.2016р.), згідно яких вважає висновок експерта таким, що не відповідає вимогам статтей 186-188 Цивільного кодексу України; Національному стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого постановою КМ України від 28.10.2014 №1442; Інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень та Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5; Державному класифікатору будівель та споруд ДК018-2000; Методичним рекомендаціям стосовно об'єктів нерухомого майна права на які підлягають державній реєстрації, схваленим рішенням колегії Державної реєстраційної служби України 11.12.2012; Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001, при цьому відповідач 2 вважає, що судовий експерт ОСОБА_7, всупереч ухвали суду від 03.03.2016р., провів не додаткову а первину експертизу, що на його думку призвело до того, що при проведенні експертизи експертом не досліджено та не надано відповіді на питання, які стали підставою для призначення додаткової експертизи., просить суд відхилити Висновки судового експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_8 за №14/68/15-22 від 01.09.2015 року та судового експерта Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_7 №3554/16-26 від 20.120.2016 року і в задоволені позову відмовити.

Разом з тим, 08.12.2016р. відповідач 2 надав суду заперечення на позов ПАТ "Тернопільський електромеханічний завод" (лист без номера від 08.12.2016р.(вхідний №21281 від 08.12.2016р.)(без врахування висновків експерта), в яких відповідач 2 зазначає, що твердження позивача про невідповідність предмету іпотеки вимогам статті 5 Закону України "Про іпотеку" суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки позивач посилається на "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку, як заставу нерухомого майна, проте на думку відповідача 2 вказаний Аналіз не може бути прийнятий судом до уваги, так як висновок судді Верховного суду України було зроблено за результатом аналізу Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013р. та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" редакції від 11.02.2010року, а тому в силу вимог ст. 5 ЦК України, такі висновки на його думку не можуть бути застосовані до правовідносин за спірним договором, який укладено 31.10.2008р. Також відповідач 2, посилаючись на Закон України "Про іпотеку", Цивільний кодекс України та Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", зазначає, що об'єктом нерухомого майна, що може бути передано в іпотеку є земельна ділянка з розташованими на ній об'єктами, а відтак зазначає, що нерухоме майно, на час укладення спірного договору, обліковувались в Державному реєстрі прав на підставі даних, в першу чергу, про власника земельної ділянки в другу - про об'єкти, що розташовані на такій земельній ділянці, також відповідач 2 вважає, що спірний договір в повному обсязі містить, як опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації та який відповідає Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №20100049 від 03.09.2008, так і його реєстраційні дані, у зв'язку з чим, підстави для його визнання недійсним відсутні. Щодо доводів позивача про те, що умовами спірного іпотечного договору не визначено зміст та розмір основного зобов'язання, відповідач 2, посилаючись на норми ЗУ "Про іпотеку", умови генерального договору, кредитного договору, Додаткової угоди №1 та спірного іпотечного договору, зазначає, що на дату укладення спірного іпотечного договору сторонами кредитного договору, шляхом укладення 21.08.2007 «Індивідуальної угоди", в повному обсязі було визначено зміст та розмір основного зобов'язання ( в тому числі розмір процентів), строк і порядок його виконання, при цьому відповідач 2 зазначає, що позивач у своїх письмових поясненнях від 02.10.2015р. самостійно підтвердив те, що станом на моменту укладення спірного договору іпотеки він був обізнаний про розмір процентів який був встановлений Додатковою угодою №1 від 15.02.2008р. а про обставини недійсності договору іпотеки, тобто про відсутність встановленого розміру процентів, йому стало відомо тільки після визнання її недійсною, таким чином, іпотекою було забезпечене виконання дійсного зобов'язання, розмір якого був встановлений у "Індивідуальних угодах", які є невід'ємною частиною Генерального договору, і про укладення яких Позивач був обізнаний на момент укладення спірного договору іпотеки, що свідчить про відсутність підстав для визнання його недійсним. Щодо доводів позивача про те, що спірний договір іпотеки укладений за відсутності рішення загальних зборів ПАТ "Темза", відповідач 2 зазначив, що аналізуючи рішення загальних зборів акціонерів ПАТ "Темза", що оформлені протоколом №14 можна дійти висновку, що Загальні збори акціонерів ПАТ "Темза" не просто виразили волю на укладення окремого договору іпотеки, а безпосередньо прийняли рішення про майнову поруку кооперативу "Союз" для забезпечення виконання його зобов'язань за кредитним договором, отже на думку відповідача 2, зазначеним рішенням акціонерів була погоджена передача майна в іпотеку у зв'язку з чим доводи про те, що директор діяв з перевищенням повноважень не відповідають дійсності. Щодо тверджень позивача про те, що загальними зборами акціонерів ПАТ «Темза" не приймалося рішення про передачу в іпотеку земельної ділянки площею, 9953га, відповідач 2 зазначив, що 14 березня 2007 року між Банком та ПАТ "Темза" було укладено договір іпотеки №695, згідно умов якого ПАТ "Темза" передав і іпотеку земельну ділянку площею 1,0634га та будівлі і споруди, які знаходились на ній, проте у зв'язку з необхідність іпотекодавцю відчужити частину ділянки, яка є предметом іпотеки, 27.06.2008р. між Банком та ПАТ "Темза" укладено договір про припинення договору іпотеки №695 від 14.03.2007р., одночасно з цим 27.06.2008р. між Банком та Кооперативом "Союз" укладено додаткову угоду №2 до Генерального договору №12/05-ГД-07 від 15.08.2007., згідно умов якої Кооператив "Союз" взяв на себе зобов"язання вжити заходів для передачі ПАТ "Темза" в іпотеку Банку земельної ділянки площею 0,9953 та будівель та споруд, які знаходились на ній, оскільки станом на день укладення спірного договору боржник за кредитним договором - Кооператив "Союз" був акціонером ПАТ "Темза" з часткою у 94,929% від загальної кількості акцій, у зв'язку з чим міг одноособово приймати рішення про відчуження майна і в подальшому на виконання умов даної додаткової угоди між Банком та ПАТ «Темза» укладено спірний іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку передано ту саму ділянку щодо якої було прийнято рішення загальними зборами акціонерів ПАТ "Темза"( тобто Кооперативом "Союз") за вирахуванням площі земельної ділянки, відчуженої за договором купівлі-продажу від 08.07.2008р. №2931, відповідно до якого ПАТ "Темза " відчужила на користь ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,0681га, яка є частиною земельної ділянки 1,0634га. Щодо тверджень позивача про те, що директор ОСОБА_4 (особа що підписала спірний договір) не мав повноважень на підписання, оскільки трудовий контракт з ним на момент підписання договору іпотеки закінчив свій строк дії, відповідач 2 зазначив, що під час укладення спірного договору іпотеки нотаріусом було перевірено повноваження директора ВАТ «Тернопільський електромеханічний завод» про що внесено відповідну інформацію в Розділ 7 Договору, що свідчить про те, що директор діяв саме в інтересах юридичної особи без перевищення своїх повноважень, відомостей про звільнення з посади директора ОСОБА_4 до ЄДРПОУ внесено не було, при цьому відповідач 2 зазначив, що згідно інформації розміщеної на сайті Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України (http://smidа.ua) директора ОСОБА_4 було звільнено з посади директора згідно рішення Наглядової Ради від 02.07.2009, протокол №21, тобто майже через рік після укладення спірного договору, а відтак вважає, що в силу ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» посилання на укладення або не укладення контракту між Позивачем та директором Позивача не є належним та допустимим доказом відсутності у останнього повноважень на укладення угод. Крім того, відповідач 2 посилаючись на ст.. 92 та ст.241 ЦК України, зазначив, про наступне схвалення спірного іпотечного договору позивачем, що підтверджується листом ВАТ «Тернопільський електромеханічний завод» №01/759 від 17.11.2008 в якому Позивач визнає укладення спірного договору. А тому відповідач 2 вважає, що відсутні будь-які підстави для визнання недійсним іпотечного договору від 31.10.2008р., укладеного між ПАТ «Універсал Банк» (іпотекодержатель) та ПАТ «Тернопільський електромеханічний завод» (іпотекодавець), який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №3803. а тому просить в задоволенні позовних вимог ПАТ «Тернопільський електромеханічний завод « відмовити в повному обсязі.

