ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2016 р. Справа № 907/308/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Михалюк О.В.

суддів Малех І.Б.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу UNIMATIK KFT, Угорщина

на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 21.09.2016р.

у справі № 907/308/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виноградівський райагротехсервіс», м.Виноградів

до Приватного підприємства «АПК Унікор», м.Виноградів

про визнання банкрутом,

з участю представників :

від скаржника не з»явився

від боржника ОСОБА_2

арбітражний керуючий не з»явився

В ході судового засідання представнику скаржника права і обовязки, передбачені ст.22 ГПК України розяснені.

Відводів складу суду в порядку статті 20 Господарського процесуального кодексу України не заявлялось. Заяв про технічну фіксацію судового процесу від учасників судового процесу не надходило, у зв»язку із чим хід судового засідання фіксується у протоколі судового засідання.

Скаржник належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, однак повноважних представників в засідання не скерував, в звязку з чим колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 21.09.2016р. у справі № 907/308/16 (суддя Ремецькі О.Ф.) про банкрутство Приватного підприємства «АПК Унікор», м.Виноградів у задоволенні заяви з грошовими вимогами UNIMATIK KFT, Угорщина до боржника на суму 365 542,55 Євро відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою скаржник UNIMATIK KFT, Угорщина подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадану ухвалу, посилаючись, зокрема, на те, що вона є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Підставами для скасування оскаржуваної ухвали скаржник вважає наступні:

· На думку скаржника, кредитор за зустрічним зобов»язанням, який з огляду на заяву Приватного підприємства «АПК Унікор», є UNIMATIK KFT, Угорщина не являється таким ні з огляду на українське законодавство ні з огляду на законодавство Угорщини. Як вбачається із заяви Приватного підприємства «АПК Унікор» про зарахування зустрічних однорідних вимог визначаючи основний борг останній просить зарахування у його погашення зустрічні вимоги про стягнення нейстойки. Водночас, зі змісту ст.546,548,549, 601 ЦК України нарахування неустойки є правом Приватного підприємства «АПК Унікор», який породжує зобов»язання сторони (UNIMATIK KFT, Угорщина) виключно у разі визнання цього зобов»язання зобов»язаною особою (акцепту) або внаслідок набрання чинності рішення суду щодо стягнення неустойки. Таким чином, при наявності спору про нарахування та стягнення неустойки ці вимоги не можуть вважатись зустрічною однорідною вимогою по відношенн. до вимоги про стягнення суми основного боргу, а суб»єкт зустрічного зобов»язання неналежним боржником;

· Як зазначає скаржник, заява Приватного підприємства «АПК Унікор» про зарахування зустрічних однорідних вимог подана після порушення провадження у справі № 907/606/15. В межах розгляду справи № 907/606/15 де предметом позову є стягнення із Приватного підприємства «АПК Унікор» основного боргу, вимоги про зарахування зустрічнох вимог немає. Крім того, заява подана в порядку ст.601 ЦК України, тобто за законодавством України. Однак, відповідно до договору купівлі-продажу, на підставі якого утворилось основне грошове зобов»язання Приватного підприємства «АПК Унікор» сторони підпорядкували свої правовідносини законодавству Угорщини, що прямо виключає у спірній ситуації використовувати українське законодавство;

· На думку скаржника, заява про зарахування зустрічної однорідної вимоги не може сприйматись судом як заперечення проти кредиторських вимог у процедурі банкрутства, оскільки цим самим суд допустив порушення принципу рівності кредиторів надавши перевагу одному кредитору перед іншими у цій же справі. Це принцип втілено у норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

В провадженні господарського суду Закарпатської області знаходиться справа № 907/308/16 про банкрутство Приватного підприємства «АПК Унікор», м.Виноградів.

Оголошення про порушення справи про банкрутство приватного підприємства Унікор (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Чапаєва, буд. 22Б, ) було опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 12.06.2016р. номер публікації 32475.

11.07.2016 від УНІМАТІК КФТ, Угорська Республіка надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 10 050 519,30 грн. та у сумі 2756,00 грн. судового збору.

