РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016Справа №910/18358/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Станова Ю.В. (представник за довіреністю)

від відповідача: не з'явились

В судовому засіданні 28 листопада 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 06.10.2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № ЦЗВ-20/9547 від 03.10.2016 року до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест", про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки № ЦХП-01-02315-01 від 28.07.2015 року в частині строків своєчасної поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі №910/18358/16 та призначено розгляд справи на 07.11.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2016 року розгляд справи відкладено на 28.11.2016 року.

28.11.2016 року через відділ діловодства суд від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 28.11.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті спору.

Представник відповідача в судове засідання 28.11.2016 року не з'явився.

Розглянувши в судовому засіданні 28.11.2016 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, у зв'язку з його необґрунтованістю та обмеженістю процесуального строку вирішення спору, встановленого ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2015 року між Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» (ДП «Укрзалізничпостач»), як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" (ТОВ «НТП «Трансінвест»), як постачальником, було укладено договір поставки № ЦХП-01-02315-01 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.

Відповідно до п. 1.2. договору, найменування продукції: частини залізничних локомотивів, трамвайних моторних вагонів і рухомого складу; кріплення та арматура і їхні частини; механічне устаткування для керування рухом (запасні частини до швидкостемірів).

Згідно з п. 4.1. договору, ціна визначається даним договором і приймається сторонами: в національній валюті України - гривні, на умовах СРТ (перевезення оплачено до…) пункт призначення - склад матеріальних ресурсів (Фастів) ДП «Укрзалізничпостач», Київська область, м. Фастів, вул. Шевченка, 48. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у специфікації до договору. Ціна продукції, узгоджена у специфікації до договору, включає: вартість продукції, тари, всі податки і збори, передбачені чинним законодавством, транспортні витрати постачальника згідно п. 5.1.

Загальна сума даного договору на момент його підписання складає 5 825 242,00 грн., крім того ПДВ 20% - 1 165 048,40 грн., що разом становить 6 990 290,40 грн. (п. 4.3. договору).

Умовами п. 5.2. договору сторони погодили, що поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до прийому продукції. Рознарядка надається постачальнику в оригіналі та з застосуванням факсимільного зв'язку. Після отримання рознарядки по факсу постачальник повинен протягом доби направити замовнику копію отриманої рознарядки з відміткою, що підтверджує її отримання, або іншим чином підтвердити її отримання.

Кожна партія продукції постачається протягом 45 (сорока п'яти) календарних днів з дати письмової рознарядки замовника, якщо інше не вказано у рознарядці. Замовник не несе відповідальності за ненадання рознарядок (надання не в повному обсязі), якщо це є наслідком зміни планів постачання та фінансування замовника.

Відповідно до п. 5.3. договору, датою поставки продукції вважається дата приймання цієї продукції замовником на складі матеріальних ресурсів ДП «Укрзалізничпостач» Київська область, м. Фастів, вул. Шевченко, 48, що підтверджується належно оформленою видатковою накладною, довіреністю або актом прийому-передачі.

Згідно з п.п. 6.1., 6.3. договору, оплата за кожну партію поставленої продукції по договору проводиться замовником протягом 75 (сімдесяти п'яти) календарних днів після дати поставки партії продукції у відповідності з рахунком-фактурою на дану партію, обумовлену згідно з п. 5.2. Остаточні фінансові взаєморозрахунки сторони здійснюють після підписання акту звірки, який складається і підписується уповноваженими сторонами.

Крім того, відповідно до п. 9.1. договору, постачальник зобов'язаний надати забезпечення виконання даного договору у виді договору про неустойку у розмірі, що становить 5% від вартості договору, яке надається під час укладання договору.

За порушення термінів постачання постачальник оплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції на умовах, передбачених п. 5.2. даного договору, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15% від суми непоставленої в строк продукції. При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов'язань допоставити продукцію, якщо про інше його не попередив письмово замовник (п.10.1. договору).

Згідно з п. 13.7. договору, термін дії даного договору встановлюється з моменту підписання до 31.12.2015р., а в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою направленими на адресу постачальника та в частині оплати - до повного виконання.

У відповідності до специфікації № 1 до договору поставки № ЦХП-01-02315-01 від 28.07.2015 року відповідач мав поставити позивачу продукцію загальною вартістю 6 990 290,40 грн. з ПДВ 20%.

