РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016Справа №910/17395/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг"

треті особи, які не заявляються самосійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит»

про стягнення 25 029,43 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Грибець В.А., за довіреністю;

від відповідача: Коршунова О.О., за довіреністю, Булаєва О.В., за довіреністю;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - 1: не з'явився;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - 2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва надійшли позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг" (далі - відповідач) про стягнення 25 029,43 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.09.2016 було порушено провадження у справі № 910/17395/16, розгляд справи призначено на 19.10.2016.

13.10.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 26.09.2016 про порушення провадження у справі № 910/17395/16.

19.10.2016 представник позивача у судове засідання з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 26.09.2016 позивач виконав.

19.10.2016 представник відповідача у судове засідання з'явився та подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 26.09.2016 відповідач не виконав.

19.10.2016 у судовому засіданні було оголошено перерву до 23.11.2016.

18.11.2016 представником відповідача через відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

23.11.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про заміну відповідача у справі.

23.11.2016 представник позивача у судове засідання з'явився.

23.11.2016 представники відповідача у судове засідання з'явилися та повторно подали клопотання про заміну відповідача у справі.

23.11.2016 у судовому засіданні представники сторін подали спільне клопотання про продовження строку розгляду спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Розглянувши у судовому засіданні 23.11.2016 клопотання представників сторін про продовження строку розгляду спору, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вищезазначеного клопотання.

Розглянувши 23.11.2016 у судовому засіданні наявні у матеріалах справи документи, суд дійшов висновку про необхідність залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Враховуючи залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та у зв'язку із необхідністю витребування у третіх осіб нових доказів, розгляд справи було відкладено на 14.12.2016.

14.12.2016 представником відповідача через відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано письмовий відзив на позов.

У судове засідання 14.12.2016 представник позивача з'явився, надав документи для долучення до матеріалів справи та усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 14.12.2016 з'явився, надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Представники третіх осіб у судове засідання 14.12.2016 не з'явились.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» (далі - відповідач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Ценренерго» (далі - позивач, покупець) було укладено Договір поставки вугілля № 111/4/1-1-2016/005 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник поставить (передасть) у власність покупця вугільну продукцію (далі - вугілля) в строки, в кількості, асортименті і з якісними характеристиками, по реквізитах та ціні, погодженими сторонами в цьому Договорі.

Згідно з п. 2.3 Договору вугілля постачається партіями, рівномірно протягом періоду поставки залізничним транспортом у відкритих піввагонах (далі - вагони) вантажною швидкістю на умовах DDP (залізнична станція призначення) згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс» в редакції 2000 року, які застосовуються із врахуванням особливостей, пов'язаних з умовами цього Договору та його внутрішньодержавним характером.

Позивач зазначає суду про те, що на виконання умов Договору на адресу ПАТ «Центренерго» Трипільська ТЕС у березні 2016 за залізничною накладною № 52549979 надійшов вагон з вугіллям № 52876703, за залізничними накладними № 52848215, № 52841434, № 52855228, № 52797842, № 52797644 надійшли вагони з вугіллям № 65097941, № 56969751, № 57325778, № 67826461, 65407826, що підтверджується матеріалами справи. Також позивач зазначає, що при зважуванні на тензометричних вагах вагону № 52876703 на залізничній станції «Знам'янка» було виявлено нерівномірне завантаження візків колісних пар 6450 кг, чим порушено п. 3 Технічних умов, п. 4, п. 20 Правил приймання вантажів до перевезень.

При зважуванні на тензометричних вагах вагонів № 65097941, № 56969751, № 57925778, № 67826461, № 65407826 на залізничних станціях Основа та Нижньодніпровськ-Вузол було виявлено нерівномірне завантаження вагонів вантажем, чим також порушено п. 3 Технічних умов, п. 4, п. 20 Правил приймання вантажів до перевезень.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначаючи про відсутність його вини та протиправних дій у нерівномірному завантаженні вагонів вантажем (вугіллям), яке було виявлено працівниками станцій Знам'янка, Основа та Нижньодніпровськ-Вузол, оскільки він не є вантажовідправником, а тому не несе відповідальність за вказані порушення.

Відповідно до п. 5.1 Договору на взаємовідносини сторін по прийманню вугілля, якщо інше прямо не передбачене цим Договором, розповсюджуються вимоги, зокрема, Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1988 № 457, та нормативно-правових актів, виданих відповідно до Статуту залізниць України (далі - Статут залізниць).

Пунктом 6 Статуту залізниць визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Позивачем долучені до позовної заяви належним чином засвідчені копії накладних № 52549979, № 52848215, № 52841434, № 52855228, № 52797842, № 52797644, № 42322685, № 44476158, № 47559133, № 47559117, № 47559141, № 52917010, чим підтверджується факт перевезення вантажу.

На станції Знам'янка 12.03.2016 було складено Акт загальної форми № 93а (далі - Акт), яким встановлено, що вагон був затриманий 10.03.2016 о 21 год. 30 хв. з причин виявлення під час зважування поїзда № 2969 різниці завантаження візків колісних пар 6450 кг.

Також працівниками станції Основа та Нижньодніпровськ-Вузол було складено Акти загальної форми № №5068 від 23.03.2016, № 1325, № 1326, № 1327 від 26.03.2016, № 1331 від 27.03.2016, з яких вбачається, що при зважуванні залізничних вагонів на тензометричних вагах виявлено різницю завантаження візків.

Вказані вище документи містять всі необхідні реквізити та інформацію для встановлення факту здійснення працівниками станцій необхідних дій для усунення порушень завантаження вагонів.

Позивач також зазначає суду про те, що на усунення допущеного порушення, виявленого на залізничній станції Знам'янка, залізницею було надано послуги на суму 5 047,03 грн, на залізничних станціях Основа та Нижньодніпровськ-Вузол було надано послуги на суму 19 982,40 грн. Таким чином позивач поніс витрати на загальну суму 25 029,43 грн, що підтверджується матеріалами справи, а саме, накопичувальними картками.

Відповідно до п. 62 Статуту залізниць порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством.

Згідно з п. 1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644 (далі - Правила) остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

Відповідач зазначає суду про те, що він не несе відповідальності за нерівномірне завантаження вагонів, так як ПАТ «Укрзалізниця», яке надавало послуги з перевезення, прийняло до перевезення вагони з вугіллям, не виявивши при цьому жодних недоліків, а тому припускає, що вони могли виникнути під час перевезення вантажу залізницею.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до умов Договору, а саме, пунктів 3.1.2, 3.1.4, постачальник зобов'язаний завантажувати вугілля рівномірно однорідним шаром по всій глибині в справні, очищені від залишків попереднього вантажу, сміття тощо, вагони, без перевищення їх вантажопідйомності та у повній відповідності до вимог п. 6.4 ДСТУ 4083-2012. Крім того, постачальник зобов'язаний завантажувати вугілля у вагони з дотриманням Технічних умов навантаження і кріплення вантажів (наказ Мінтрансу України № 174 від 08.05.1998) без розладу навантаження (зсуву, перекосу вантажу, нерівномірного завантаження вантажу на візки, без порушення рівномірного розміщення однорідного вантажу у вагоні).

Відповідно до п. 7.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законом та цим Договором.

Згідно з п. 7.6 Договору постачальник повністю відшкодовує всі збитки покупця, пов'язані з оплатою залізниці коштів за нерівномірне завантаження вантажовідправником вагону вугіллям (нерівномірне завантаження візків).

Отже відповідальність відповідача, як постачальника, за нерівномірне завантаження вагонів вугіллям прямо передбачена умовами Договору, які були прийняті відповідачем, що не заперечується сторонами.

Частиною 1, пунктом 2 ч. 2 та ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивачем доведено суду належними доказами факт прибуття на вищевказані станції вагонів із нерівномірним завантаженням вугіллям, яке постачалось за Договором, а також розмір витрат (збитків) в сумі 25 029,43 грн, понесених позивачем у зв'язку з вказаною обставиною.

Крім того, у матеріалах справи наявні документи, а саме роздруківка Переліків № 20160315 за період з 15.03.2016 по 15.03.2016 та № 20160331 за період з 31.03.2016 по 31.03.2016, які відображають рух коштів по рахунках позивача. З вказаних Переліків вбачається, що кошти в сумі 25 029,43 грн залізницею були списані з рахунку позивача, що також спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, всі доводи, викладені відповідачем у відзиві, спростовуються наявними у матеріалах справи документами та приписами чинного законодавства України.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача збитків в розмірі 25 029,43 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг" (01032, м. Київ, вул. Льва Толстого, будинок 57; ідентифікаційний код: 36511938) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, будинок 1; ідентифікаційний код: 22927045) в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (08720, Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Промислова, будинок 1; ідентифікаційний код: 00131334) збитки в розмірі 25 029 (двадцять п'ять тисяч двадцять дев'ять) грн 43 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

Повне рішення складено 30.12.2016

Суддя О.В. Нечай