ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.11.2016р. Справа №905/2723/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», м.Київ

до Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», м.Краматорськ Донецької області

про стягнення 22591,69грн. страхового відшкодування в порядку регресу

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився,

від відповідача: ОСОБА_1 за дов.№009/юр-17 від 04.01.2016р.

У судовому засіданні оголошувалась

перерва з 15.11.2016р. до 29.11.2016р.

згідно зі ст.77 ГПК України.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

29.11.2016р. з 11-52год. до 11-57год.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», м.Краматорськ Донецької області про стягнення 22591,69грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою суду від 23.09.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушене провадження у справі №905/2723/16.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на: ОСОБА_2 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5117311/0509/14 від 28.05.2014р.; Довідку Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області від 01.11.2014р. про ДТП; Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.11.2014р. у справі №199/9272/14-п (провадження №3/199/3843/14); Звіт №17/10/14-1 від 17.10.2014р. про проведення оцінки вартості шкоди, завданої власнику автомобіля ІЖ, д.р.н. АЕ 6126 ВМ, 2011 року випуску; ОСОБА_3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Круг А» від 09.10.2014р. про виплату страхового відшкодування; ОСОБА_4 акт № від 26.03.2015р.; Платіжне доручення №0013228 від 27.03.2015р. на суму 22591,69грн.; Акт від 16.03.2015р. виконаних робіт з ремонту автомобіля; претензію вих.№1358/2 від 13.06.2016р. на імя Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» та подальше листування сторін тощо.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.993, 1172, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.27 Закону України „Про страхування, ст.ст.22, підп.33.1.4. п.33.1. ст.33, підп.«ґ» п.38.1.1. ст.38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Протягом розгляду справи позивач надав:

- пояснення по суті спору №2060/2 від 30.09.2016р. з додатками;

- з супровідним листом №2268/2 від 14.11.2016р. копію постанови Верховного суду України від 25.03.2016р. у справі №6-2598цс15;

- пояснення №2310/2 від 23.11.2016р. по суті спору з доданими документами на підтвердження повноважень експерта, що виконав звіт №17/10/14-1 від 17.10.2014р.

Протягом розгляду справи відповідач надав:

- відзив №009/юр-1138 від 11.11.2016р. з додатками, в якому проти позову заперечив;

- письмові пояснення б/н від 29.11.2016р. до копії списку простих поштових відправлень від 10.10.2014р.

Ухвалою суду від 15.11.2016р. за клопотанням відповідача б/н від 15.11.2016р. строк розгляду спору був продовжений на 15 днів в порядку ст.69 ГПК України.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 34, 43 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши документи, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, керуючись законом, суд

ВСТАНОВИВ:

28.05.2014р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» (ОСОБА_4) та Публічним акціонерним товариством «Новокраматорський машинобудівний завод» (Страхувальник) було укладено ОСОБА_2 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5117311/0509/14 (далі ОСОБА_2), згідно з п.7 якого позивачем забезпечений транспортний засіб марки ЗИЛ 431410, номерний знак НОМЕР_1. Строк дії ОСОБА_2 з 00-00год. 29.05.2014р. до 28.05.2015р. включно (п.3).

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.11.2014р. у справі №199/9272/14-п (провадження №3/199/3843/14) встановлено: 08.10.2014р. близько 14-30год. в м.Дніпропетровську водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2, на перехресті вулиць Камчатської та Щепкіна під час руху по другорядній дорозі не надав переваги транспортному засобу та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5 та скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки, водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Довідкою Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області від 01.11.2014р. про ДТП підтверджено, що автомобіль НОМЕР_3, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Круг А», був учасником ДТП 08.10.2014р. в м.Дніпропетровську на перехресті вулиць Щепкіна та Камчатської, в результаті якої отримав пошкодження.

Під час ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Новокраматорський машинобудівний завод», що підтверджується копією трудової книжки серії АТ-VІІІ №4190736.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Круг А» (власник автомобіля НОМЕР_3) 09.10.2014р. повідомило ОСОБА_4 про настання страхового випадку, надавши позивачу ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування. Відповідні відомості містяться у Страховому акті № від 26.03.2015р.

Склавши ОСОБА_4 акт № на суму 22591,69грн., позивач платіжним дорученням №0013228 від 27.03.2015р. виплатив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Круг А» страхове відшкодування в сумі 22591,69грн.

Позивач вважає, що на підставі приписів підп.«ґ» п.1.1. ч.1 ст.38 Закону України №1961-IV від 01.07.2004р. „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон) після виплати страхового відшкодування він отримав право зворотної вимоги до Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» як до особи, відповідальної за завдану Товариству з обмеженою відповідальністю «Круг А» шкоду, оскільки про страховий випадок від 08.10.2014р. ОСОБА_4 було повідомлено лише потерпілою особою.

Відповідно до підп.«ґ» п.1.1. ч.1 ст.38 Закону в редакції, що діяла станом на дату ДТП, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1. статті 33 цього Закону.