Також, 28.07.2015 року Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» (ДП «Укрзалізничпостач»), як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" (ТОВ «НТП «Трансінвест»), як постачальником, було укладено договір про неустойку ЦХП-01-02315-01, відповідно до умов якого, постачальник зобов'язаний сплатити протягом 3-х банківських днів з дня вимоги замовнику штраф у загальному розмірі 5% від суми договору у разі, зокрема, невиконання поставки продукції постачальником в обсязі та в терміни визначені згідно з договорами.

Додатковою угодою № 1 від 23.09.2016 року до договору поставки № ЦХП-01-02315-01 від 28.07.2015 року специфікацію №1 до договору поставки №ЦХП-01-02315-01 від 28 липня 2015р. анульовано; включено до договору поставки №ЦХП-01-02315-01 від 28 липня 2015р. специфікацію №2 на суму - 5 751 186,10 грн., крім того ПДВ 20% - 1 150 237,22 грн., що разом становить - 6 901 423,32 грн.; пункт 4.3. договору поставки №ЦХП-01-02315-01 від 28 липня 2015р. викладено в редакції, загальна сума даного договору складає - 5 751 186,10 грн., крім того ПДВ 20% - 1 150 237,22 грн., що разом становить - 6 901 423,32 грн.

У зв'язку з реорганізацією підприємств залізничної галузі та утворенням Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 2 від 07.12.2015 року до договору поставки № ЦХП-01-02315-01 від 28.07.2015 року, у відповідності до якої преамбулу договору змінено, а саме ДП «Укрзалізничпостач» замінено на філію «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Додатковою угодою № 3 від 31.12.2015 року до договору поставки № ЦХП-01-02315-01 від 28.07.2015 року включено та підписано специфікацію №3 до договору на суму 1 074 433,10 грн., крім того ПДВ 20%: 214 886,62 грн., що разом становить 1 289 319,72 грн.; пункт 4.3. договору викладено в редакції, загальна сума даного договору складає: 6 825 619,20 грн., крім того ПДВ 20% - 1 365 123,84 грн., що разом становить - 8 190 743,04 грн.; пункт 13.7 договору викладено в редакції, термін дії даного договору встановлюється з моменту його підписання до 31.03.2016 p., а в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою направленими на адресу постачальника та в частині оплати - до повного виконання.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору поставки № ЦХП-01-02315-01 від 28.07.2015 року направив на адресу відповідача рознарядки (дозволи) на відвантаження продукції від 29.09.2015 року № ЦХП-20/3922, від 02.10.2015 року № ЦХП-20/3997-1 та від 26.10.2015 року № ЦХП-20/4340 на загальну суму 6 858 049,44 грн., що підтверджується описами вкладення у цінні листи від 30.09.2015 року, від 12.10.2015 року, від 27.10.2015 року та фіскальними чеками № 4274 від 30.09.2015 року, № 5659 від 12.10.2015 року, № 8021 від 27.10.2015 року (копії містяться в матеріалах справи). На підтвердження отримання вказаних рознарядок відповідачем, позивач подав роздруківки з веб-сайту УДППЗ «Укрпошта» про рух поштових відправлень.

Як вказує позивач, протягом терміну дії рознарядок (від 29.09.2015 року № ЦХП-20/3922 - до 12.11.2015 включно, від 02.10.2015 року № ЦХП-20/3997-1 - до 15.11.2015 включно, від 26.10.2015 року № ЦХП-20/4340 - до 09.12.2015 включно), відповідачем не відвантажено в повному обсязі продукцію, заявлену позивачем у рознарядках (дозволах) на відвантаження продукції від 29.09.2015 року № ЦХП-20/3922, від 02.10.2015 року № ЦХП-20/3997-1 та від 26.10.2015 року № ЦХП-20/4340.

Так, за рознарядками (дозволами) на відвантаження продукції від 29.09.2015 року № ЦХП-20/3922, від 02.10.2015 року № ЦХП-20/3997-1 відповідачем 05.10.2015 року частково відвантажено продукцію на суму 218 354,16 грн., що підтверджується рахунком на оплату від 05.10.2015 року № 37 (копія міститься в матеріалах справи).

У відповідності до рахунків на оплату від 21.12.2015 року № 107, від 28.12.2015 року № 111, від 30.12.2015 року № 121 по рознарядках 29.09.2015 року № ЦХП-20/3922, від 02.10.2015 року № ЦХП-20/3997-1 поставлено ще продукції на суму 4 486 377,12 грн.