Крім того відповідач 2 надав суду пояснення щодо заяви про застосування строку позовної давності у справі №921/452/13-г/7 (лист без номера від 08.12.2016р. (вхідний №2127) від 08.12.2016р.).в якій відповідач 2 посилаючись на ч.1 ст. 261 Ц України, відповідно до вимог якої, перебіг позовної давності починаються від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, зазначає, що для юридичної особи (суб'єкта підприємницької діяльності) як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Крім того, відповідач 2, зазначив, що з письмових пояснень позивача №01/01 від 06.01.2016р. слідує, що: "Позивач ознайомлений виключно з умовами Генерального договору, у договорі іпотеки відсутнє застереження про ознайомлення Позивача з умовами Кредитного договору, який укладений у межах Генерального договору, та взагалі відсутнє посилання на вказаний договір", тому відповідача 2 зазначає, що за власним твердженням Позивача, про відсутність у Генеральному договорі встановленого розміру процентної ставки було відомо ще в момент укладення спірного договору іпотеки, а саме, 31.10.2008, то строк позовної давності у межах якого він міг звернутися до суду з вимогою про визнання спірного договору іпотеки недійсним сплив 31.10.2011р., в той же час, з позовом він звернувся лише в квітні 2013 року, тобто за межами строку позовної давності. При цьому, відповідач 2 зазначає, що силу ч.4. ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач у письмових поясненнях (лист без номера від 09.12.2016р.) зазначив, що одним із доводів позивача щодо недійсності договору іпотеки, є те, що на земельній ділянці, що передана в іпотеку за спірним договором, знаходиться під літерою «С» навіс складу готової продукції, який не увійшов до предмету іпотеки, що є порушенням вимог ст.. 6 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає обов'язкову передачу в іпотеку будівель, які знаходяться на земельній ділянці, що передана в іпотеку, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 203 ч.1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання спірного договору іпотеки недійсним, тому та обставина, що навіс складу готової продукції піл літерою «С» є окремою будівлею, а не приналежністю до будівлі, яка передана в іпотеку, має значення для справи. При цьому позивач посилається на те, що висновком експерта №3554/16-26 від 20.10.2016 року підтверджено, що навіс складу готової продукції під літерою «С» не є приналежністю до будівель, які передані в іпотеку, є самостійним об'єктом нерухомості, отже міг був бути переданий в іпотеку станом на момент укладення оспорюваного договору, а відтак позивач вважає, що цими обставинами додатково підтверджується неможливість передачі частини об'єкта нерухомості без виділення, що в свою чергу узгоджується з постановою ВСУ від 09.11.2016р. Крім того, позивач посилаючись на ст.. 261 ЦК України та пункт 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначає, що перебіг позовної давності за вимогою про визнання недійсним Іпотечного договору розпочався з моменту коли позивач довідався про порушення його права, при цьому позивач зазначив, що є необізнаним в нормах законодавства, про наявність ознак недійсності Іпотечного договору взнав після укладення договору з адвокатом Авдєєнко В.В. (копії міститься в матеріалах справи).

Ухвалою суду від 09.11.2016р. провадження у справі№921/452/13-г/7 поновлено та призначено розгляд справи на 09.12.2016р. на 14год. 00хв., в послідуючому за клопотанням відповідача 2 , для надання часу на отримання результатів рецензування висновків судових експертів ОСОБА_8 та ОСОБА_7, розгляд справи було відкладено на 15.12.2016р. на 10год. 00хв.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить визнати договір іпотеки від 31.10.2008р. недійсним. Крім того, представник позивача в судовому засіданні зазначив, що про порушення свого права позивач дізнався з моменту пред'явлення ПАТ «Універсал Банк» позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки від 31.10.2008р.

Відповідач 1 відзиву на позов не надав, участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, повідомлення про вручення поштового відправлення - ухвали про відкладення розгляду справи від 01.08.2015р., направлені відповідачу 1 за адресою зазначеною у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 - станом на 15.12.2016р. до суду не повернулось, проте згідно Реєстру відстеження пересилання поштових відправлень об'єктом поштового зв'язку Тернопіль 3, 12.12.2016р. адресату повідомлено повторно про надходження на його адресу поштового відправлення.

Відповідач 2 участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, проте звернувся до суду з клопотанням. (лист без номера від 14.12.2016р. (вхідний №21622)) в якому повідомив, що повноважні представники ПАТ «Універсал Банку» - Діденко Ю.О. та Лавринович В.О. не мають можливості бути присутніми у даному судовому засіданні, оскільки в цей день- 15.12.2016 року братимуть участь в судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду при розгляді справи №910/15318/16, де будуть представляти інтереси заявника та третьої особи по справі, а тому просить суд продовжити строк вирішення спору на 15 днів та відкласти розгляд справи №921/452/13-г/7 на іншу дату, при цьому відповідач 2 посилається на статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстроннім судом, встановленим законом та рішеннями Європейського суду з прав людини.

Розглянувши вищезазначене клопотання відповідача 2, суд відхиляє його з огляду на правові позиції, викладені в п.п.3.9.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 (із змінами і доповненнями) «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», згідно яких у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК). Відповідачем 2 не доведено належним чином неможливість заміни своїх представникв, а також неможливість (враховуючи зібрані по справі докази) розглянути справу без участі цих осіб. А також з огляду на вимоги ст.69 ГПК України, зокрема ч.3 даної статті, згідно якої у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою суду може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п"ятнадцять днів(ч.3ст.69), за клопотанням уповноваженого представника відповідача 2, заявленого в судовому засіданні 09.11.2016 року, в т.ч. для надання йому можливості надати суду додаткові документи в обґрунтування позовних вимог, строк розгляду справи продовжувався на 15 днів і з врахуванням зазначено та ч.1 даної статті (69 ГПК України) строк розгляду спору судом у складі судової колегії: головуючий суддя Андрушків Г.З., судді Гирила І.М. та Боровець Я.Я. закінчується 15.12.2016 року, тобто в даному судовому засіданні.

Третя особа - Українська державна будівельна корпорація "Укрбуд" участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, проте надала суду пояснення ( лист №05/02-227 від 02.11.2016р.), в якому зазначила, що ознайомившись з ухвалою господарського суду Тернопільської області від 24.10.2016р. у справі №921/452/13-г/7 та висновком експерта ХВ КНДІСЕ від 20.20.2016р. №3554/16-26 за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи по господарській справі №921/452/13-г/7, Українська державна будівельна корпорація "Укрбуд" підтримує позов Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод", з підстав викладених у письмових поясненнях Корпорації від 11.12.2014р. №05/01-169, та просить розгляд справи здійснювати без участі представника Української державної будівельної корпорації "Укрбуд" .

Представник третьої особи - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, в судовому засіданні, щодо задоволення позовних вимог покладається на думку суду.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до ст. 81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача та представника третьої особа, представників відповідачів в попередніх судових засіданнях, судом встановлено наступне:

- 15.08.2007р. між Відкритим акціонерним товариством "Банк Універсальний", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі - Банк , відповідач 2 у справі) та Кооперативом "СОЮЗ" (далі - Позичальник, відповідач 1 у справі) укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 12/05-Гд-07 (далі Генеральний договір), відповідно до умов якого Банк надає послуги Позичальнику по здійсненню кредитних операцій, саме: видача кредитів, відкриття кредитних ліній, надання гарантій, контргарантій, врахування та авалювання векселів. Порядок у умови надання таких послуг визначаються в додаткових договорах, що укладаються в рамках цього договору і носять назву відповідно до виду операцій ( Кредитний договір, Кредитний договір з відкриттям відновлюваної/не відновлюваної кредитної лінії, Договір про надання гарантій/контргарантій, Договір про врахування векселів, Договір про авалювання векселі) - надалі Кредитний договір ( п. 1.1. Генерального договору).

Відповідно до п. 1.2. Генерального договору, загальні умови, на яких Банк надає послуги Позичальникам по здійсненню операцій, є наступними: - ліміт суми всіх діючих Кредитних договорів укладених в межах даного договору (надалі Ліміт) - 7 827 500,00грн.; - валюта - гривня, євро, долар; - строк дії договору - до 13.08.2010р.; максимальний термін одного кредиту -36 місяців.

Відповідно до п. 3.1. Генерального договору, Позичальник зобов'язується до отримання кредиту в забезпечення повернення кредиту, процентів, а також неустойки та інших штрафних санкцій, передбачених Генеральним договором та Кредитними договорами, витрат понесених Банку у випадку звернення стягнення на заставлене майно, належно оформити договори застави, та/або при необхідності договір поруки і договір страхування заставленого майна. Під належним оформленням договорів застави, договору поруки, договорів страхування сторони розуміють підписання Позичальником та/або іншими третіми особами договорів, нотаріальне посвідчення (за згодою сторін або відповідно до законодавства), іншу передбачену законодавством процедуру реєстрації відносин. При укладенні договорів страхування майна на термін не менший ніж встановлений в п. 1.1 Генерального договору Позичальник зобов'язаний за 10-ть днів до закінчення терміну дії страхування застрахувати майно на новий термін.

Виконання Позичальником зобов'язань за Договором та Кредитними договорами до нього забезпечується також всім належним Позичальнику майном та коштами, на які може бути звернуто стягнення в порядку, встановленому законодавством України (п. 3.2 Генерального договору).

