РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2016Справа №910/19983/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення грошових коштів

Суддя Ю.В. Цюкало

Представники сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Мельник О.М. - за довіреністю

В судовому засіданні 12 грудня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У листопаді 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" (позивач) до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (відповідач) про стягнення 213 056,02 грн. основного боргу та 560,36 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору на постачання товару №53-123-01-15-02147 від 29.12.2015 року.

28.11.2016 року позивач з вернувся до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідача 213 056,02 грн. основного боргу, 998,15 грн. 3% річних, 5 965,57 грн. інфляційних втрат. Відповідна заява прийнята до розгляду на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

12.12.2016 року позивач з вернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідача 998,15 грн. 3% річних, 5 965,57 грн. інфляційних втрат. Відповідна заява прийнята до розгляду на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому повідомив про сплату суми основного боргу в розмірі 213 056,02 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/19983/16. Розгляд справи призначено на 28.11.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року розгляд справи відкладено на 12.12.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2015 року позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено Договір на постачання товару № 53-123-01-15-02147 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується передати покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити машини обчислювальні, частини та приладдя до них лот №3 - №26.20.18 - пристрої, що виконують дві чи більше з таких функцій: друкування, сканування, копіювання, факсимільний зв'язок (документи сканери, багатофункціональні пристрої, принтери, сканери) (далі товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток до Договору № 1), що є невід'ємною частиною цього Договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2014 року.

Згідно з п. 2.1 Договору загальна вартість поставки товару складає 317 750,00 грн., крім того ПДВ 20 %: 63 550,00 грн. Загальна сума договору - 381 300,00 грн.

Оплата товару за Договором здійснюється на протязі 30 днів після постачання товару згідно специфікації № 1 (п. 2.2).

Згідно з п.3.1 Договору постачання здійснюється на протязі 20 днів після підписання Договору, автотранспортом постачальника на умовах DDP, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство» (для резидента України) та DDU (з проходженням ввізних митних процедур і внесення витрат та ризиків, пов'язаних з цим, або сплати деяких витрат, якими супроводжується імпорт товару) м. Южноукраїнськ, Миколаївська область Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство» (для нерезидента України), відповідно до Правил Інкотермс-2000.

Відповідно до п. 3.3 Договору датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати реєстрації в ДП «НАЕК «Енергоатом» (п. 12. Договору).

Дія терміну Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1 Договору, та закінчується 31.12.2016 року.

05.08.2016 року позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Договору на постачання товару №53-123-01-15-02147 від 29.12.2015 року, відповідно до якої сторони зменшили суму Договору до 337 056,00 грн. з урахування ПДВ, та подовжили термін постачання товару за Договором до 30.08.2016 року.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними №ЖК - 00014 від 03.02.2016 року на суму 286 350,00 грн. та №ЖК - 00208 від 30.08.2016 року суму 50 706,00 грн., які підписані сторонами та скріплені відбитками їх печаток.

02.08.2016 року відповідачем здійснено оплату поставленого товару за Договором в сумі 123 999,98 грн., що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку позивача.

24.11.2016 року відповідачем здійснено оплату поставленого товару за Договором в сумі 213 056,02 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №УТПК/8671 від 24.11.2016 року на суму 50 706,00 грн. та №УПТК/8672 від 24.11.2016 року на суму 162 350,02 грн.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов'язань за Договором на постачання товару №53-123-01-15-02147 від 29.12.2015 року щодо строків оплати товару, у зв'язку з чим просить стягнути з останнього 998,15 грн. 3% річних та 5 965,57 грн. інфляційних втрат.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому повідомив про сплату суми основного боргу в розмірі 213 056,02 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за Договором виконав, здійснив поставку товару на загальну суму 337 056,00 грн., що підтверджується підписаним представниками обох сторін та скріпленими їх печатками видатковими накладними №ЖК - 00014 від 03.02.2016 року на суму 286 350,00 грн. та №ЖК - 00208 від 30.08.2016 року суму 50 706,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодекс України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Проте відповідач всупереч п. 2.2 Договору поставки своє зобов'язання з оплати поставленого товару своєчасно не виконав, що не було спростовано належними та допустимими доказами, у зв'язку із чим у нього існувала заборгованість розмірі 213 056,02 грн. станом на момент звернення позивача до суду з позовом, яка була сплачена 24.11.2016 року відповідно до платіжних доручень №УТПК/8671 від 24.11.2016 року на суму 50 706,00 грн. та №УПТК/8672 від 24.11.2016 року на суму 162 350,02 грн.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат, заявлених до стягнення позивачем, враховуючи те, що відповідачем прострочено строк оплати поставленого товару за Договором постачання товару №53-123-01-15-02147 від 29.12.2015 року, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 998,15 грн. 3% річних та 5 965,57 грн. інфляційних втрат за період з 30.09.2016 року по 23.11.2016 року.

Відповідно до п. 4.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

Враховуючи викладене, оскільки позивач звернувся до суду із позовом 01.11.2016 року, а відповідач сплатив заборгованість за Договором 24.11.2016 року, тобто після звернення позивача до суду із позовом, понесені судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" (04073, м. Київ, вул. Куренівська, будинок 2-Б, ідентифікаційний код 25394112) грошові кошти 998,15 грн. (дев'ятсот дев'яносто всім гривень 15 копійок) 3% річних, 5 965,57 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят п'ять гривень 57 копійок) інфляційних втрат та 3 300,30 грн. (три тисячі триста гривень 30 копійок) судового збору. Видати наказ.

3. Копію рішення направити відповідачу у справі №910/19983/16.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 16.01.2017 року.

СуддяЮ.В. Цюкало