По рознарядці від 26.10.2015 року № ЦХП-20/4340 відповідачем відвантажено продукцію на суму 2 053 425,24 грн., що підтверджується рахунками на оплату від 21.12.2015 року № 107, від 28.12.2015 року № 111 та від 30.12.2015 року № 121 (копії містяться в матеріалах справи).

Позивач вказує, що у зв'язку із порушенням відповідачем вимоги пунктів 1.1., 5.2. поставки № ЦХП-01-02315-01 від 28.07.2015 року в частині строків поставки продукції, позивачем нараховано пеню у розмірі 0,1 % в сумі 6639,70 грн. та штраф у розмірі 15% в сумі 14 983,94 грн.

Як вказує позивач, він неодноразово звертався до відповідача з претензіями від 14.12.2015 року № ЦЗВ-20/157, від 29.12.2015 року № ЦЗВ-20/378, від 09.02.2016 року № ЦЗВ-20/339, від 09.02.2016 року № ЦЗВ-20/340 (копії містяться в матеріалах справи) про сплату неустойки за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором поставки № ЦХП-01-02315-01 від 28.07.2015 року в частині своєчасної поставки обумовленої вказаним договором продукції, що підтверджується наявними в матеріалах справи фіскальними чеками та списками згрупованих поштових відправлень.

Втім, відповідач залишив претензії позивача без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, заслухавши пояснення представника позивача, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З положень п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормами ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності з п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України у справах №23/225 від 28.02.2011 року, №06/5026/1052/2011 від 27.04.2012 року та № 3-88гс11 від 09.04.2012 року.

В п. 10.1. договору передбачено, що за порушення термінів постачання постачальник оплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції на умовах, передбачених п. 5.2. даного договору, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15% від суми непоставленої в строк продукції. При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов'язань допоставити продукцію, якщо про інше його не попередив письмово замовник.

Як вже було встановлено судом, 28.07.2015 року між Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» (ДП «Укрзалізничпостач»), як замовником, та відповідачем, як постачальником, було укладено договір поставки № ЦХП-01-02315-01, відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.

Також, 28.07.2015 року Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» (ДП «Укрзалізничпостач»), як замовником, та відповідачем, як постачальником, було укладено договір про неустойку ЦХП-01-02315-01, відповідно до умов якого, постачальник зобов'язаний сплатити протягом 3-х банківських днів з дня вимоги замовнику штраф у загальному розмірі 5% від суми договору у разі, зокрема, невиконання поставки продукції постачальником в обсязі та в терміни визначені згідно з договорами.

Додатковою угодою № 1 від 23.09.2016 року до договору поставки № ЦХП-01-02315-01 від 28.07.2015 року специфікацію №1 до договору поставки №ЦХП-01-02315-01 від 28 липня 2015р. анульовано; включено до договору поставки №ЦХП-01-02315-01 від 28 липня 2015р. специфікацію №2 на суму - 5 751 186,10 грн., крім того ПДВ 20% - 1 150 237,22 грн., що разом становить - 6 901 423,32 грн.; пункт 4.3. договору поставки №ЦХП-01-02315-01 від 28 липня 2015р. викладено в редакції, загальна сума даного договору складає - 5 751 186,10 грн., крім того ПДВ 20% - 1 150 237,22 грн., що разом становить - 6 901 423,32 грн.