В межах Генерального договору, між ВАТ "Банк Універсальний (далі Банк) та Кооперативом "СОЮЗ" (далі - Позичальник) 21.08.2007р. укладено Кредитний договір №12/18-Кл-07 (з відкриттям кредитної лінії) надалі Кредитний договір, згідно з умовами якого Банк зобов'язався здійснювати фінансування господарської діяльності Позичальника шляхом кредитування на наступних умовах: - вид кредитування - відновлювальна кредитна лінія; - ліміт кредитної лінії -1 550 000,00 дол. США; - валюта кредиту - долар США; - термін кредиту - 36 місяців; - дата видачі кредиту -з 21.08.2007р.; - дата погашення кредиту -13.08.2010р.; - ціль використання кредиту - рефінансування кредитів в "Райффайзен Банк Аваль" в сумі 237620 доларів США, поточні потреби та витрати, пов'язані з будівництвом та виробництвом; - плата за користування кредитом -12% річних (п.1.1 Кредитного договору).

Відповідно до п. 2.1.1 Кредитного договору, для надання кредиту та здійснення платежів за рахунок кредитних коштів Банк відкриває позичальнику кредитний рахунок НОМЕР_2 ( надалі - Кредитний рахунок).

Датою відкриття кредитної лінії вважається дата перерахування коштів з Кредитного рахунку ( утворення строкової заборгованості по Кредитному рахунку ( п. 2.1.2. Кредитного договору).

Пунктом 2.3. Кредитного договору, встановлено, сплата за користування Кредитом здійснюється Позичальником самостійно в тій валюті, в якій був наданий Кредит, шляхом перерахування коштів на рахунок НОМЕР_3.

Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору, сплата пені, комісій та інших платежів за даним Договором, крім суми Кредиту та процентів ( які сплачуються в валюті отриманого кредиту), здійснюється в гривні (по валютних кредитах - за офіційними курсами НБУ, діючими на день здійснення платежу).

Кредитний договір є невід'ємною частиною Генерального договору на здійснення кредитних операцій №12/05-Гд-07 від 15 серпня 2007р. та дія його припиняється у випадках, передбачених чинним законодавством України та умовами Генерального договору ( п. 3.1. та п.3.3. Кредитного договору).

15.02.2008р. між ВАТ "Банк Універсальний" та Кооперативом "Союз" (далі Сторона) укладено Додаткову угоду №1 до Генерального договору (далі Додаткова угода №1), відповідно до якої сторони узгодили, що Банк надає Позичальнику кредитні послуги у валютах (долар США, та/або гривня України, швейцарські франки) в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 7827500,00грн., у порядку і на умовах визначених у Генеральному договорі, при цьому умови і порядок надання кожної кредитної послуги, суми кредиту, строк і порядок виконання зобов'язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги, в межах Генерального договору, оформляється додатковою угодою до цьому договору у формі окремої індивідуальної угоди, яка є його невід"ємною частиною (пп. 1.1, 1.1.1, 1.1.2 розділу 1 Додаткової угоди №1).

У пункті 2 додаткової угоди № 1 сторони домовились з дати укладення цієї додаткової угоди доповнити генеральний договір додатком № 1, цим сторони також погодили, що всі додатки до генерального договору, які були оформлені до укладення цієї додаткової угоди, втрачають свою чинність з моменту укладення цієї додаткової угоди.

Ця додаткова угода є невід'ємною частиною генерального договору та набирає чинності з дати підписання її обома сторонами і діє протягом строку дії цього договору (п.3 додаткової угоди № 1).

Позичальник згідно п.4 та п.4.1 Додаткової угоди №1 зобов'язався до 11.03.2008р. вжити заходів для забезпечення виконання зобов'язання шляхом передачі ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" в іпотеку Банку земельної ділянки площею 1,0634га за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4, та усіх будівель, приміщень, споруд і іншого нерухомого майна, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1. У разі невиконання даної вимоги Банк має право вимагати дострокового погашення суми зобов'язань за Генеральним договором, а Позичальник зобов'язується погасити суму зобов'язань за Генеральним договором.

Згідно п. 5 Додаткової угоди №1, інші умови Договору залишаються без змін і діють у частині , що не суперечать цій Додатковій угоді.

На забезпечення виконання зобов'язання Позичальника по основному договору, яким є Генеральний договір, 14.03.2008р. між ВАТ "Універсал Банк", (Іпотекодержатель) та ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" (Іпотекодавець - Майновий поручитель) укладено Договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, про що внесено запис в реєстр №694 та накладено заборону відчуження зазначеного майна та земельної ділянки шляхом реєстрації в реєстрі заборон за №695 та №696, (надалі - іпотечний договір), згідно якого виконання забезпечено: 1/ нерухомим майном площею 5075.90кв.м. ринковою вартістю 19020000,00 грн.: 1. будівля головного корпусу №1, під літерою "А", загальною площею 914,00 кв.м.; 2. будівля головного корпусу №2, під літерою "А'", "А"", "А"'", загальною площею 1065,8 кв.м.; 3. будівля складальної дільниці №2, під літерою "Б", "Б'", загальною площею 1100,6 кв.м.; 4. будівля складальної дільниці №1, під літерою "З", загальною площею 374,1 кв.м.; 5. будівля слюсарно-механічного цеху, під літерою "И", загальною площею 728,7 кв.м.; 6. будівля котельні, під літерою "К", загальною площею 301,5 кв.м.; 7. будівля складу готової продукції під літерою "Л", загальною площею 591,2 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 - належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Наказу Української державної будівельної корпорації "Укрбуд" від 26.04.1994р., Переліку нерухомого майна, що передається у власність ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" від 24.05.2002р., акту приймання-передавання нерухомості від 25.09.2003р. Право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 15.04.2004р., про що внесено запис в реєстрову книгу за №1702;

та 2/ земельною ділянкою на якій знаходяться вищевказані нежитлові приміщення що є виділеною в натурі та межі якої визначено на місцевості та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 площею земельної ділянки 1,0634 га, кадастровий номер НОМЕР_5, з цільовим використанням для підприємств іншої промисловості, для обслуговування адміністративних виробничих приміщень, яка належить Іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується: Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, що виданий 15 лютого 2006 року Тернопільською міською радою і який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №04.

27.06.2008р. між тими ж сторонами, укладено нотаріально посвідчений Договір про припинення дії договору іпотеки від 14 березня 2008 року по реєстру №694, згідно п.п.1,2 якого сторони домовилися припинити дію договору іпотеки та вилучити обтяження об'єктів нерухомості, земельної ділянки з Державного реєстру іпотек. Даний договір припинив свою дію 27.06.2008р., про що внесено запис в реєстр за №2435 .

В той же час, а саме 27.06.2008 року між ВАТ "Універсал Банк" (далі Банк) та Кооперативом "Союз" (далі Сторона) укладено Додаткову угоду №2 до Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 12/05-Гд-07 (далі Додаткова угода №2), відповідно до якої сторони домовилися внести зміни до Додаткової угоди №1 від 15.02.2008р. до Генерального договору, а саме: - в п.4.1, згідно яких Позичальник бере на себе зобов'язання до 01.10.2008р. вжити заходів щодо передачі ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" в іпотеку Банку земельної ділянки площею 0,9953га за адресою АДРЕСА_1 та усіх будівель, приміщень, споруд та іншого нерухомого майна, що знаходяться на даній земельній ділянці; - в п.4.2, згідно яких, у разі невиконання Позичальником п.4.1 умов договору, розмір поточної процентної ставки за користування кредитними коштами збільшуються на 5 відсотків .

31.10.2008р. між ВАТ "Універсал Банк", в особі керуючого Тернопільського відділення №1 Галаси Петра Євгеновича, який діяв на підставі довіреності від 28.03.2008р. №1799 (Іпотекодержатель) та ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" в особі директора ОСОБА_4, який діяв на підставі статуту та протоколу №12 від 28.02.2005р. (Іпотекодавець), укладено Договір іпотеки, нотаріально посвідчений 31.10.2008р. приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, про що внесено запис в реєстр №3803 та накладено заборону відчуження зазначеного майна та земельної ділянки шляхом реєстрації в реєстрі заборон за 3804 та №3805 (надалі - договір іпотеки), згідно якого забезпечується виконання зобов'язання Позичальника по Основному договору. Таким договором згідно договору іпотеки є Генеральний договір зі змінами та доповненнями викладеними в Додатковій угоді №1 від 15.02.2008р., за яким Кооператив "Союз" має грошові зобов'язання перед Банком по поверненню кредиту в межах ліміту в сумі, що еквівалентна 7827500,00грн. (валюта - гривня, євро, долар), терміном повернення до 13.08.2010р.

