ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"26" грудня 2016 р. Справа № 911/3590/16

За позовом Державного підприємства «Укрриба» (04050, місто Київ, вулиця Тургенєвська, будинок 82-А)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФішАльянс» (08753, Київська область, Обухівський район, село Германівка, вулиця Б. Хмельницького, будинок 22-Б)

про стягнення 11004,69 грн.

суддя Шевчук Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №11-13/99 від 01.11.2016);

від відповідача: не з'явився.

встановив:

Державне підприємство «Укрриба» (далі ДП «Укрриба») звернулось у господарський суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФішАльянс» (далі ТОВ «ФішАльянс»), в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (арк. с. 57-58, 74-76) просить стягнути 11004,69грн., з яких: 9533,19грн. заборгованості за договором, 1118,48 грн. пені, 92,86 грн. 3% річних, 260,16 грн. інфляційних, та розірвати договір зберігання №28/15 від 14.07.2015.

Позов мотивований невиконанням відповідачем зобовязань, встановлених додатковою угодою від 01.08.2015 до договору зберігання №28/15 від 14.07.2015.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судових засідань, у судові засідання не зявився, відзив на позовну заяву не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд

В С Т А Н О В И В :

ДП «Укрриба» (поклажодавець) та ТОВ «ФішАльянс» (зберігач) 143.07.2015 укладений договір зберігання державного майна №28/15 (далі Договір зберігання), відповідно до якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання згідно з актом приймання-передачі нерухоме державне майно гідротехнічні споруди рибницьких ставів, які обліковуються на балансі поклажодавця і передані йому на підставі спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України «Про передачу гідротехнічних споруд» від 6 травня 2003 року №126/752 та які розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, с.Германівка, с.Семенівка (арк. с. 17-23).

Пунктом 2.6 Договору зберігання передбачено, що зберігач зобовязаний на першу вимогу поклажодавця повернути майно, навіть якщо строк дії цого договору не закінчився.

За умовою пункту 2.7 Договору зберігання зберігач має право у випадках, коли для збереження якісних властивостей майна необхідне його використання, звернутись до поклажодавця за дозволом стосовно використання майна, переданого на зберігання, в порядку дії статті 944 Цивільного кодексу України.

За відповідальне зберігання майна щомісячний розмір плати складає 10грн, в тому числі ПДВ. Плата за відповідальне зберігання майна перераховується на розрахунковий рахунок зберігача один раз на рік по закінченню календарного року до 15 січня наступного року на підставі акту виконаних робіт (послуг), який зберігач направляє поклажодавцю до 31 грудня звітного року (пункт 5.1 Договору зберігання).

Договір зберігання набуває чинності з дня підписання акту приймання-передачі згідно пункту 4.1 цього договору і діє до 14.07.2016 (пункт 7.1 Договору зберігання).

Згідно пункту 7.6 Договору зберігання у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

По акту приймання-передачі гідротехнічних споруд, які передаються на зберігання, від 14.07.2015, який є додатком до Договору зберігання, поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання нерухоме майно (гідротехнічні споруди) балансовою вартістю 234921,53грн, яке розташоване за адресою: Київська область, Обухівський район, с.Германівка, с.Семенівка, а саме: інвентарний №461 став «Германівка», інвентарний №460 став «Семенівський», інвентарний №462 виросний став (арк. с. 22).

1 серпня 2015 року у звязку із заявою зберігача ДП «Укрриба» та ТОВ «ФішАльянс» укладена додаткова угода до Договору зберігання (далі Додаткова угода), за умовами якої відповідно до статті 944 Цивільного кодексу України поклажодавець надав згоду зберігачеві на користування майном, переданим на зберігання (арк. с. 24-27).

Пунктом 2 Додаткової угоди сторони домовились про припинення зобовязання зберігача, встановленого пунктом 2.5 Договору зберігання.

Згідно пункту 8 Додаткової угоди зберігач зобовязаний проводити плату за користування державним майном, зазначеним в акті приймання-передачі (додаток до Договору зберігання), щомісячно на розрахунковий рахунок поклажодавця не пізніше 14 числа місяця, наступного за звітним. Ціна за користування державним майном визначається у Протоколі про договірну ціну, який є невідємною частиною даної Додаткової угоди, і становить 650,00грн в т.ч. ПДВ. Розмір щомісячної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточнй місяць.

Поклажодавець має право змінювати ціну за користування державним майном в односторонньому порядку у випадку зміни цінової чи податкової політики, девальвації, інфляції тощо. При зміні ціни поклажодавець має попередити зберігача за 30 календарних днів (пункт 9 Додаткової угоди).

