ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2016 р.Справа № 922/3510/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Управління комунального майна та приватизації ДЕКМ Харківської міської ради, м. Харків
до ФОП ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення коштів та звільнення приміщення
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 за дов. №234 від 12.01.16р.

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприєця ОСОБА_2, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за договором оренди №438-Н від 28.07.2001р. та Додаткової угоди №14 від 10.06.2015р. в сумі 80717,79 грн. та заборгованість по пені у сумі 23595,38 грн., а також виселити відповідача з нежитлових приміщень 1-го поверху, загальною площею 228,2 кв.м., розташованих за адресою: м. Харків, вул.Валдайська, 24-А, літ."А-9" та передати вказані приміщення Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.10.2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 08.11.2016 року о 12:00 годині.

08.11.2016р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 30.11.2016р. об. 11:30 годині.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.11.2016р. розгляд справи було відкладено на 14.12.2016р.

Представник позивача у судове засідання 14.12.2016р. не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№2558 від 14.12.2016р.)

Представник відповідача у судове засідання 14.12.2016р. не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав клопотання про продовження строку розгляду справи в порядку ст.69 ГПК.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2016р. задоволено клопотання відповідача про продовження строку розгляд успору на 15 днів, розгляд справи відкладено на 26.12.2016р. за вмотивованим клопотанням представника позивача.

Представник позивача у судовому засіданні 26.12.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у призначене судове засідання не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений за адресою, яка вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із пунктом 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, на участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада - жителі, обєднані постійним проживанням у межах селища, села, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями.

Відповідно до Положення про управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015р. №7/15, управління є виконавчим органом міської ради, підзвітне і підконтрольне Харківській міській раді, підпорядковане міському голові, виконавчому комітету і Департаменту економіки та ї комунального майна Харківської міської ради. Метою діяльності Управління є збереження та примноження власності територіальної громади м. Харкова, створення у в для ефективного її використання.

Згідно з договором оренди нежитлового приміщення від 28.07.2001р. №438-Н (далі - Договір) та додаткових угод до нього №1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14 від 30.10.2001, 01.02.2002, 25.07.2002, 21.07.2003, 07.12.2004, 27.02.2005, 24.10.2006, 08.05.2007, 08.06.2010, 08.02.2012, 17.04.2013, 28.05.2013, 10.06.2014, 10.06.2015р. Орендодавцем передано в користування відповідачу нежитлові приміщення 1-го поверху, загальною площею 228,2 кв.м., розташованих за адресою: м. Харків, вул.Валдайська, 24-А, літ."А-9"

Відповідно до ст.10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата з урахуванням її індексації, страхування орендарем взятого ним в оренду майна, обовязки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна є істотними умовами договору.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно з пунктом 3.5 Додаткової угоди №12 від 28.05.2013р. орендаря зобовязано щомісяця не пізніше 15 числа наступного місяця сплачувати орендну плату за орендовані приміщення.

Обовязок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату встановлені частиною 2 статті 285 Господарського кодексу України.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Строки внесення орендної плати визначаються у договорі (ч.3 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Додатковою угодою №14 від 10.06.2015р. до договору оренди №438-Н сторони затвердили зміни до додаткової угоди №12, а саме:

Пунктом 10.1 встановлений строк дії договору до 28.05.2016р.

Договір пролонговано за умови погашення заборгованості по орендній платі до 01.08.2015р.

У разі невиконання п.2 цієї додаткової угоди, договір оренди №438-Н від 28.07.2001р. вважається розірваним через 30 днів з дати відповідного листа-повідомлення Орендодавця.

Пунктом 4.14 Додаткової угоди №12 від 28.05.2013р. сторони передбачили, що у разі припинення або розірвання договору оренди, орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду.

Відповідно до ч.2 п.13 роз'яснення Вищого Арбітражного суду України №02-5/ 237 від 25.05.2000р. "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (зі змінами) підставою для розірвання договору може бути належним чином доведене невиконання орендарем хоча б одного з його зобов'язань, передбачених статтею 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" або договором оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Позивач ОСОБА_4 від 02.06.2016р. за №7224 повідомив відповідача про те, що термін дії Договору оренди №438-Н від 28.07.2001р. сплив 28.05.2016р., у зв'язку із чисельним порушенням відповідачем умов договору в частині повної та своєчасної оплати орендної плати просить вважати, на підставі ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір розірваним за закінченням терміну його дії.