Згідно п.1.1 договору іпотеки Іпотекодавець передає в іпотеку наступне нерухоме майно ( далі - "Предмет іпотеки"):

А) будівлі та споруди, загальною площею 5075.90кв.м., а саме: 1. будівля головного корпусу №1, під літерою "А", загальною площею 914, 00 кв. м.; 2. будівля головного корпусу №2, під літерою ;"А'"."А""."А"'". загальною площею 1065.8 кв.м.; 3. будівля складальної дільниці №2. під літерою "Б". "Б'", загальною площею 1100.6 кв. м.; 4. будівля складальної дільниці № 1 під літерою "З", загальною площею 374,1 кв. м.; 5. будівля слюсарно-механічного цеху, під літерою "И" загальною площею 728.7 кв. м.; 6. Будівля котельні під літ."К" загальною площею 301,5кв.м.; 7. будівля складу готової продукції під літерою "Л" загальною площею 591,2кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, які належать Іпотекодавцю на праві власності на підставі Наказу Української державної будівельної корпорації "Укрбуд" від 26.04.1994р., Переліку нерухомого майна, що передається у власність ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" від 24.05.2002р., акту приймання-передавання нерухомості від 25.09.2003р. Право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 15.04.2004р., про що внесено запис в реєстрову книгу за №1702.

Ринкова (заставна) вартість будівель та споруд за згодою сторін становить 17 328 000,00 грн., що встановлено Висновком про вартість майна про визначення ринкової вартості будівель загальною площею 5075,9 кв. м. станом на 28.02.2008р., зробленим TOB "Увекон Леид" (Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №5163/06 від 05.10.2006 року, виданий Фондом державного майна України);

Б) земельну ділянку, на якій знаходяться вищевказані будівлі та споруди, яка є виділеною в натурі та межі якої визначено на місцевості та знаходиться за адресою АДРЕСА_1, площа земельної ділянки 0,9953га., кадастровий номер НОМЕР_7, цільове використання земельної ділянки - підприємств іншої промисловості, для обслуговування адмін. виробничих приміщень, яка належить Іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 який виданий 26.08.2008 р. Управлінням земельних ресурсів у місті Тернопіль зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за номером 24.

Ринкова (заставна) вартість земельної ділянки за згодою сторін становить 3 685 794,96 грн., що встановлено Висновком про експерту грошову оцінку ділянки станом на 11.09.2008р. зробленим ПП "Галицькі землі" (Ліцензія Державного комітету України по ресурсах від 28.12.2006 року, серії AB № 305259).

Заставна вартість Предмета іпотеки за погодженням сторін становить 21 013 794,96грн. (п.1.2. договору іпотеки).

У відповідності до п.п. 2.1.1. п. 2.1 договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання Боржником зобов'язань за будь-яким з вищевказаних Основного (-их) договору (-ів), що обумовлюють основне зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

Пунктом 6.1 договору іпотеки визначено, що цей Договір підлягає нотаріальному посвідченню, набирає законної сили з моменту такого посвідчення та діє до повного виконання зобов'язань за Основним (-ми) договором (-и), що обумовлюють основне зобов'язання.

Предметом спору у справі є визнання вищезазначеного договору іпотеки від 31.10.2008 року недійсним з підстав порушення вимог Закону України "Про іпотеку" та умов частини 1, 2 статті 203 Цивільного кодексу України.

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, оцінивши зібрані у справі докази та наведені учасниками судового процесу доводи на підтвердження відповідно заявлених вимог та заперечень, керуючись нормами законодавства в редакції чинній на момент укладення спірного договору, а також враховуючи, що згідно ст..111-12 ГПК України, вказівки, що містяться в постанові касаційної інстанції, є обов"язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, прийшов до наступного висновку:

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема частинами 1, 2 даної статті передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог, як на одну із підстав, посилається на те, що в договорі іпотеки від 31.10.2008р. відсутні істотні умови, такі як зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання, посилання на правочин у якому встановлено зобов'язання, необхідність яких визначено п.2 ч. І ст. 18 Закону України "Про іпотеку".

Статтею 18 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови:

1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців;

2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання;

3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення;

4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Отже, чинним законодавством встановлено, що іпотекою забезпечуються виключно реально існуючі зобов'язання та вимоги, які можуть виникнути в майбутньому на підставі договорів, чинних на момент укладення іпотечного договору.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про іпотеку" іпотечний договір повинен містити зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання.

У статті 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що основне зобов'язання - це зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Пунктом 1.3 Договору іпотеки сторони договору встановили, що Іпотекодавець та Іпотекодержатель ознайомлені з усіма умовами Основного(-их) договору(-ів), що обумовлюють основне зобов'язання, в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобов'язань у більшу та/або меншу сторону, строку, порядку його виконання, забезпеченого цим договором. Сторони досягли згоди відносно розміру, строку і порядку виконання зобов'язань, що забезпечуються іпотекою відповідно до цього Договору, розуміючи при цьому можливість зміни розміру таких зобов'язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання у випадках, передбачених умовами договору (-ів), що обумовлюють основне зобов'язання. Сторони підтверджують, що іпотекою за цим Договором забезпечується також і розмір зобов'язань, строк і порядок його виконання, який може бути змінено відповідно до умов вищевказаного Основного (-их) договору (-ів), що обумовлюють основне зобов'язання.

Основним договором за Договором іпотеки є- Генеральний договір на здійснення кредитних операцій "12/05-Гд-07 від 15.07.2007р. зі змінами та доповненнями викладеними в Додатковій угоді №1 від 15.02.2008р. до Генерального договору, за яким боржник має грошове зобов'язання перед Іпотекодержателем по поверненню кредиту в межах ліміту в сумі, що еквівалентна 7827500,00грн., валюта - гривня, євро, долар, терміном повернення до 13.08.2010р., та виконання якого в повному обсязі забезпечується іпотекою за цим Договором.

Основним зобов'язанням за Договором іпотеки, є зобов'язання Боржника за будь- яким з вище перелічених Основних договорів (разом та/або окремо), за яким (-ми)Боржник має зобов'язання та виконання яких повному обсязі забезпечується іпотекою за цим договором .

Відповідно до умов Генерального договору, Банк надає послуги Позичальнику по здійсненню кредитних операцій, саме: видача кредитів, відкриття кредитних ліній, надання гарантій, контргарантій, врахування та авалювання векселів. Порядок у умови надання таких послуг визначаються в додаткових договорах, що укладаються в рамках цього договору і носять назву відповідно до виду операцій ( Кредитний договір, Кредитний договір з відкриттям відновлюваної/не відновлюваної кредитної лінії, Договір про надання гарантій/контргарантій, Договір про врахування векселів, Договір про авалювання векселі) - надалі Кредитний договір. Надання послуг по здійсненню кредитних операції в межах Договору, надалі - Кредит, здійснюється шляхом укладення окремих Кредитних договорів, які є невід'ємними частинами даного Договору і мають нумерацію в порядку черговості. Посилання на номер і дату цього Договору в Кредитних договорах, що укладаються між Позичальником і Банком є обов'язковими. Кредитний договір повинний містити в собі : вид кредитної операції, суму кредитної операції, термін дії кредитної операції, процентна ставка за кредитною операцією, ціль використання , номер Кредитного рахунку, номер рахунку для обліку нарахованих відсотків. Повернення 9 погашення, закриття) заборгованості по кредитній операції, сплата процентів штрафів комісій, пені та інших платежів ( надалі - кредитна заборгованість) здійснюється відповідно до умов, викладених у кредитному договорі (п.п. 1.1,2.1,2.2,2.4 Генерального договору).

Як встановлено судом вище, 21.08.2007р. в межах Генерального договору, між Банком та Позичальником укладено Кредитний договір №12/18-Кл-07 (з відкриттям кредитної лінії), згідно з умовами якого банк здійснює фінансування господарської діяльності позичальника шляхом кредитування на наступних умовах: вид кредитування - відновлювальна кредитна лінія, ліміт кредитної лінії - 1 550 000,00 доларів США, валюта кредиту - долар США, термін кредитної лінії - 36 місяців, дата видачі кредиту - з 21.08.2007р., дата погашення кредиту - 13.08.2010р., плата за користування кредитом - 12 процентів річних, ціль використання коштів кредитної лінії - рефінансування кредитів в "Райффайзен Банк Аваль" в сумі 237 620 доларів США, поточні потреби та витрати, пов'язані з будівництвом і виробництвом. При цьому сторони визначили, що повернення кредиту здійснюється в тій валюті, в якій він був наданий шляхом перерахування коштів на кредитний рахунок. Повернення кредиту здійснюється в відповідно до узгодженого сторонами графіку, вказаному у договорі або додатку до нього, що є його невід'ємною частиною. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником самостійно в тій валюті, в якій був наданий кредит, шляхом перерахування коштів на рахунок. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно методом факт/факт, який передбачає використання фактичної кількості днів у місяці та році й фактично отриманої позичальником суми кредиту, починаючи з дня видачі кредиту включно та до дня повернення кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом в поточному місяців проводиться в останній робочий день, що передує останньому робочому дню поточного місяця. Сплата процентів здійснюється не пізніше 10-го числа наступного за звітним. (п.1.1, 2.2, 2.2.1, 2.3, 2.3.1, 1.1, 2.1.2, 2.2.12.3, 2.3.2 Кредитного договору). Даний кредитний договір є невід'ємною частиною Генерального договору на здійснення кредитних операцій №12/05-Гд-07 від 15 серпня 2007р. та дія його припиняється у випадках, передбачених чинним законодавством України та умовами Генерального договору (п. 3.1. та п.3.3. Кредитного договору).

