РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2016Справа №910/20199/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т.П.- № 3721"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державне підприємство "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів"

про стягнення збитків в розмірі 25 669,58 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Боліщук Р.А., за довіреністю;

від відповідача: Круподер С.А., за довіреністю;

від третьої особи: Зміївець О.П., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т.П.- № 3721" (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - відповідач) про стягнення збитків в розмірі 25 669,58 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.08.2015 було порушено провадження у справі № 910/20199/15, розгляд справи призначено на 09.09.2015.

08.09.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 09.09.2015 представник позивача з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 07.08.2015 про порушення провадження у справі № 910/20199/15 позивач не виконав.

У судове засідання 09.09.2015 представник відповідача з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 07.08.2015 про порушення провадження у справі № 910/20199/15 відповідач виконав.

У судовому засіданні 09.09.2015 суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Представники сторін у судовому засіданні 09.09.2015 подали спільне клопотання про продовження строку розгляду справи.

Розглянувши у судовому засіданні 09.09.2015 клопотання представників сторін про продовження строку розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання.

Враховуючи невиконання позивачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 07.08.2015 про порушення провадження у справі № 910/20199/15 та необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 13.10.2015.

01.10.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником третьої особи були подані письмові пояснення.

Представники учасників судового процесу в судове засідання 13.10.2015 з'явились.

У судовому засіданні 13.10.2015 судом було оголошено перерву до 21.10.2015.

20.10.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача були подані письмові пояснення.

Представники учасників судового процесу в судове засідання 21.10.2015 з'явились.

У судовому засіданні 21.10.2015 судом було оголошено перерву до 28.10.2015.

23.10.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано письмові пояснення.

28.10.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача були подані письмові пояснення.

У судове засідання 28.10.2015 представники учасників судового процесу з'явились.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.10.2015 у даній справі було призначено судову експертизу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.10.2015 провадження у справі № 910/20199/15 було зупинено до проведення судової експертизи та отримання висновку експерта.

30.06.2016 до господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи № 910/20199/15 разом з висновком експерта.

30.06.2016 на підставі Інструкції з діловодства в господарських судах України спеціалістом 2 категорії відділу діловодства (канцелярія) Кот O.A., у присутності спеціаліста 1 категорії відділу діловодства (канцелярія) Бабич М.А., провідного спеціаліста відділу діловодства (канцелярія) Мартинюк А.О., було складено Акт про те, що при відкритті конверту не виявилось додатків до висновку експерта №1783 від 16.06.2016, а саме: 1 та 2 аркушу із 73 аркушів додатку №1, додаткових документів наданих для проведення експертизи, які зазначені у додатку № 2 та додатку № 3 до документу про направлення висновку експерта № 1783 від 16.06.2016.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.07.2016 провадження у справі № 910/20199/15 було поновлено, розгляд справи призначено на 20.07.2016.

У судове засідання 20.07.2016 представники учасників судового процесу з'явились.

У судовому засіданні 20.07.2016 судом було оголошено перерву до 31.08.2016.

У судове засідання 31.08.2016 представник позивача з'явився, надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 31.08.2016 з'явився, надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи у судове засідання 31.08.2016 з'явився, надав усні пояснення по суті спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

21.08.1995 між Державним підприємством "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" (далі - третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю "А.Т.П.- № 3721" (далі - позивач) було укладено Договір на відпуск та споживання електричної енергії № 18/105, відповідно до умов якого постачальник (третя особа) зобов'язався безперебійно відпускати споживачу (позивачу) для потреб виробництва, електроенергію при наявності лімітів на електроенергію та потужність у позивача, та приєднаних до договору № 649 поліграфкомбінату «Україна», а також за умови відсутності обмежень та відключень напруги з боку «Київенрго».

20.03.2014 між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - відповідач) було укладено окремий Договір про постачання електричної енергії № 73346 (далі - Договір), згідно з умовами якого постачальник (відповідач) продає електричну енергію споживачу (позивачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача за об'єктами споживача згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що ж його невід'ємною частиною. Точка продажу електричної енергії - на межі балансової належності електроустановок споживача.

Таким чином, з моменту укладення Договору з відповідачем, позивач не є споживачем електричної енергії, яка поставляється третьою особою.

Позивач зазначає суду про те, що 11.02.2014 представник відповідача встановив лічильник позивачу, за яким одразу почався облік спожитої електричної енергії, хоча Договір був укладений лише 20.03.2014.

Таким чином, згідно з твердженнями позивача, оскільки в період 11.02.2014 по 28.04.2014 електроенергію для позивача поставляв відповідач, здійснювалось подвійне нарахування позивачу за цей самий період і за цю саму електроенергію як відповідачем, так і третьою особою, відтак позивач помилково оплатив вартість вказаної електроенергії відповідачу, оскільки позивачем вже було її оплачено третій особі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «А.Т.П. - №3721» звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Поліграфічний комбінат» по виготовленню цінних паперів» про стягнення 56 000,40 грн.