Заява мотивована тим, що у боржника перед кредитором існує заборгованість у сумі 10050519,30 грн., яка виникла у звязку з несвоєчасним виконанням обовязку по оплаті вартості отриманого обладнання та вартості здійснених монтажних робіт. У звязку з простроченням виконання грошового зобовязання, за весь період прострочки кредитором нараховано боржнику суму 18078 євро трьох процентів річних від простроченої суми боргу, а також суму 180130,55 євро штрафу.

Розпорядником майна боржника та боржником подано господарському суду письмове пояснення по суті поданої до суду заяви, згідно з яким вимоги УНІМАТІК КФТ, Угорська Республіка про визнання кредиторських вимог не визнаються за рішенням боржника в повному розмірі.

Як встановлено судом, 10 серпня 2011 року між УНІМАТІК КФТ та Приватним підприємством АПК УНІКОР було укладено Контракт № 2011/08/03 з наступними доповненнями (№ 1 від 20.10.2011 р,, № 2 від 24.10.2011р., № 3 від 17.04.2012р., № 5 від 20.07.2012р., № 6 від 01.08.2012р.), далі Контракт.

За умовами Контракту Кредитор, як продавець, зобов'язується продати та виконати монтаж робіт за місцем експлуатації товару, а Боржник, як покупець, зобовязується прийняти та оплатити товар та монтажні роботи на суму 717 849,10 Євро.

Кредитор стверджує, що взяті на себе зобовязання виконав в повному обсязі, товар Боржнику на суму 717 849,10 Євро поставив, а Боржник, за отриманий ним товар та монтажні роботи, відповідні кошти Кредитору не сплатив. Відтак, за твердженням кредитора, з боку Боржника має місце неналежне виконання своїх зобовязань щодо оплати поставленого товару та виконаних монтажних робіт на загальну суму 365 542,55 Євро в тому числі: 135 334,00 Євро основного боргу. 18 078,00 Євро - 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України та 180130,55 євро штрафу (пені).

Згідно з нормами Закону України "Про міжнародне приватне право" для державного суду в Україні обов'язковим є вибір матеріального права, здійснений сторонами контракту.

Згідно з ч. 1. ч. 2 ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Якщо згідно з частиною першою цієї статті неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний зв'язок із приватноправовими відносинами.

За винятком випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України, сторони договору за ст. 43 Закону України "Про міжнародне приватне право" згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Якщо сторони не досягнули згоди про вибір права, то відповідно до ст. 44 Закону України "Про міжнародне приватне право" застосовується право відповідно до частин другої і третьої ст. 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, зокрема за договором купівлі-продажу такою стороною є продавець.

Як вбачається зі змісту укладеного сторонами Контракту, продавцем за ним є УНІМАТІК КФТ, яке є іноземним суб'єктом господарювання і знаходиться в Республіці Угорщина. В даному випадку стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є позивач.

Суд не вбачає, що ПП АПК Унікор та УНІМАТІК КФТ здійснили вибір права за Контрактом, а також що зміст Контракту дозволяє чітко визначити право, яке має найбільш тісний звязок із їх правовідносинами.

Виходячи із наведеного, у даному випадку слід керуватись нормами статей 32, 44 Закону України Про міжнародне приватне право. Тому суд констатує, що до всіх правовідносин сторін за Контрактом №2011/08/03 від 10.08.2011р. підлягає застосуванню право сторони продавця - право Угорської Республіки. При цьому, суд вірно взяв до уваги також і висновок Вищого господарського суду України, викладений у постанові від 17.02.2016 року у справі №907/598/15, в якій суд касаційної інстанції оцінював зміст тотожного Контракту на поставку обладнання за участю УНІМАТІК КФТ.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитором за 16 інвойсами поставлено боржнику обладнання на суму 717 849,10 євро. При цьому, кредитор стверджує, що саме за останніми двома інвойсами (у липні та серпні 2012 року) боржником не проведено розрахунку, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Так, згідно наявних у справі матеріалів (боржником доведено, а кредитором не спростовано) поставці обладнання за інвойсом PFOLA 0243418 від 24.07.2012 року відповідає вантажно-митна декларація від 04.08.2012 року №305070000/2012/007711, а також за інвойсом PFOLA 0243475 від 21.08.2012 року відповідає вантажно-митна декларація від 23.08.2012 року №305070000/2012/008329. Часткову оплату грошових коштів боржником проведено за платіжним дорученням №3 від 01.11.2012 року та згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті №2 від 07.11.2012 року на загальну суму 55000,00 євро. Однак, незважаючи на зазначене, боржником допущено порушення умов Контракту в стосовно розрахунків із УНІМАТІК КФТ, а саме станом на 01.12.2015 року борг ПП АПК Унікор по Контракту №2011/08/03 від 10.08.2011 р. в частині оплаті вартості поставленого обладнання складав 22654,00 євро, що підтверджується наявними у справі матеріалами.