Таким чином, іпотечний договір містить посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання, а саме: генеральний договір на здійснення кредитних операцій від 15.08.2007р. № 12/05-ГД-07, умовами якого та укладеного в його межах кредитного договору (з відкриттям кредитної лінії) від 21.08.2007р. № 12/18-Кл-07, який є його невід"ємною частиною, визначено зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання, що не суперечить вимогам, зазначеним в ч.4ст.3, ч.2 ст. 7, п. 2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку",.

При цьому судом не можуть бути прийняті до уваги твердження позивача (викладені в позовній заяві та в письмових поясненнях від 06.01.2016р. №06/01) про те, що Кредитний договір (з відкриттям кредитної лінії) від 21.08.2007р. № 12/18-Кл-07 припинив чинність на підставі пункту 2 додаткової угоди від 15.02.2008р. № 1 до генерального договору від 15.08.2007р. № 12/05-ГД-07 на здійснення кредитних операцій, згідно якого сторони погодили, що у зв'язку з доповненням генерального договору додатком № 1 чинність втрачають всі додатки до генерального договору, які були оформлені до укладення цієї додаткової угоди, оскільки згідно з розділом "Терміни" генерального договору в редакції додаткової угоди від 15.02.2008р. № 1 кредитний договір від 21.08.2007р. № 12/18-Кл-07 є індивідуальною угодою, тобто додатковою угодою до генерального договору, що є невід'ємною його частиною, оформленою у формі окремої письмової угоди, в якій передбачено умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов'язань, розмір, порядок та терміни сплати плати за кредитні послуги, а не додатком до цього генерального договору і відповідно до пункту 5 додаткової угоди від 15.02.2008р. № 1 інші умови генерального договору залишаються без змін і діють у частині, що не суперечить цій додатковій угоді. Окрім того, слід зазначити, що ні в умовах Генерального договору в редакції від 15.08.2007 року ні в умовах Кредитного договору не зазначено сторонами, що останній є додатком до Генерального договору, а визначено, що такий є Кредитним договором, який є невід'ємною частиною Генерального договору (п.2.1 Генерального договору та п.3.1 Кредитного договору).

Окрім того, суд критично оцінює і відповідно не приймає до уваги твердження позивача про те, що позивач при укладенні спірного договору був ознайомлений виключно з умовами Генерального договору та не був ознайомлений з умовами Кредитного договору, в спірному договорі іпотеки відсутнє посилання на даний кредитний договір, оскільки такі твердження позивача спростовуються вищенаведеним, а саме умовами п.-п.1.1, 2.1, 2.2 Генерального договору в редакції від 15.08.2007 року, згідно яких надання послуг по здійсненню кредитних операцій в межах Генерального договору здійснюється шляхом укладення Кредитних договорів, які є невід"ємними частинами даного Договору і який (Кредитний договір) повинен містити в собі, зокрема "процентну ставку за кредитною операцією та умовами п.п.1.1.1 п.1.1 розділу 1 генерального договору зі змінами та доповненнями, викладеними в Додатковій угоді №1 від 15.02.2008р. до Генерального договору (який є Основним договором за Договором іпотеки), згідно яких умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов'язань, розмір, порядок та терміни сплати плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього договору (генерального договору) оформляються додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди.., і відповідно позивач, укладаючи спірний договір іпотеки не міг не знати про укладений між Банком і Позичальником (Кооперативом "Союз") Кредитний договір, оскільки спірний договір іпотеки укладений між сторонами саме в забезпечення виконання зобв"язань кооперативу "Союз" (відповідача1 у справі) за Генральним договором в межах якого і укладено кредитний договір.

З огляду на викладене, оспорюваний іпотечний договір містив істотні умови, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про іпотеку", та забезпечував вимогу ВАТ "Універсал Банк" за чинним генеральним договором від 15.08.2007р.№ 12/05-ГД-07 з урахуванням конкретного кредитного договору, який є його невід'ємною частиною, що не суперечить вимогам цього Закону і відповідно відсутні підстави для визнання недійсним спірного договору іпотеки з наведеної позивачем підстави .

2. Наступною підставою для визнання договору іпотеки від 31.10.2008р недійсним позивач зазначає те, що даний договір іпотеки підписано особою без належних на це повноважень, оскільки відсутнє рішення загальних зборів акціонерів ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" на передачу в іпотеку банку майна товариства; спірний договір підписаний директором ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" ОСОБА_4 поза межами строку дії трудового контракту .

Згідно зі статтею 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За приписами статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє (частина 1 статті 238 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 239 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Як слідує з матеріалів справи, договір підписаний від Іпотекодавця директором ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" ОСОБА_4, який діє на підставі повноважень визначених Статутом товариства та протоколу №12 загальних звітно - виборних зборів товариства від 28.02.2005р.

Станом на час укладення спірного договору діяв Статут товариства у редакції затвердженій рішенням загальних зборів акціонерів від 20.09.2004р. протокол №11, державна реєстрація якого проведена державним реєстратором виконавчого комітету Тернопільської міської ради 12.01.2005р.

Відповідно до п.10.2 Статуту до компетенції загальних зборів товариства відносяться питання щодо відчуження майна на суму, що становить 50 і більше відсотків майна товариства визначеного за ринковою вартістю, яке приймається більшістю не менше як 3/4голосів. Дана норма статуту відповідає ст.98 ЦК України. При цьому, за рішенням зборів вирішення окремих питань, що належать до їх компетенції, може бути передано директору, наглядовій раді, крім тих, що належать до їх виключної компетенції.

До повноважень директора, відповідно до п.11.3 Статуту належить вирішення всіх питань поточної діяльності товариства, серед яких: без довіреності вчиняє фінансові та юридичні дії від імені товариства, розпоряджається майном та коштами товариства у відповідності з чинним законодавством та статутом; укладає від імені товариства договори (угоди), вирішує питання пов'язані з укладенням договорів (контрактів).

Відповідно до статті 47 Закону України "Про господарські товариства" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статті 161 Цивільного кодексу України виконавчий орган здійснює керівництво його поточною діяльністю акціонерного товариства, вирішує всі питання його діяльності, крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів і наглядової ради товариства, та діє від імені акціонерного товариства в межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом.

Згідно з пунктом 11.3 статуту ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до компетенції директора відноситься вирішення всіх питань поточної діяльності товариства, якщо вони не входять до виключної компетенції інших органів управління товариства. Зокрема директор: вправі без довіреності вчиняти фінансові та юридичні дії від імені товариства, розпоряджатися майном та коштами товариства у відповідності з чинним законодавством та цим статутом; діє від імені товариства, представляє його в установах, підприємствах, організаціях, укладає від імені товариства договори (угоди), вирішує питання, пов'язані з укладенням договорів (контрактів).

Про те, що передача майна в іпотеку потребує наявності відповідних повноважень в особи, яка від імені майнового поручителя вчиняє цей правочин випливає з аналізу ст..ст.546, 572, 576-578 ЦК України, ст..ст. 1, 5, 6 Закону України "Про іпотеку", який дає підстави для висновку, що суть іпотеки (застави) полягає у тому, що кредитор (іпотеко держатель) має право у разі невиконання боржником зобов"язанння, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого і іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Тобто право іпотеки - це право на чуже майно, внаслідок установлення якого власник може бути примусово позбавлений права на своє передане в іпотеку майно. Отже іпотека (застава) - це один із способів забезпечення виконання зобов"язання , особливістю якого є передача майна: іпотекодавець передає майно в іпотеку іпотекодерделю. Іпотекодавцем (заставодавцем) може бути як сам боржник так і майновий поручитель-власн7ик певного майна, який має право на його відчуження. Таким чином, майновий поручитель зобов"язується відповідати за боржника за основним зобов"язанням спеціально виділеною для цього річчю, якщо боржник не виконує свого зобов"язання і виникли підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 25.11.2014 року у справі №3-179гс14, що в силу вимог ст..111-28 ГПК України є обов"язковою для всіх судів України.