Спір у справі виник в зв'язку з тим, що на думку ТОВ «А.Т.П. - № 3721» воно помилково здійснено подвійну оплату за послуги електропостачання на користь Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів", які позивач вже оплатив ПАТ «Київенерго», а тому ТОВ «А.Т.П. - № 3721» просив суд стягнути з відповідача на свою користь 25 669,58 грн збитків.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.03.2015 у задоволенні позову ТОВ «А.Т.П. - №3721» було відмовлено повністю. Вказане рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/1680/15-г набрало законної сили.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд стягнути з ПАТ «Київенерго» збитки в розмірі 25 669,58 грн, що становлять вартість оплаченої позивачем відповідачу електроенергії, спожитої за період з 11.02.2014 по 28.04.2014, оскільки, на думку позивача, він вже оплатив вказану електроенергію третій особі.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначаючи про те, що відсутній прямий та безпосередній зв'язок між діями відповідача та сумою збитків в розмірі 25 699,58 грн.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» постачання електричної енергії - господарська діяльність, пов'язана з наданням електричної енергії споживачеві за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору; постачання електричної енергії - господарська діяльність, пов'язана з наданням електричної енергії споживачеві за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору; споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Крім того, взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулюються Правилами користування електричною енергією, затвердженими Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 р. N 28 (далі - Правила).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з п. 1.2 Правил договір про постачання електричної енергії - домовленість двох сторін (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України.

Таким чином, в період з 11.02.2014 (дата встановлення розрахункового засобу обліку електричної енергії позивачу) по 20.03.2014 (дата укладення Договору з відповідачем) позивач не зобов'язаний був сплачувати кошти на користь відповідача, що також встановлено Рішенням господарського суду міста Києва від 10.03.2015 у справі № 910/1680/15-г.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже датою, з якої відповідач мав право здійснювати нарахування за спожиту позивачем електроенергію, є 20.03.2014, що є датою укладення Договору.

Відповідно до абз. 2 п. 3.1 Правил розрахункові засоби обліку електричної енергії, технічні засоби контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, засоби вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії встановлюються відповідно до вимог ПУЕ, цих Правил та проектних рішень.

Судом встановлено, що сторонами був підписаний Перелік площадка № 1, СТО від 20.03.2014 (дата укладення Договору), згідно з яким було зафіксовано початкові показання розрахункових засобів обліку електричної енергії станом на 20.03.2014 - 440 кВ.

Вказаний Перелік є додатком до Договору, що означає, що показники, які зазначені в ньому, є початковими, тобто такими, що існували до укладення між позивачем та відповідачем Договору.

При цьому, 11.02.2014 (дата установлення відповідачем позивачу окремого засобу обліку електричної енергії) представником СВП «Київські електричні мережі» ПАТ «Київенерго» було складено Акт технічної перевірки засобів обліку № 321, відповідно до якого показання розрахункових засобів обліку електричної енергії станом на дату складення вказаного Акту становили 440 кВ.

Таким чином, за період з 11.02.2014 по 20.03.2014 відповідачем не здійснювалось та не могло здійснюватись жодних нарахувань позивачу за спожиту електроенергію, що підтверджується ідентичністю даних показників лічильника, які містять документи, складені та підписані, в тому числі, позивачем, станом на дату встановлення лічильника та станом на дату укладення Договору.

В свою чергу, з 20.03.2014 позивач, відповідно до приписів чинного законодавства України, став споживачем електричної енергії, що поставляється відповідачем, так як було укладено відповідний Договір.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 226 Цивільного кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Відповідно до Оглядового листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків» від 14.01.2014 р. N 01-06/20/2014 відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зі змісту статей 614, 623 ЦК України та статті 226 ГК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.

Чинним законодавством України обов'язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і збитками.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. При цьому такий зв'язок між порушенням та збитками має бути прямим та безпосереднім.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності причинного зв'язку між діями відповідача та збитками позивача, а також не доведено суми збитків - 25 669,58 грн.

Крім того, ухвалою господарського суду міста Києва від 28.10.2015 було призначено у справі № 910/20199/15 судову експертизу. На вирішення експерта були поставлені наступні питання:

« 1) Який загальний обсяг спожитої електричної енергії ТОВ "А.Т.П.- № 3721" за період з 11.02.2014 по 19.03.2014 за адресою: м. Київ, вулиця Сім'ї Хохлових, 9-А, лічильник № 01147794?

2) Який загальний обсяг спожитої електричної енергії ТОВ ""А.Т.П.- № 3721" за Договором про постачання електричної енергії № 73346 від 20.03.2014 за період з 20.03.2014 по 28.04.2014 за адресою: м. Київ, вулиця Сім'ї Хохлових, 9-А, лічильник № 01147794?

3) Яка вартість спожитої ТОВ ""А.Т.П.- № 3721" електричної енергії за період з 11.02.2014 по 19.03.2014 за адресою: м. Київ, вулиця Сім'ї Хохлових, 9-А, лічильник № 01147794?

4) Яка вартість спожитої ТОВ ""А.Т.П.- № 3721" електричної енергії за Договором про постачання електричної енергії № 73346 від 20.03.2014 за період з 20.03.2014 по 28.04.2014 за адресою: м. Київ, вулиця Сім'ї Хохлових, 9-А, лічильник № 01147794?».

Відповідно до висновку судового експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 16.06.2016 № 1783 надати відповідь на ряд питань не видалось за можливе, зокрема, через ненадання сторонами на вимогу експерта та суду документів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача збитків в розмірі 25 669,58 грн не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, покладаються при відмові в позові - на позивача.

Позивачем було оплачено вартість судової експертизи у цій справі в сумі 5 500,00 грн, а тому, враховуючи що позовні вимоги задоволенню не підлягають, витрати за проведення судової експертизи також покладаються на позивача.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Повне рішення складено 09.09.2016.

Суддя О.В. Нечай