В частині посилання на підп.33.1.2. п.33.1. ст.33 Закон містить неузгодженість норм статей 33 і 38, але підп.33.1.4. п.33.1. ст.33 Закону дійсно передбачає, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Суд зазначає, що «причетна до ДТП особа» є не лише особою, що таку ДТП спричинила.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 25.03.2016р. у справі №6-2598цс15, на яку посилається позивач під час розгляду даної справи, обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП, установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам; рішення суду про наявність або відсутність підстав для задоволення регресної вимоги мусить ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, тому такі спори мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Крім того, постанова Верховного суду України від 25.03.2016р. у справі №6-2598цс15 містить посилання на правову позицію цього суду, викладену у постанові від 16.09.2015р. у справі №6-284цс15.

У постанові від 16.09.2015р. у справі №6-284цс15, прийнятій Верховним судом України з приводу застосування підп.«ґ» п.1.1. ч.1 ст.38, підп.33.1.4. п.33.1. ст.33 Закону у подібних з даною справою правовідносинах, зазначено: «наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.»

Скасувавши рішення попередніх інстанцій у справі №6-284цс15, Верховний суд ухвалив нове рішення, яким у позові страхової компанії відмовив.

Матеріалами даної справи підтверджено, що про настання страхового випадку (ДТП від 08.10.2014р.) ОСОБА_4 був повідомлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Круг А» (потерпілою особою) наступного дня 09.10.2014р., про що позивач зазначив у Страховому акті № від 26.03.2015р.

На замовлення позивача експерт, повноваження якого перевірені судом, провів оцінку вартості завданої власнику автомобіля ІЖ д.р.н. АЕ 6126 ВМ шкоди, в ході якої 17.10.2014р. вказаний транспортний засіб, пошкоджений в результаті ДТП від 08.10.2014р., був оглянутий експертом в присутності представника ОСОБА_4 (фахівця ЦКС Дніпропетровської дирекції «СК «Провідна» ОСОБА_6О.), що підтверджується Протоколом огляду транспортного засобу (додаток до Звіту №17/10/14-1 від 17.10.2014р. про проведення оцінки вартості шкоди, завданої власнику автомобіля ІЖ, д.р.н. АЕ 6126 ВМ, 2011 року випуску).

Суд зауважує, що Господарським процесуальним кодексом (далі ГПК) України на позивача покладені наступні обов'язки: обов'язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.2 ст.4-3, ч.1 ст.33), обов'язок добросовісно користуватися процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи (ч.3 ст.22), а також обов'язок виконувати ухвали господарських судів (ч.1 ст.4-5).

Статтею 54 ГПК України передбачено, зокрема, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги та зазначення доказів, що підтверджують позов.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

За загальним правилом можливість використовувати відшкодування збитків як засіб захисту порушених прав виникає у юридичних осіб із самого факту порушення цивільних прав.

Водночас для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками, вина боржника. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від цивільно-правової відповідальності.

Отже, з урахуванням висновків Верховного суду України, викладених у постановах від 25.03.2016р. у справі №6-2598цс15 та від 16.09.2015р. у справі №6-284цс15, позивач у даній справі має довести одночасне існування чотирьох підстав настання цивільно-правової відповідальності, серед яких причинний зв'язок між протиправною поведінкою Страхувальника і збитками.

У справі, що розглядається, суд неодноразово зобовязував позивача надати докази, того, що своєчасне повідомлення позивача про страховий випадок саме застрахованою особою могло вплинути на факт виплати страхового відшкодування та/або на розмір такого відшкодування. Витребуваних доказів суду надано не було.

Таким чином, причинний зв'язок між протиправною поведінкою Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» та понесенням Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» витрат у вигляді виплати страхового відшкодування позивачем не доведений, з огляду на що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Суд також зазначає, що посилання позивача на приписи ст.ст.993, 1191 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України „Про страхування є безпідставними, оскільки зазначені норми регулюють відносини зі страхування майна, а не цивільно-правової відповідальності; приписи ст.ст.1172, 1187 Цивільного кодексу України також не регулюють спірні правовідносини, оскільки відповідачем (Страхувальником) не було завдано шкоди позивачу (ОСОБА_4) в розумінні приписів цих норм витрати з виплати страхового відшкодування були здійснені позивачем на виконання договору.

Суд не приймає складене ОСОБА_2 «Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду» від 10.10.2014р. та список поданих до поштового відділення 10.10.2014р. простих листів як належні докази повідомлення відповідачем ОСОБА_4 про ДТП, оскільки підп.33.1.4. п.33.1. ст.33 Закону передбачений обовязок письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП. Факт отримання позивачем вказаного повідомлення відповідачем не доведений.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до приписів абз.3 ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, згідно зі ст.ст.22, 1166 Цивільного кодексу України; ст.225 Господарського кодексу України; підп.33.1.4. п.33.1. ст.33, підп.«ґ» п.1.1. ч.1 ст.38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №1961-IV від 01.07.2004р.; керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 4-5, 22, 33, 34, 54, 43, 44, 49, 82-85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», м.Київ до Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», м.Краматорськ Донецької області про стягнення 22591,69грн. страхового відшкодування в порядку регресу залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 29.11.2016р. оголошено і підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складене та підписане 05.12.2016р.

Суддя О.М. Шилова

Надруковано 3 прим.:

1 до справи, 2 сторонам