Позивач стверджує, що спірний договір іпотеки від 31 жовтня 2008 року укладений не на виконання рішення загальних зборів акціонерів ВАТ"Тернопільський електромеханічний завод" від 14.12.2007р. оформленого протоколом №14, більше того даний факт встановлено рішенням господарського суду від 01.11.2012р. у справі №9/37/5022-640/2012 за позовом Акціонера публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод" ОСОБА_17 до Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" в особі Тернопільського відділення № 1 Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", та Кооперативу "Союз" про визнання недійсним рішення чергових загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод" від 14.12.2007р., що оформлене протоколом №14 від 14.12.2007р. Дане рішення набрало законної сили та відповідно до ст. 35 ГПК України має преюдиціальне значення щодо даного факту.

Як слідує з матеріалів справи, 14.12.2007 року черговими загальними зборами акціонерів ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод", що оформлені протоколом №14 прийнято рішення, яким збори вирішили (п.5 рішення) "Враховуючи, що акціонерне товариство і кооператив "Союз" проводить спільну діяльність, що обумовлено двосторонніми договорами, при оформлені кооперативом "Союз" банківського кредиту на суму до 10,0 млн. грн..(десять мільйонів гривень) або банківського кредиту, що відповідає цій сумиі в валютному еквіваленті, ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" виступити майновим поручителем. З метою забезпечення виконання зобов'язань Кооперативом "Союз" банківського кредиту до десяти мільйонів гривень надати в іпотеку банку наступне майно: - земельну ділянку площею 1.0634 га, державний акт права власності НОМЕР_6, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2; - адміністративні та виробничі об'єкти нерухомості які знаходяться за адресою АДРЕСА_3: будівля головного корпусу №1, лит. А, загальна площа 914,0 м2; будівля головного корпусу №2, лит. А1,А11,А111, загальна площа 1065,8 м2; будівля складальної дільниці №1, лит. З, загальна площа 374,1 м2; будівля слюсарно-механічного цеху, лит. И, загальна площа 728, 7 м2; будівля складальної дільниці№2, лит. Б, загальна площа 1100,6м2; будівля складу готової продукції, лит. Л, загальна площа 591,2 м2; будівля котельні, лит. К, загальна площа 301,5 м2.

Уповноважити директора ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" ОСОБА_4 укласти та підписати з установою банку договори іпотеки на вищевказане майно акціонерного товариства.

Як встановлено судом вище:

- 14.03.2008р. між ВАТ "Універсал Банк", (Іпотекодержатель) та ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" (Іпотекодавець - Майновий поручитель) укладено Договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, про що внесено запис в реєстр №694 , яким передано Банку в іпотеку майно, яке зазначене у вищезазначеному рішенні загальних зборів акціонерів;

- 27 червня 2008 року між ВАТ "УніверсалБанк" та ВАТ ""Тернопільський електромеханічний завод" укладено договір при припинення дії договору іпотеки від 14.03.2008 року за №694;

- в цей же день, а саме 27 червня 2008 року між ВАТ "Універсал Банк", та Кооперативом "Союз" укладено додаткову угоду №2 до Генерального договору, згідно умов якої Кооператив "Союз" взяв на себе зобов"язання до 01.10.2008р. вжити заходів щодо передачі ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" в іпотеку Банку земельної ділянки площею 0,9953га за адресою АДРЕСА_1 та усіх будівель, приміщень, споруд та іншого нерухомого майна, що знаходяться на даній земельній ділянці;.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу №2931 від 08.07.2008 року ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" відчужив на користь ОСОБА_18 земельну ділянку площею 0,0681 га, яка була частиною земельної ділянки площею 1.0634га належної на праві власності ВАТ "Тернорпільський електромеханічний завод" на підставі державного акту серії НОМЕР_6 від 15.02.2006 року, про що на зазначеному державному акті зроблена відповідна відмітка (що 08.07.2008р. за № 2931 посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0681 га на ім'я ОСОБА_9), яка засвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О.

Таким чином у власності ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" залишилась земельна ділянка площею 0,9953га (1.0634га - 0,0681 га), на право власності на яку 26.08.2008 року останньому був виданий державний акт серії НОМЕР_9 (на право власності на земельну ділянку площею 0,9953 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На виконання умов додаткової угоди №2 до Генерального договору 31.10.2008 року між ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" і ВАТ "УніверсалБанк" укладено спірний Договір іпотеки, предметом іпотеки за яким є будівлі і споруди, зазначені у вищезазначеному рішенні загальних зборів акціонерів від 14.12.2007 року та земельна ділянка, на якій вони розташовані, площею 0,9953га кадастровий номер НОМЕР_1.

З наведеного слідує, що в іпотеку за спірним договором іпотеки передано нерухоме майно, а саме будівлі і споруди та земельна ділянка, на якій вони знаходяться, щодо передачі яких в іпотеку і було прийняте рішення загальних зборів акціонерів ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" від 14.12.2007 року, яке оформлене проколом №14, а відтак безпідставні твердження позивача про протилежне- відсутнє рішення загальних зборів акціонерів ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" на передачу в іпотеку банку майна товариства.

При цьому не приймаються судом до уваги і відповідно визнаються безпідставними посилання позивача на те, що вказане рішення загальних зборів позивача від 14.12.2007р. припинило свою дію з моменту укладення договору від 27.06.2008р. про припинення договору іпотеки від 14.03.2008р., оскільки це рішення було прийняте стосовно передачі в іпотеку майна позивача в забезпечення виконання Кооперативом "Союз" зобов'язань за кредитним договором і уповноваження у зв'язку з цим директора товариства на укладення і підписання договорів іпотеки на вказане майно, а не щодо укладення і підписання конкретного іпотечного договору від 14.03.2008р.

Визнаються судом безпідставними і відповідно не приймаються до уваги твердження позивача про те, що факт того, що спірний договір іпотеки від 31 жовтня 2008 року укладений не на виконання рішення загальних зборів акціонерів ВАТ"Тернопільський електромеханічний завод" від 14.12.2007р. встановлений рішенням господарського суду від 01.11.2012р. у справі №9/37/5022-640/2012, яке набрало законної сили і відповідно до ст. 35 ГПК України має преюдиціальне значення щодо даного факту з огляду на праві позиції, викладені у п.2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 із змінами і доповненнями, згідно яких преюдиціальне значення процесуальним аконом надається саме обставинам, встановленим судовим рішенням (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом, а в зазначеному рішення саме зроблена правова оцінка встановлених обставин та фактів.

Не вважаються обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству твердження позивача про те,що спірний договір іпотеки підписаний директором ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" ОСОБА_4 поза межами строку дії трудового контракту , який укладений з останнім 01.03.2005р. на строк з 01.03.2005р. по 01.09.2008р.,

Так за приписами частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

У даному випадку позивачем не доведено, що ВАТ "Універсал Банк" на момент укладення спірного договору знало чи за всіма обставинами не могло не знати про таку обставину, як закінчення строку дії трудового контракту з ОСОБА_4

При цьому, згідно вимог ст..18 Закону України "Про реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" в редакції, чинній на момент укладення спірного договору іпотеки, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Проте, як слідує із Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 31.10.2008 року в Єдиному державному реєстрі значиться, що керівником ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" є ОСОБА_4

Окрім того, як слідує, з спірного договору іпотеки приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Магдич О.О. зазначено, що договір підписано сторонами в його присутності, особи громадян, які підписали цей договір, встановлено, їх дієздатність, а також правоздатність та дієздатність Відкритого акціонерного товариства "Універсал Банк", відкритого акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод" та повноваження їх представників перевірено, належність Відкритому акціонерному товариству «Тернопільський електромеханічний завод» будівель та споруд що передаються в іпотеку, перевірено.

Крім того, відповідачем 2 долучено до матеріалів справи копію листа ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" від 17.'111.2008 року за №01/759, адресованого керуючому Тернопільським відділенням ВАТ "Укніверсал Банк" Галасі П.Є. , в якому позивач визнає факт підписання і відповідно укладення спірного договору іпотеки, що в силу вимог ст..241 Цивільного кодексу України підтверджує схвалення юридичною особою укладеного правочину її представником .

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання договору іпотеки від 31.10.2008р. не дійсним, з підстав, що такий підписано особою, яка не мала на це повноважень.

3. Ще однією із підстав визнання спірного договору іпотеки недійсним позивач зазначає те, що договір іпотеки від 31.10.2008р. не відповідає вимогам ст.5 Закону України "Про іпотеку", оскільки, згідно спірного договору іпотеки в іпотеку фактично передано частину об'єкту нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності на підставі Наказу Української державної будівельної корпорації "Укрбуд" №162 від 26.04.1994р., переліку нерухомого майна що передається у власність відкритому акціонерному товариству "Тернопільський електромеханічний завод" від 24.05.2002р., акту приймання - передавання нерухомого майна у власність відкритому акціонерному товариству "Тернопільський електромеханічний завод" від 25.09.2003р. (право власності зареєстровано міським бюро технічної інвентаризації 15.04.2004р. і записано в реєстрову книгу за №1702) без виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Відповідно до ч. 1. ст. 5 Закону України "Про іпотеку" , предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов:

нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено Законом.