Пунктом 10 Додаткової угоди встановлено, що у разі затримки оплати за використання майна зберігач сплачує поклажодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання і діє до укладення жоговору оренди державного майна (пункт 14 Додаткової угоди).

Згідно пункту 12 Додаткової угоди дію цієї Додаткової угоди може бути припинено відповідно до пункту 7.3 Договору зберігання.

Пунктом 7.3 Договору зберігання сторони встановили, що дія цього Договору зберігання може бути припинена: - за згодою сторін; - за рішенням суду; - у звязку з прийняттям законодавчих актів, які змінюють статус майна; - в односторонньому порядку з ініціативи поклажодавця.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконане.

Судом встановлено, що на день звернення позивача з цим позовом у господарський суд (згідно вказаної на поштовому конверті дати 04.11.2016) Договір зберігання у встановленому порядку не був припинений.

Позивач стверджує, що відповідачем умови Додаткової угоди щодо внесення плати за користування державним майном не виконувались, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість за період з 15.09.2015 по 01.11.2016 у сумі 9533,19грн.

Докази здійснення відповідачем передбачених Додатковою угодою платежів за використання державного майна відсутні, докази погашення заборгованості по цих платежах на час винесення цього рішення відсутні.

За таких обставин позовна вимога про стягнення заборгованості за період з 15.09.2015 по 01.11.2016 у сумі 9533,19грн обґрунтована і підлягає задоволенню.

Суд вважає також обґрунтованими позовні вимоги про стягнення 1118,48 грн. пені, 92,86 грн. 3% річних, 260,16 грн. інфляційних, які нараховані позивачем станом на 01.11.2016.

Надані позивачем розрахунки заявлених до стягнення пені, 3% річних і інфляційних (арк. с. 29-34) не суперечать вимогам діючого законодавства, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1118,48 грн. пені, 92,86 грн. 3% річних, 260,16 грн. інфляційних.

Щодо вимоги про розірвання договору зберігання державного майна №28/15 від 14.07.2015, то в цій частині провадження у справі підлягає припиненню у звязку з відсутністю предмету спору.

Згідно статті 651 Цивільного кодексу України Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною першою статті 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 938 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Судом встановлено, що ДП «Укрриба» листом №11-12/133 від 02.11.2016 повідомило ТОВ «ФішАльянс» про припинення договору зберігання державного майна №28/15 від 14.07.2015 у порядку, передбаченому пунктом 7.3 Договору зберігання (арк. с. 60).

Зазначений лист був направлений за місцем реєстрації відповідача і повернувся підприємством Укрпошти без вручення адресату по причині його відсутності, про що вказано у повідомленні підприємства Укрпошти від 04.11.2016(арк. с. 61).

За таких обставин суд вважає, що позивач належним чином повідомив відповідача про розірвання Договору зберігання.

З урахуванням викладеного, відповідно до приписів зазначених статей Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України, згідно з пунктом 7.3 Договору зберігання, передбачена умова про розірвання цього Договору в односторонньому порядку з ініціативи поклажодавця, суд дійшов висновку про те, що договір зберігання державного майна №28/15 є розірваним з 04.11.2016.

Згідно пункту 11 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки договір зберігання державного майна №28/15 від 14.07.2015 розірваний після звернення позивача з позовом у господарський суд у порядку, передбаченому пунктом 7.3 цього Договору, і такий порядок не суперечить вимогам діючого законодавства, то провадження у справі в частині вимоги про розірвання договору зберігання державного майна №28/15 від 14.07.2015 підлягає припиненню у звязку з відсутністю предмету спору.

Витрати по сплаті судового збору у сумі 2756,00грн відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судом покладається на відповідача.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 4901,82грн, тобто, у більшому розмірі, ніж встановлено законом, а тому сплачена сума судового збору 2145,82грн відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» підлягає поверненню позивачу.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статями 49, 82-85, пунктом 11 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФішАльянс» (код 37649236) на користь Державного підприємства «Укрриба» (код 25592421) 11004,69грн (Одинадцять тисяч чотири грн.. 69коп), з яких:9533,19грн заборгованості по договору зберігання державного майна №28/15 від 14.07.2015, 1118,48 грн. пені, 92,86 грн. 3% річних, 260,16 грн. інфляційних; витрати по сплаті судового збору у сумі 2756,00грн (Дві тисячі сімсот пятдесят шість грн. 00коп).

3. Провадження у справі в частині вимоги про розірвання договору зберігання державного майна №28/15 від 14.07.2015 припинити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складене і підписане 29.12.2016.