КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2016 р. Справа№ 910/9435/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2016

у справі №910/9435/16 (суддя Балац С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз»,

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»,

про стягнення 454 654,69 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Волощук П.Ю. (довіреність № 30/23 від 06.04.2016);

від відповідача: Громніцький Ю.П. (довіреність № 14-132 від 13.05.2014),

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (надалі - ПАТ «Сумигаз», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - ПАТ «НАК «Нафтогаз України», відповідач) про стягнення 459 473,38 грн, з яких 271 770,84 грн інфляційних втрат та 184 702,54 грн 3 % річних, зумовлених неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором на розподіл природного газу від 30.01.2014 №14-96-ТН.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2016 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2016 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення судом першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2016 у справі №910/9435/16 апеляційна скарга прийнята до провадження судовою колегією у складі: головуючий суддя ОСОБА_4, судді Рябуха В.І., Калатай Н.Ф., розгляд справи призначено на 21.09.2016.

У судовому засіданні 21.09.2016 оголошено перерву до 12.10.2016 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 зобов'язано Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» надати детальний розрахунок сум інфляційних нарахувань та 3% річних, зазначивши дати настання грошового зобов'язання, суми грошового зобов'язання, дати здійснення платежів, суми здійснених платежів, кількість днів прострочення, розмір індексу інфляції, суми інфляційних нарахувань, суми 3% річних, а Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - детальний контррозрахунок за вищенаведеною формою для розрахунку.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2016 №09-52/5528/16, у зв'язку зі звільненням судді ОСОБА_4 з посади за її заявою про відставку, призначено повторний автоматизований розподіл справи, за яким справа №910/9435/16 передана для розгляду судовій колегії у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Дикунська С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження вищезазначеною колегією суддів, розгляд справи призначено на 16.11.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2016 розгляд справи №910/9435/16 відкладено на 07.12.2016 у зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.12.2016 було продовжено строк розгляду апеляційної скарги на п'ятнадцять днів, відкладено розгляд справи на 28.12.2016 та зобов'язано Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» надати первинні облікові документи на підтвердження здійснення господарських операцій між позивачем та відповідачем у межах даного спору.

20.12.2016 через відділ документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ПАТ «Сумигаз» надійшли копії банківських виписок та платіжних доручень на підтвердження здійснення ПАТ «НАК «Нафтогаз України» проплат за спірним договором.

Відповідач скористався правом, наданим статтею 96 Господарського процесуального кодексу України, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, а рішення суду законним та мотивованим, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

28.12.2016 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 30.01.2014 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (в тексті договору - газорозподільне підприємство) та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (в тексті договору - замовник) був укладений договір на розподіл природного газу №14-96-ТН (надалі - договір), відповідно до умов якого газорозподільне підприємство зобов'язується у 2014 році надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами (надалі - ГРМ) до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів (надалі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін (пункт 2.1. договору).

Замовник зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами договору (пункт 2.2. договору).

Обсяг протранспортованого природного газу ГРМ підтверджується підписаним сторонами актом наданих послуг з транспортування природного газу ГРМ (надалі - акт наданих послуг), що оформлюється на підставі даних комерційних вузлів обліку (пункт 3.6. договору).

Газорозподільне підприємство до 10-го (десятого) числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний місяць, які підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газорозподільного підприємства (пункт 3.7. договору).

Розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюються за тарифом транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1 000 куб.м. (надалі - тариф), встановленим для газорозподільного підприємства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (пункт 5.1. договору).

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 9-00 години першого дня місяця до 9-00 години першого дня наступного місяця включно (пункт 5.3. договору).

Оплата вартості послуг з транспортування природного газу ГРМ здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу на період передоплати, визначений сторонами в договорі. Сума платежу попередньої оплати розраховується як добуток тарифу, визначеного на наступний період передоплати, на плановий обсяг природного газу по кожному об'єкту замовника або його споживача, заявленого на наступний період передоплати. У разі відсутності інформації про тариф на наступний період передоплати до дня здійснення попередньої оплати замовник розраховує суму платежу за тарифом, що діяв у попередньому місяці. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу природного газу протягом розрахункового періоду замовник здійснює оплату додатково заявлених обсягів транспортування природного газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу в установленому порядку. У випадку недоплати за фактично протранспортований природний газ ГРМ за розрахунковий період замовник (у тому числі гарантований постачальник) проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати за фактично протранспортований природний газ сума переплати зараховується газорозподільним підприємством у рахунок оплати послуг з транспортування ГРМ на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок замовника на його письмову вимогу (пункт 5.5 договору).