Згідно Реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації посвідчується, що будівлі та споруди, які розташовані за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані за Відкритим акціонерним товариством "Тернопільський електромеханічний завод" на праві приватної власності на підставі Наказу Української державної будівельної корпорації "Укрбуд" від 26.04.1994р. №1162, Переліку нерухомого майна, що передається у власність ВАТ "Тернопільський електромеханічний завод" від 24.05.2002р., акту приймання-передавання нерухомого м айна від 25.09.2003р , про що внесено запис в реєстрову книгу за №1702,

об'єкт АДРЕСА_2 складається з :

Під літ. А будівлі головного корпусу № 1 загальною площею 914,4 кв. м. під . літ А", А"", А""" будівлі головного корпусу №2 загальною площею 1065,8 кв. м., під літ. Б, Б" будівлі складальної дільниці №2 загальною площею 1100,6 кв.м., під літ. Г,г будівлі цеху металовиробів загальною площею 863,6кв.м., під літ. Д будівлі столярного цеху загальною площею195,8кв.м., під літ Е будівлі фарбувальної дільниці загальною площею 406,0кв., під літ Ж будівлі гаражу для автотранспорту загальною площею 463,1кв. м. під літ З будівлі складальної дільниці № 1 загальною площею 375,2 кв. м., під літ. И будівлі слюсарно-механічного цеху загальною площею 728,9кв.м., під літ. К будівлі котельні загальною площею 301,5 кв. м., під літ. Л будівлі складу готової продукції загальною площею591,2кв.м., під літ. М будівлі центрального складу загальною площею 570,9 кв.м., під літ. Н будівлі складу металів загальною площею 623,9кв.м., під літ. П будівлі електростанції 0,4 кв., під літ. С навісу складу готової продукції та під літ. Ф вагон-гуртожиток.

Таким чином будівлі і споруди, які розташовані за адресою АДРЕСА_2, зареєстровані за Відкритим акціонерним товариством "Тернопільський електромеханічний завод" на праві приватної власності як єдиний об"єкт АДРЕСА_2

Разом з тим, як слідує із наявного в матеріалах справи витягу від 03.09.2008р. №20100049 з реєстру прав власності на нерухоме майно (Т. 1 а.с. 189-190), на який також міститься посилання у договорі іпотеки, а саме примітки на цьому витягу: за рахунок знесення будівель літ. "Г", "Д", "Е", "М", "Н" та перепланування будівель літ. "А", "З", "И" загальна площа будівель за адресою: АДРЕСА_1 зменшилась на 2 661,9 кв.м та становить 5 075,9 кв.м, а саме: будівля головного корпусу № 1 (літ. "А") загальною площею 914,0 кв.м, будівля головного корпусу № 2 (літ. "А`", "А``", "A```") загальною площею 1 065,8 кв.м, будівля складальної ділянки № 1 (літ. "З") загальною площею 374,1 кв.м, будівля складальної дільниці № 2 (літ. "Б", "Б`") загальною площею 1 100,6 кв.м, будівля слюсарно-механічного цеху (літ. "И") загальною площею 728,7 кв.м, будівля котельні (літ. "К") загальною площею 301,5 кв.м, будівля складу готової продукції (літ. "Л") загальною площею 591,2 кв.м.

Як вбачається з умов п. 1.1 договору іпотеки предметом іпотеки є лише частина об"єкту АДРЕСА_2, а саме будівля головного корпусу №1, лит. "А", загальна площа 914,0 кв.м.; будівля головного корпусу №2, лит. "А1,А11,А111, загальна площа 1065,8 м2; будівля складальної дільниці №2 під літ "Б" "Б"загальною площею 1100,6кв.м,будівля складальної дільниці №1, лит. З, загальна площа 374,1 кв.м; будівля слюсарно-механічного цеху, лит. И, загальна площа 728,7 кв.м; будівля складу готової продукції, лит. Л, загальна площа 591,2кв.м; будівля котельні, лит. К, загальна площа 301,5кв. м.

Решта частина об"єкту АДРЕСА_2, а саме: будівля гаражу для автотранспорту літ "Ж", загальною площею 463,1кв.м, будівля електростанції 0,4 кв., літ. "П", вагон-гуртожиток літ." Ф", навісу складу готової продукції літ."С" до предмету іпотеки не було включено., при цьому вищезазначеним Висновком експертів Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за №14/68/15-22 від 01.09.2015р. встановлено, що будівля гаражу для автотранспорту (літ. "Ж") площею 463,1 м.кв., будівля електростанції 0,4 кВт (літ. "П") та вагон-гуртожиток (літ. "Ф"), які належать на праві власності Публічному акціонерному товариству "Тернопільський електромеханічний завод" згідно реєстраційного посвідчення Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації від 15.04.2004р. за реєстровим №1702, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 не розташовані на земельній ділянці площею 0,9953га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України "Про іпотеку" (в редакції що діяла на момент укладення спірного договору), частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом.

П.1ст.22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на момент укладення спірного договору іпотеки, встановлений порядок державної реєстрації прав у разі поділу або об"єднання нерухомого майна, згідно якого у разі поділу об"єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав закривається, кадастровий номер цього об"єкта нерухомого майна скасовується. Одночасно для кожного з новостворених об"єктів нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру на нерухоме майно і нова реєстраційна справа. Кожному з новостворених об"єктів присвоюється новий кадастровий номер.

З наведеного слідує, що в іпотеку передана частина об"єкта нерухомого майна без її виділення в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об"єкт нерухомості, що суперечить вищезазначеним вимогам ч.3ст.5 Закону України "Про іпотеку"

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в "Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна", розміщеному на офіційному веб-сайті Верховного Суду України.

4. Ще однією з підстав визнання спірного договору іпотеки недійсним, позивач зазначає, що укладення договору іпотеки від 31.10.2008 року не відповідає вимогам ст.6 Закону України "Про іпотеку", оскільки на земельній ділянці, що передана в іпотеку, крім будівель, які зазначені у п.п.А п.1.1 даного договору, під літерою С знаходиться склад готової продукції, який не включений в перелік майна, яке передано в іпотеку по спірному договору, окрім того, за адресою де знаходиться предмет спірного договору іпотеки (АДРЕСА_1), розташована будівля цивільної оборони, яка належить державі, та не увійшла до статутного фонду Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод", проте перебуває на його балансі, а тому передача в іпотеку майна, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1, відбулася без згоди його співвласника (держави в особі Фонду державного майна України);

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України "Про іпотеку" якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована.

За приписами частини 5 статті 6 Закону України "Про іпотеку" якщо в іпотеку передається земельна ділянка, на якій розташовані будівлі (споруди), які належать іпотекодавцю на праві власності, така земельна ділянка підлягає передачі в іпотеку разом з будівлями (спорудами), на якій вони розташовані.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про іпотеку" нерухоме майно (нерухомість) - це земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці і невід'ємно пов'язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором (частина 4 статті 5 Закону України "Про іпотеку").

Як слідує із спірного договору іпотеки в іпотеку передано земельну ділянку площею 0,9953 га. кадастровий номер НОМЕР_7 та сім будівель, які на ній розміщені відповідною площею.

Разом з тим, як підтверджується планом меж земельної ділянки наданої в іпотеку, який є невід"ємною частиною Державного акту на право власності серії НОМЕР_10, зведеним актом вартості будівель і споруд з викопіюванням земельної ділянки по АДРЕСА_2 та будівель, які на ній розміщені, виготовлений Тернопільським БТІ у складі інвентаризаційної справи, реєстраційним посвідченням на об'єкти нерухомого майна, які належать товариству, на земельній ділянці знаходяться вісім будівель, серед яких Навіс складу готової продукції зазначений під літ."С", який не увійшов в предмет іпотеки.

Про те, що зазначений навіс складу готової продукції знаходиться на земельній ділянці, яка є предметом іпотеки за спірним договором іпотеки підтверджується Висновком експертів Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_8 за №14/68/15-22 від 01.09.2015р., складеного за результатами проведення, призначеної судом в межах розгляду даної справи, комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз з врахуванням доопрацювання за 22/06-16/897-15 від 07.10.2015р.

Згідно даного Висновку експертів Навіс складу готової продукції літ. "С" - металевий навіс, площею забудови 489,3м.кв. відноситься до І групи капітальності, є нерухомим майном, яке розташоване на приватній земельній ділянці.

