УХВАЛА

14.11.2016Справа № 910/15916/13

За скаргою Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" /заявник/

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

у справі №910/15916/13

за позовом Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптова компанія "Дарниця"

про стягнення 8 432 806,56 грн.

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Стеченко Я.В. - за довіреністю від 31.12.2015 року;

від відповідача: не з'явились;

від ВДВС: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2013 року у справі № 910/15916/13 (суддя Ломака В.С.) стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптова компанія "Дарниця" (01023, місто Київ, Печерський район, вулиця Мечникова, будинок 8, квартира 22; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" (02093, місто Київ, Дарницький район, вулиця Бориспільська, будинок 13; ) 6 887 616, 55 грн. основного боргу, 1 245 357, 67 грн. пені, 258 506, 64 грн. 3% річних та 68 482,74 грн. витрат по сплаті судового збору.

27 грудня 2013 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2013 року у справі № 910/15916/13 видано накази.

У жовтні до канцелярії суду надійшли заява про поновлення строків на подання скарги та скарга Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, у якій заявник просить суд:

- скасувати постанову від 29.08.2016 року про перевірку виконавчого провадження, винесену начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, якою визнано недійним та скасовано акт опису та арешту майна від 15.07.2016 року, складеного головним державним виконавцем Романчуком В.Ю. у виконавчому провадженні №51504965 з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.12.2013 року у справі №910/15916/13;

- визнати дійсним Акт опису та арешту майна від 15.07.2016 року, складеного головним державним виконавцем Романчуком В.Ю., у виконавчому провадженні №51504965 з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.12.2013 року №910/15916/13.

В обґрунтування заявником зазначено, що державним виконавцем не надано належної оцінки ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 47, 227 Цивільного кодексу УРСР (в редакції чинній станом на день виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями скаргу у справі №910/15916/13 передано на розгляд судді Цюкалу Ю.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2016 року поновлено строк Приватному акціонерному товариству "Фармацевтична фірма "Дарниця" на подання скарги на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Розгляд скарги призначено на 26.10.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 року відкладено розгляд скарги на 14.11.2016 року.

Розглянувши подану скаргу, заслухавши представника заявника, суд дійшов висновку про часткове задоволення такої скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і в подальшому редакції чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом (ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, 22.06.2016 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрито виконавче провадження № 51504965 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптова компанія "Дарниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" заборгованості згідно наказу Господарського суду м. Києва № 910/15916/13 від 27.12.2013 року у розмірі, що складається: 6 887 616,55 грн. основного боргу, 1 245 357,67 грн. пені, 258 506,64 грн. 3% річних та 68 482,74 грн. витрат по сплаті судового збору.

Під час проведення виконавчих дій та відповідно до повідомлення КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» №2353 від 29.10.2015 року виявлено, що боржнику належить нежитлове приміщення - магазин-пекарня загальною площею 307 кв. м., що розміщені за адресою: м. Миколаїв, вул. Кірова, 109-б, та підтверджується Договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 06.02.2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лашиною О.П., зареєстрованим в реєстрі за № 439.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у ВП № 51504965 від 12.07.2016 року призначено проведення виконавчих дій за адресою: м. Миколаїв, вул. Кірова, 109-б (будівля літ. А).

15.07.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області проведено опис та накладено арешт на нежитлове приміщення загальною площею 307 кв. м. за адресою: м. Миколаїв, вул. Кірова, 109-б.

Постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 29.08.2016 року визнано недійсним та скасовано акт опису та арешту майна від 15.07.2016 року, складений головним державним виконавцем у виконавчому провадженні № 51504965 з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.12.2013 року у справі № 910/15916/13.

Прийняте рішення мотивовано тим, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.08.2016 року за ТОВ «Оптова компанія «Дарниця» нерухоме майно не зареєстровано.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Відповідно до ст. 47 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком (п. 6 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року).

Таким чином, відповідачем не вжито заходів для внесення відомостей у відповідний державний реєстр стосовно права власності на нежитлове приміщення загальною площею 307 кв. м. за адресою: м. Миколаїв, вул. Кірова, 109-б, що втім не позбавляє його такого права.

З урахуванням викладеного, зважаючи на ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 47, 227 Цивільного кодексу Української РСР, Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 06.02.2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лашиною О.П., зареєстрованим в реєстрі за № 439, надані Миколаївським міжміським БТІ відомості, суд дійшов висновку, що боржником на момент укладення зазначеного договору дотримано вимог законодавства, чинного станом на день виникнення спірних правовідносин.

Крім того, надані Миколаївським міжміським БТІ копій правовстановлюючих документів, які містяться в архівній справі свідчить про те, що відповідні документи подавалися власником майна, тобто відповідачем, для реєстрації прав на нерухоме майно за останнім в Миколаївському міжміському БТІ.

Згідно з п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, при винесенні постанови від 29.08.2016 року, якою визнано недійсним та скасовано акт опису та арешту майна від 15.07.2016 року, складений головним державним виконавцем у виконавчому провадженні № 51504965, не прийнято до уваги набуття боржником права власності на нежитлове приміщення загальною площею 307 кв. м. за адресою: м. Миколаїв, вул. Кірова, 109-б на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 06.02.2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лашиною О.П., зареєстрованим в реєстрі за № 439, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 47, 227 Цивільного кодексу Української РСР, з урахуванням того, що відсутність відомостей про право власності на вказаний об'єкт нерухомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно по суті не позбавляє власника відповідного права, суд дійшов висновку що вказана постанова підлягає визнанню недійсною.

Щодо вимоги про визнання Акту опису та арешту майна від 15.07.2016 року, складеного головним державним виконавцем Романчуком В.Ю., у виконавчому провадженні № 51504965 дійсним, суд зазначає наступне.

Так, ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України передбачено інститут дійсності договору, разом з тим, чинним законодавством не передбачено інституту дійсності акту опису та арешту майна державного виконавця, який не є договором, у зв'язку із чим вказана вимога, викладена у скарзі судом відхиляється.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у справі №910/15916/13 - задовольнити частково.

2. Визнати недійсною постанову від 29.08.2016 року про перевірку виконавчого провадження, винесену начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, якою визнано недійсним та скасовано акт опису та арешту майна від 15.07.2016 року, складений головним державним виконавцем у виконавчому провадженні № 51504965 з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.12.2013 року у справі №910/15916/13.

3. В іншій частині скарги відмовити.

Суддя Ю.В. Цюкало