Як було зазначено вище, нежитлові приміщення були передані орендарю 28.07.2001, згідно акту приймання-передачі орендованого майна (Додаток №2 до Договору), проте відповідач після припинення Договору не повернув позивачу орендоване майно.

З матеріалів справи вбачається, що Орендодавець обов'язки, передбачені Договором виконав у повному обсязі.

Проте, відповідач (орендар) систематично порушував умови Договору щодо своєчасного внесення орендних платежів, у зв'язку з чим станом на момент звернення позивача з даним позовом заборгованість по орендній платі за договором оренди №438-Н від 28.07.2001 становить 80717,79 грн.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також, у п.5.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" господарським судам роз'яснено, що з урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати орендної плати та заборгованість відповідача по сплаті орендної плати за період з 10.12.2014 по 31.05.2016 становить 80717,79 грн.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 23595,38 грн. - пені, суд виходить з наступного.

За змістом ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) за яким передбачено правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.3.10. Додаткової угоди №12 орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, стягується на користь Орендодавця відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення (включаючи день проплати).

Згідно п.7.3. Договору Орендодавець має право у разі прострочення Орендарем виконання зобов'язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі чи частково, нарахування та стягнення пені проводиться до моменту сплати основної суми боргу у встановленому п.3.10 порядку незалежно від строку та моменту, коли зобов'язання повинно було бути виконано.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців, якщо інше не встановлено законом або договором.

У п.3.10. та 7.3. Додаткової угоди №12 сторони передбачили інше, а саме нарахування пені до моменту сплати основної суми боргу, включаючи день проплати.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Таким чином, суд здійснивши перерахунок пені, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання такого зобов'язання, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 23595,38 грн., нарахованої за період з 16.03.2015р. по 28.05.2016р. підлягають задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить суд виселити відповідача з нежитлових приміщень 1-го поверху, загальною площею 228,2 кв.м., розташованих за адресою: м. Харків, вул.Валдайська, 24-А, літ."А-9" та передати вказані приміщення Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Положеннями ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму на наймача покладено обов'язок негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Статтею 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, останній зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з ч.2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до п.4.14 Додаткової угоди №12 до Договору Орендар зобов'язаний у разі припинення або розірвання Договору повернути Орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду.

На теперішній час, як зазначає позивач, нежитлові приміщення 1-го поверху, загальною площею 228,2 кв.м., розташованих за адресою: м. Харків, вул.Валдайська, 24-А, літ."А-9", не звільнені та Управлінню комунального майна та приватизації не передані, що тягне за собою неможливість власника розпоряджатися своїм майном та спричиняє збитки місцевому бюджету, доказів протилежного відповідач суду не надав, у зв'язку із чим заявлена вимога в частині виселення відповідача та передачі орендованого майна позивачу, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2756,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, статтями 11, 509, 525, 526, 530, 546-551, 610, 611, 629, 759, 762, 795 Цивільного кодексу України, статтями 174, 193, 230, 231, 283, 286 Господарського кодексу України, ст.ст. 18, 19, 27 Закону України Про оренду державного та комунального майна, статтями 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44-49, 66, 67, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (61080, м. Харків, вул.Бригадна, 48, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 16, ) заборгованість по орендній платі за договором оренди № 438-Н від 28.07.2001р. та Додаткової угоди №14 від 10.06.2015р. у сумі 80717,79 грн. основного боргу, заборгованість по пені у сумі 23595,38 грн., а також судові витрати у розмірі 2756,00 грн. на р/р 2208.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (61080, м. Харків, вул.Бригадна, 48, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з нежитлових приміщень 1-го поверху, загальною площею 228,2 кв.м., розташованих за адресою: м. Харків, вул.Валдайська, 24-А, літ."А-9", та передати Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н. Конституції, 16, ).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.12.2016 р.

Суддя ОСОБА_1