Пунктом 5.6. договору встановлено, що у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газорозподільного підприємства в установленому алгоритмом розподілу коштів, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Відповідно до пункту 5.7. договору у разі виникнення в замовника заборгованості з оплати послуг з транспортування природного газу ГРМ сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України, складають графік погашення заборгованості, який є додатком до договору.

Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками та розповсюджує свою дію на відносини сторін, що склалися з 01 лютого 2014 року і діє в частині надання послуг до 28 лютого 2014 року, а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за договором (пункт 11.4. договору).

Місцевий господарський суд дав належну оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання даного договору та правильно визначив, що такий за своєю правовою природою є договором надання послуг, за умовами якого, відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статей 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Місцевий господарський суд встановив, що на виконання своїх зобов'язань за договором позивач в період з лютого по грудень 2014 року надав відповідачеві послуги з транспортування природного газу на суму 46 888 706,43 грн, в період з січня по грудень 2015 року - на суму 78 332 351,66 грн, що підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу газорозподільними мережами, підписаними сторонами та скріпленими відбитками їх печаток (т.1,а.с.35-60).

Проте, відповідач свої обов'язки за договором в частині своєчасної оплати послуг належним чином не виконав, провівши остаточні розрахунки за отримані послуги з порушенням погоджених сторонами строків, що підтверджується банківськими виписками з особового рахунку позивача та платіжними дорученнями за період з 20.03.2014 по 05.01.2016.

У зв'язку з простроченням виконання грошових зобов'язань за договором, позивач просив суд стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 182 883,85 грн та інфляційні втрати в сумі 271 770,84 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, суд першої інстанції зазначив про відмінності в розрахунках інфляційних втрат та 3 % річних позивача і відповідача та вказав на неможливість встановлення правильних дат та сум оплат, оскільки сторонами до матеріалів справи не було надано відповідних первинних документів.

Колегія суддів з таким висновком місцевого господарського суду погодитись не може, вважає його необґрунтованим та таким, що прийнятий з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, доданий до заяви ПАТ «Сумигаз» від 05.06.2016 №30/756, колегія суддів встановила, що останній здійснений позивачем окремо за кожний місяць надання послуг з урахуванням проведених відповідачем часткових оплат, з правильним визначенням початку періоду нарахування (двадцяте число місяця, наступного за звітним), а тому позовна вимога про стягнення 3 % річних підлягає задоволенню у заявленому розмірі - 182 883,85 грн.

Твердження відповідача про те, що розрахунок здійснено позивачем з порушенням вимог чинного законодавства, а саме, не за кожен місяць надання послуг, а в цілому за період дії договору, не підтверджуються матеріалам справи.

Відповідно до абзацу третього пункту 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 №14 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Лист Вищого господарського суду України «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» від 17.07.2012 № 01-06/928/2012).

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, доданий до заяви ПАТ «Сумигаз» від 05.06.2016 №30/756, колегія суддів встановила, що позивачем здійснено нарахування за період з квітня по серпень 2014 року з урахуванням проведених відповідачем часткових оплат, а відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача 271 770,84 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню у повному обсязі.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказав, що він як гарантований постачальник повинен здійснювати розрахунок за отримані послуги в порядку, встановленому постановою НКРЕ від 02.08.2012 №1000 «Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу», а відтак, прострочення виконання грошового зобов'язання за договором відбулося без вини відповідача.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зазначений Алгоритм розподілу коштів не впливає на зобов'язання сторони здійснювати оплату за транспортування природного газу у строки, погоджені нею в договорі.

Крім того, відповідно до пункту 1.2. Алгоритму його дія не поширюється на відносини, пов'язані з остаточним розрахунком гарантованого постачальника природного газу та його структурних підрозділів із власником природного газу, газотранспортними, газорозподільними підприємствами відповідно до умов укладених договорів та погашенням заборгованості споживачів за спожитий природний газ.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором, наявні підстави для стягнення з останнього інфляційних втрат та 3% річних та відповідно скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд у відповідності до статті 43 Господарського процесуального кодексу України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

З огляду на вищевикладене та обґрунтованість апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз», колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 6 статті 49 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 7 581,31 грн у зв'язку з її задоволенням на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2016 у справі № 910/9435/16 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2016 у справі № 910/9435/16 скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» задовольнити.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (40030, м. Суми, вулиця Береста, 21, ідентифікаційний код 03352432) 271 770 (двісті сімдесят одна тисяча сімсот сімдесят) грн 84 коп. інфляційних втрат, 182 883 (сто вісімдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят три) грн 85 коп. 3 % річних та 14 401 (чотирнадцять тисяч чотириста одна) грн 13 коп. судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій».

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.

5. Матеріали справи № 910/9435/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська