ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.12.2016 Справа № 920/804/16
Господарський суд Сумської області у складі колегії суддів: головуючого судді Левченка П.І., судді Сопяненко О.Ю., судді Яковенка В.В. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/804/16

за позовом Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко», м. Заводське Полтавської області,

до відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, м. Суми,

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 за довіреністю № 99 від 01.10.2015,

відповідача ОСОБА_2 за довіреністю № 22-18-0.11-73/2-16 від 04.01.2016.

В судовому засіданні, розпочатому о 11 год. 30 хв. 30.11.2016 року, відповідно до приписів статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва до 11 год. 30 хв. 22.12.2016 року.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки б/н від 04.01.2010 року (державна реєстрація запис від 03.03.2010 року № 04.10.62300306) між Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» зареєстрований у Роменському районному відділі Сумської регіональної філії ДКЗ, про що у Державному реєстрі вчинено запис за № 04.10.62300306 від 03.03.2010 року:

Додаткова угода

до договору оренди земельної ділянки

м. Суми «___»_____________2016 року

Головне управління Держгеокадастру в Сумській області, в особі ____________________________, який діє на підставі ________________________, іменоване в подальшому «Орендодавець», з одного боку, та Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко», в особі директора Східного регіонального управління Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності № 43 від 22.02.2016 року, іменований в подальшому «Орендар», з другого боку, згідно зі статтями 21, 33 Закону України «Про оренду землі», за домовленістю сторін уклали цю додаткову угоду про наступне:

Сторони поновлюють договір оренди земельної ділянки б/н від 04.01.2010 року (державна реєстрація запис від 03.03.2010 року № 04.10.62300306) на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

«Орендодавець» «Орендар»

ГУ Держгеокадастру ПрАТ «Райз-Максимко»

в Сумській області

Юридична адреса: 40021, Сумська обл., Юридична адреса: 37240, Полтавська

м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, область, Лохвицький район,

Ідентифікаційний код 39765885 м. Заводське, вул. Матросова, 1

Ідентифікаційний код 30382533

___________ / ________/ ОСОБА_4Ру ________Ю.П. ОСОБА_3

Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись, зокрема на те, що рішенням Господарського суду Сумської області від 11.05.2016 року справі № 920/243/16 між тими ж сторонами в задоволенні позову про визнання поновленим договору оренди землі позивачеві було відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04.01.2010 року між Роменською районною державною адміністрацією Сумської області (орендодавцем) та позивачем (орендарем) укладено договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований у Роменському районному відділі Сумської регіональної філії Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі вчинено запис 03.03.2010 року за № 04.10.62300306.

За умовами договору (пункти 1.1, 2.1,2.2, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (сільськогосподарські угіддя) площею 247,5569 га, яка знаходить на території Біловодської сільської ради Роменського району Сумської області, з нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки 1851523,98 грн.

Договір укладено терміном на 5 років ( пункт 3.1 договору), тобто до 03.03.2015 року, оскільки договір набув чинності після його державної реєстрації 03.03.2010 року (пункт 14.1 договору).

Рішенням Господарського суду Сумської області у справі № 920/1137/15 за позовом Приватного акціонерного товариства «Райз Максимко» (позивача) до Головного управління Держземагенства у Сумській області, правонаступником якого є відповідач, визнано за позивачем переважне право на поновлення строку дії договору оренди б/н від 04.01.2010 року земельної ділянки (сільськогосподарські угіддя) площею 247,5569 га, яка знаходиться на території Біловодської сільської ради Роменського району Сумської області.

Вищезгадане рішення суду не оскаржувалося і набрало законної сили 20.10.2015 року.

Вищезгаданим рішенням господарського суду встановлено, зокрема, що позивач надалі продовжує користуватися земельною ділянкою площею 247,5569 га, яка знаходиться на території Біловодської сільської ради Роменського району після закінчення строку договору оренди земельної ділянки б/н від 01.04.2010 року, сплачує орендну плату та виконує інші істотні умови договору.

Згідно статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З метою реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди землі, визнаного судовим рішенням у справі № 920/1137/15, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою поновити договір оренди від 04.01.2010 року, але його звернення були проігноровані відповідачем, а 17.02.2016 року на адресу позивача надійшов лист-вимога відповідача від 11.02.2016 року вих. № 28-18-0.11-2182/2-16 про повернення земельної ділянки в розпорядження відповідача.

Обґрунтовано вважаючи, що ухиленням від укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та своєю вимогою від 11.02.2016 року (майже через рік після закінчення строку дії договору оренди землі) відповідач порушує охоронювані законом права та інтереси позивача, який продовжує користуватися орендованою земельною ділянкою, позивач звернувся до Господарського суду Сумської області з позовною заявою № 364 від 02.03.2016 року про визнання поновленим договору оренди землі (держреєстрація від 03.03.2010 року № 04.10.62300306) в редакції додаткової угоди, зміст якої було наведено в прохальній частині позовної заяви.

Позовна заява № 364 від 02.03.2016 року була прийнята Господарським судом Сумської області до розгляду і ухвалою від 14.03.2016 року було порушено провадження у справі № 920/243/16 за позовом позивача до відповідача про визнання поновленим договору оренди землі в редакції додаткової угоди.

Заявою № 766 від 11.04.2016 року позивач змінив свої позовні вимоги, відмовившись від вимоги про визнання поновленим договору оренди в редакції додаткової угоди, наведеної в позовній заяві і просив суд визнати договір оренди землі поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Заява № 766 від 11.04.2016 року була прийнята судом до розгляду і, таким чином, у справі № 920/234/16 Господарський суд Сумської області розглянув саме змінені позивачем позовні вимоги про визнання поновленим договору оренди землі на той самий строй і на тих самих умовах, які були передбачені договором, але без укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

У рішенні Господарського суду Сумської області від 11.05.2016 року № 920/243/16 судом встановлено, що позивач (орендар) продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди, а тому за відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору (у період з 04.03.2015 року по 03.04.2015 року) листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»), але у цьому випадку в обовязковому порядку сторонами має бути укладена додаткова угода до договору оренди про його поновлення на той самий строк і на тих самих умовах (частина восьма статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Позовна вимога позивача про визнання договору оренди землі поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором у справі № 920/243/15 не була задоволена судом лише тому, що для поновлення договору оренди землі обовязково має бути укладена (або визнана судом укладеною) додаткова угода про поновлення договору оренди землі, як того вимагає частина восьма статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Поряд із цим, судовим рішенням від 11.05.2016 року у справі № 920/243/16, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 року, а отже набрало законної сили, встановлено, що позивач (орендар) продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди, а тому за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі вищезгаданий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, але за умови укладення сторонами додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення на той самий строк і на тих самих умовах. Згідно статті 35 Господарського процесуального кодексу України, ця обставина не підлягає доказуванню у даній справі, в якій беруть участь ті самі особи.

У даній справі позивач правомірно та обґрунтовано просить суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки б/н від 04.01.2010 року на той самий строк і на тих самий умовах, які були передбачені договором, посилаючись на частину шосту, восьму, девяту статті 33 Закону України «Про оренду землі», на продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору, а також на відсутність протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення відповідача (орендодавця) про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Надані відповідачем з клопотанням від 22.12.2016 року у даній справі копії листа позивачеві від 11.02.2016року № 28-18-0.11-2228/2-16 та листа-вимоги позивачеві від 11.02.2016 року № 28-18-0.11-2182/2-16 про повернення земельної ділянки не спростовують вищевикладеного, оскільки ці листи надіслані відповідачем лише 12.02.2016 року, тобто майже через рік після закінчення строку договору оренди від 01.04.2010 року (строк дії договору оренди від 01.04.2010 року закінчився 03.03.2015 року), а відтак ці листи ніяким чином не впливають на наявність у позивача права на поновлення договору оренди землі, передбаченого частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Така правова позиція повністю відповідає правовій позиції Верховного суду України, викладеній, зокрема, у постанові від 25.02.2015 року у справі № 6-219цс14.

Згідно правової позиції Верховного суду України, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: 1) орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; 2) орендар належно виконує свої обовязки за договором (ці два юридичних факти встановленні рішенням Господарського суду Сумської області від 06.10.2015 року у справі № 920/1137/15, яке набрало законної сили, і не заперечувалися та не спростовані відповідачем ні при розгляді справи № 950/1137/15, ні при розгляді справи № 920/243/15, ні при розгляді даної справи); 3) відсутнє письмове повідомленні орендодавця (мається на увазі, яке передбачене частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», протягом місяця після закінчення строку договору, тобто у період з 04.03.2015 року по 03.04.2015 року) про відмову у поновленні договору оренди; 4) сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

У даному випадку лише останнього юридичного факту не вистачає для поновлення договору оренди земельної ділянки від 04.01.2010 року на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у відповідності з частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», а виходячи також з вимог частин восьмої та девятої статті 33 того ж Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), оскільки відповідач відмовляється укладати таку додаткову угоду, позовні вимоги позивача у даній справі є правомірними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню, а заперечення відповідача спростовуються вищевикладеним.

Законність та справедливість рішення суду у даній справі про задоволення позовних вимог позивача підтверджується також практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, за обставинами справи «Стрейч проти Сполученого Королівства» вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 24.06.2003 року відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити терміни його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобовязання, взяті ним на себе, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування своїх витрат.

Пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 року (заява № 38722/02) ЕСПЛ зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі.

Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення «Айдин (Aydin) проти Туреччини» від 22 вересня 1997 року, Звіти 1997-VI, сс. 1895-96, параграф 103 та «Кайя (Kaya) проти Туреччини» від 19 лютого 1998 року, звіти 1998-1, сс. 329-30, параграф 106).

В силу положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» врахування у контексті розгляду даної справи висловлену Європейським судом з прав людини у рішеннях від 14.01.2011 року у справі «Щокін проти України» та від 07.10.2011 року у справі «Серков проти України» в частині необхідності застосування національного законодавства у разі допущення можливості його неоднозначного тлумачення, тлумачення здійснюється у найсприятливіший для заявника спосіб.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 цього ж Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32-35, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки б/н від 04.01.2010 року (державна реєстрація запис від 03.03.2010 року № 04.10.62300306) між Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, буд. 108, ідентифікаційний код 3976885) та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (37240, Полтавська область, м. Заводське, вул. Матросова, буд. 10, ідентифікаційний код 30382533), зареєстрований у Роменському районному відділі Сумської регіональної філії ДКЗ, про що у Державному реєстрі вчинено запис за № 04.10.62300306 від 03.03.2010 року:

Додаткова угода

до договору оренди земельної ділянки

м. Суми «___»_____________2016 року

Головне управління Держгеокадастру в Сумській області, в особі ____________________________, який діє на підставі ________________________, іменоване в подальшому «Орендодавець», з одного боку, та Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко», в особі директора Східного регіонального управління Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності № 43 від 22.02.2016 року, іменований в подальшому «Орендар», з другого боку, згідно зі статтями 21, 33 Закону України «Про оренду землі», за домовленістю сторін уклали цю додаткову угоду про наступне:

Сторони поновлюють договір оренди земельної ділянки б/н від 04.01.2010 року (державна реєстрація запис від 03.03.2010 року № 04.10.62300306) на той самий строк (тобто на пять років, а саме: до 03.03.2020 року) і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

«Орендодавець» «Орендар»

ГУ Держгеокадастру ПрАТ «Райз-Максимко»

в Сумській області

Юридична адреса: 40021, Сумська обл., Юридична адреса: 37240, Полтавська

м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, область, Лохвицький район,

Ідентифікаційний код 39765885 м. Заводське, вул. Матросова, 1

Ідентифікаційний код 30382533

___________ / ________/ ОСОБА_4Ру ________Ю.П. ОСОБА_3

3. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, буд. 108, ідентифікаційний код 3976885) на користь Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» (37240, Полтавська область, м. Заводське, вул. Матросова, буд. 10, ідентифікаційний код 30382533) витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.12.2016.

Головуючий суддя П.І. Левченко

Суддя О.Ю. Сопяненко

Суддя В.В. Яковенко