Додатковою угодою № 2 від 07.12.2015 року до договору поставки № ЦХП-01-02315-01 від 28.07.2015 року у зв'язку з реорганізацією підприємств залізничної галузі та утворенням Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» преамбулу договору змінено, ДП «Укрзалізничпостач» замінено на філію «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Додатковою угодою № 3 від 31.12.2015 року до договору поставки № ЦХП-01-02315-01 від 28.07.2015 року включено та підписано специфікацію №3 до договору на суму 1 074 433,10 грн., крім того ПДВ 20%: 214 886,62 грн., що разом становить 1 289 319,72 грн.; пункт 4.3. договору викладено в редакції, загальна сума даного договору складає: 6 825 619,20 грн., крім того ПДВ 20% - 1 365 123,84 грн., що разом становить - 8 190 743,04 грн.; пункт 13.7 договору викладено в редакції, термін дії даного договору встановлюється з моменту його підписання до 31.03.2016 p., а в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою направленими на адресу постачальника та в частині оплати - до повного виконання.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач на виконання умов договору поставки № ЦХП-01-02315-01 від 28.07.2015 року направив на адресу відповідача рознарядки (дозволи) на відвантаження продукції від 29.09.2015 року № ЦХП-20/3922, від 02.10.2015 року № ЦХП-20/3997-1 та від 26.10.2015 року № ЦХП-20/4340 на загальну суму 6 858 049,44 грн., що підтверджується описами вкладення у цінні листи від 30.09.2015 року, від 12.10.2015 року, від 27.10.2015 року та фіскальними чеками № 4274 від 30.09.2015 року, № 5659 від 12.10.2015 року, № 8021 від 27.10.2015 року (копії містяться в матеріалах справи), а факт їх отримання відповідачем підтверджується наявними в матеріалах справи роздруківками з веб-сайту УДППЗ «Укрпошта» про рух поштових відправлень.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності зі статтею 664 Цивільного кодексу України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Як стверджує позивач, протягом терміну дії рознарядок (від 29.09.2015 року № ЦХП-20/3922 - до 12.11.2015 включно, від 02.10.2015 року № ЦХП-20/3997-1 - до 15.11.2015 включно, від 26.10.2015 року № ЦХП-20/4340 - до 09.12.2015 включно), відповідачем не відвантажено в повному обсязі продукцію, заявлену позивачем у рознарядках (дозволах) на відвантаження продукції від 29.09.2015 року № ЦХП-20/3922, від 02.10.2015 року № ЦХП-20/3997-1 та від 26.10.2015 року № ЦХП-20/4340.

Судом встановлено, що за рознарядками (дозволами) на відвантаження продукції від 29.09.2015 року № ЦХП-20/3922, від 02.10.2015 року № ЦХП-20/3997-1 відповідачем 05.10.2015 року частково відвантажено продукцію на суму 218 354,16 грн., що підтверджується рахунком на оплату від 05.10.2015 року № 37.

У відповідності до рахунків на оплату від 21.12.2015 року № 107, від 28.12.2015 року № 111, від 30.12.2015 року № 121 по рознарядках 29.09.2015 року № ЦХП-20/3922, від 02.10.2015 року № ЦХП-20/3997-1 поставлено ще продукції на суму 4 486 377,12 грн.

По рознарядці від 26.10.2015 року № ЦХП-20/4340 відповідачем відвантажено продукцію на суму 2 053 425,24 грн., що підтверджується рахунками на оплату від 21.12.2015 року № 107, від 28.12.2015 року № 111 та від 30.12.2015 року № 121 (копії містяться в матеріалах справи).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями від 14.12.2015 року № ЦЗВ-20/157, від 29.12.2015 року № ЦЗВ-20/378, від 09.02.2016 року № ЦЗВ-20/339, від 09.02.2016 року № ЦЗВ-20/340 (копії містяться в матеріалах справи) про сплату неустойки за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором поставки № ЦХП-01-02315-01 від 28.07.2015 року в частині своєчасної поставки обумовленої вказаним договором продукції.

Так, у зв'язку із порушенням відповідачем вимоги пунктів 1.1., 5.2. поставки № ЦХП-01-02315-01 від 28.07.2015 року в частині строків поставки продукції, позивачем нараховано пеню у розмірі 0,1 % в сумі 6639,70 грн. та штраф у розмірі 15% в сумі 14 983,94 грн.

У відповідності зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст. 22 Господарського процесуального кодексу України правами, не з'явився у судове засідання, про дату і місце проведення якого був повідомлений належним чином, доказів на спростування доводів позивача, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов'язку щодо оплати товару, суду не надав.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню про стягнення неустойки в розмірі 21 623,64 грн., з них: пені у розмірі 0,1 % - 6639,70 грн. (шість тисяч шістсот тридцять дев'ять гривень 70 копійок) та штрафу у розмірі 15% - 14 983,94 грн. (чотирнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят три гривні 94 копійки).

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" (; адреса: 04114, м. Київ, вул. Пріорська, 21) на користь на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (; адреса: 03049, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 11/15) неустойку: пені у розмірі 0,1 % - 6639,70 грн. (шість тисяч шістсот тридцять дев'ять гривень 70 копійок), штрафу у розмірі 15% - 14 983,94 грн. (чотирнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят три гривні 94 копійки) та судовий збір - 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень). Видати наказ.

3. Копію рішення надіслати відповідачу у справі 910/18358/16.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 24.02.2017 року.

Суддя Ю.В.Цюкало