Окрім того, враховуючи обставини, які зазначені в ухвалі суду у даній справі від 03.03.2016 року, зазначеною ухвалою призначено у даній справі додаткову судову експертизу, за результатами проведення якої Хмельницьким відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надано Висновок експерта за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи по господарській справі №921/452/13-г/7 від 20.10.2016р №3554/16-26, згідно якого навіс складу готової продукції під літ. "С", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1: - за своїми ознаками відноситься до об'єкту нерухомого майна станом на дату проведення експертизи та міг відноситися до об'єкту нерухомого майна станом на жовтень 2008 року; - може бути самостійним об'єктом нерухомості та бути переданий в іпотеку станом на дату проведення експертизи та міг бути переданий в іпотеку станом на жовтень 2008 року; - не може вважатися приналежністю до іншого об'єкта нерухомого майна, яке передано в іпотеку згідно договору іпотеки від 31.10.2008 року.

Відповідач 2 - публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" у своїх поясненнях від 24.02.2016р. та аналогічних за змістом поясненнях від 01.03.2016р. заперечує проти висновків експертів Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, вважає їх поверхневими та такими,що суперечать нормам чинного законодавства і відповідно такими, що не можуть бути прийняті судом до уваги. При цьому відповідач 2 посилаючись на Державні будівельні норми, Державний класифікатор будівель і споруд та на "Національний стандарт №2 "оцінка нерухомого майна", вважає, що навіс складу готової продукції літ. "С" є інженерною спорудою, яка хоча і має "стовбчастий фундамент" та елементи нерухомого майна, але не належить до будівель та приміщень, і це обумовлено тим, що "Склад готової продукції" (без "Навісу") є частиною земельної ділянки (предмету іпотеки), щодо якої було проведено невід"ємні поліпшення та вона пристосована для зберігання товарів, а відтак вважає, що "Навіс складу готової продукції лит.С" не є самостійним об'єктом нерухомого майна, а є приналежністю до земельної ділянки і є предметом іпотеки в силу ст..5 Закону України "Про іпотеку",зазначаючи при цьому, що "так званий навіс "Навіс складу готової продукції літ.С" за своєю суттю є "Критим складським майданчиком", тобто земельною ділянкою з поліпшенням, яка передана в іпотеку за спірним договором"

Заперечує відповідач 2 і проти Висновку експерта Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту Судових експертиз (лист від 08.11.2016р.), вважає висновок експерта таким, що не відповідає вимогам статтей 186-188 Цивільного кодексу України; Національному стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого постановою КМ України від 28.10.2014 №1442; Інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень та Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5; Державному класифікатору будівель та споруд ДК018-2000; Методичним рекомендаціям стосовно об'єктів нерухомого майна права на які підлягають державній реєстрації, схваленим рішенням колегії Державної реєстраційної служби України 11.12.2012; Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, яка затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 і відповідно просить суд відхилити даний Висновок.

Враховуючи, що ухвалою суду від 12.12.2014 року про призначення у даній справі судової експертизи та ухвалою суду від 03.03.2016 року про призначення у даній справі додаткової судової експертизи, експертів попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов"язків, а поставлені перед експертом питання мають суттєве значення для встановлення всіх обставин справи та потребують спеціальних знань, якими наділений судовий експерт у відповідній сфері діяльності, тому суд приймає дані Висновки судових експертів, як доказ у справі.(абз.3 п.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 року із змінами і доповненнями)

Оскільки за результатами проведеного судовими експертами дослідження зроблено висновок про те, що навіс складу готової продукції зазначений під літ."С" знаходиться на земельній ділянці, яка є предметом спірного договору іпотеки, займає площу забудови 489,3м.кв., є нерухомим майном, не може вважатися приналежністю до іншого об'єкта нерухомого майна, яке передано в іпотеку згідно договору іпотеки від 31.10.2008 року, а за своїми ознаками відноситься до об'єкту нерухомого майна станом на дату проведення експертизи та міг відноситися до об'єкту нерухомого майна станом на жовтень 2008 року; може бути самостійним об'єктом нерухомості та бути переданий в іпотеку станом на дату проведення експертизи та міг бути переданий в іпотеку станом на жовтень 2008 року, а відтак зазначений навіс складу готової продукції в силу вимог ст..6 Закону України "Про іпотеку" повинен був бути переданий в іпотеку за спірним договором іпотеки, проте,як встановлено судом вище, даний навіс в порушення вимог ч.5ст.6 ЗУ "Про іпотеку" не включений в перелік будівель і споруд, що передані в іпотеку за спірним договором іпотеки, що унеможливлює ідентифікувати його на відповідність будівлям та спорудам, зареєстрованим в установленому законом порядку (п.3ч.1 ст.18 ЗУ "Про іпотеку"). Зазначене з огляду на вимоги ч.1ст.203 та ч.1ст.215 ЦК України є підставою для визнання спірного договору іпотеки недійсним.

Твердження позивача про те, що адресою, де знаходиться предмет спірного договору іпотеки (АДРЕСА_1), розташована будівля цивільної оборони, яка належить державі, та не увійшла до статутного фонду Публічного акціонерного товариства "Тернопільський електромеханічний завод", проте перебуває на його балансі, а тому передача в іпотеку майна, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1, відбулася без згоди його співвласника (держави в особі Фонду державного майна України) всупереч вимогам ст..ст.33,34 ГПК України не доведені позивачем належними і допустимими доказами та спростовуються Висновком експертів Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за №14/68/15-22 від 01.09.2015р., згідно якого зазначена будівля цивільної оборони (захисна споруда (протирадіаційне сховище), що знаходиться в державній власності (реєстровий 301267917.1.АААДЕВ327) за адресою АДРЕСА_1 не розташована на земельній ділянці площею 0,9953га., кадастровий номер НОМЕР_1.;

Разом з тим, відповідач-2 - ПАТ "Універсал Банк" у відзиві на позовну заяву від 29.05.2013р. .№ 3156-юд (Т. 1 а.с. 109-114) заявив про сплив строків позовної давності щодо звернення позивача до суду про визнання недійсним спірного договору іпотеки, що відповідно до ч.4ст.267 ЦК України є безумовною підставою для відмови в позові. Окрім того, заяву про застосування строків позовної давності відповідач 2 підтримав у своїх поясненнях від 08.12.2016 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

До позовних вимог позивача про визнання недійсним укладеного 31 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" та Відкритим акціонерним товариством "Тернопільський електромеханічний завод", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Тернопільський електромеханічний завод" договору іпотеки відповідно до статті 257 ЦК України встановлено позовну давність тривалістю у 3 роки.

Частинами 4, 5 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до правил статті 261 ЦК України.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порушення сторонами вимог статей 5, 6, 18 Закону України «Про іпотеку» було допущено саме в момент укладення спірного договору іпотеки, і саме в цей момент ПАТ "Темза" повинно було знати про те, що в силу положень зазначеного Закону якщо в іпотеку передається земельна ділянка, на якій розташовані будівлі (споруди), які належать іпотекодавцю на праві власності, така земельна ділянка підлягає передачі в іпотеку разом з будівлями (спорудами), на якій вони розташовані, а також те, що частина об"єкта нерухомості може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості,

Посилання позивача у письмових поясненнях на те, що він дізнався про порушення свого права 06.10.2010р. - дата набрання законної сили рішенням господарського суду Тернопільської області від 21.05.2010р. у справі №2/20-269, яким було визнано недійсною додаткову угоду від 15.02.2008р. № 1 до кредитного договору від 21.08.2007р. № 12/18-Кл-07 і саме з цього моменту він дізнався про відсутність у спірному договорі такої істотної умови, як зміст та розмір основного зобов'язання (розмір сплати процентів за користування кредитними коштами) та на те, що позивач є необізнаним в нормах законодавства, про наявність ознак недійсності іпотечного договору взнав після укладення договору з адвокатом Авдєєнко В.В. до уваги судом не приймаються з огляду на вимоги ст.. 92 ЦК України, згідно яких дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Отже, для юридичної особи (суб'єкта підприємницької діяльності) як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладення договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Аналогічної правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 3-59гс14 від 19.08.2014р., №3-512гс16 від 08.06.2016р.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що спірний правочин було укладено 31.10.2008р., а з даним позовом позивач звернувся до суду 24.04.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності щодо визнання недійсним спірного договору іпотеки, а відтак в силу вимог ч.4ст.267 ЦУК України позов з підстав укладення договору іпотеки з порушенням вимог ст.ст.5, 6, 18 Закону України "Про іпотеку", задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене та вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, Цивільного та Господарського кодексів України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судовий збір у відповідності до ст. 49 ГПК України покладається на позивача у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити.

Повний текст рішення складено "17" січня 2017 року.

Головуючий суддя Г.З. Андрушків

Судді Я.Я. Боровець

І.М. Гирила