Що стосується доводів кредитора щодо наявності заборгованості по оплаті вартості монтажних робіт, такі також вірно не взяті судом до уваги з огляду на таке.

Згідно з вимогами статтей 407, 407/А Цивільного кодексу Угорської Республіки 1959 року, який підлягає до застосуванню у правовідносинах сторін, монтажні роботи вважаються виконаними після проведення пробної експлуатації. Строк пробної експлуатації становить тридцять днів.

Оскільки УНІМАТІК КФТ пробну експлуатацію обладнання, поставленого за контрактом №2011/08/03 від 10.08.2011р. протягом 30 днів не здійснив, що УНІМАТІК КФТ не спростовано, роботи по монтажу обладнання за контрактом №2011/08/03 від 10.08.2011р. у розумінні угорського права не вважаються виконаними, а відтак не вбачається наявність підстав для сплати УНІМАТІК КФТ вартості такого монтажу у розмірі 87 680,00 євро. При цьому суд обгрунтовано відхилив доводи Кредитора щодо засвідчення факту виконання робіт за Контрактом актом приймання-передавання виконаних робіт від 02.04.2013 року між ПП АПК Унікор та УНІМАТІК КФТ, адже зміст даного акту не підтверджує проведення сторонами пробного запуску поставленого обладнання протягом 30 днів, тому не підтверджує і належність виконання робіт за Контрактом відповідно до норми статей 407, 407/А Цивільного кодексу Угорської Республіки, що ніяк не спростовано кредитором, отже ця вимога є нормативно необґрунтованою.

Крім того, на день звернення кредитора з грошовими вимогам до боржника у справі про банкрутство грошові зобов'язання боржника перед УНІМАТІК КФТ відсутні з огляду на таке.

Так, між УНІМАТІК КФТ та ТОВ Консервний завод УНІВЕР був укладений контракт №2012/06/01 від 01.06.2012р., за яким УНІМАТІК КФТ зобовязався виконати ряд робіт по монтажу обладнання для ТОВ Консервний завод Універ. У зв'язку із невиконанням робіт за контрактом №2012/06/01 від 01.06.2012р. ТОВ Консервний завод УНІВЕР провело нарахування штрафу УНІМАТІК КФТ відповідно до умов вказаною контракту. Загальна сума нарахованого штрафу (пункт 5.2 Контракту №2012/06/01 від 01.06.2012р.) склала - 463 032,85 Євро. З огляду на це ТОВ Консервний завод Універ направило Кредитору претензію від 13.11.2015 року про сплату вказаного штрафу, докази чого наявні у матеріалах справи.

УНІМАТІК КФТ не виконало вимоги викладені в претензії (щодо сплати штрафу), у зв'язку з чим ТОВ КЗ УНІВЕР направило заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.12.2015р., за якою оплату боргу ТОВ КЗ УНІВЕР перед УНІМАТІК КФТ в розмірі 60 900,00 Євро, що виник за невиконання Контракту №2012/07/02 від 20.07.2012р. було зараховано в оплату штрафу за контрактом № 2012/06/01 від 01.06.2012р. Строк сплати вказаних однорідних зустрічних грошових вимог на момент зарахування настав.

ТОВ КЗ УНІВЕР в заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог чітко про це зазначило та вказало про залишок боргу, який станом на момент зарахування (28.12.2015 року) склав 416 730,93 Євро.

При цьому, 15.01.2016 року між ТОВ Консервний завод Універ та ПП АПК Унікор укладено договір відступлення права вимоги №1-15.01.16, за яким ТОВ Консервний завод Універ відступило, а ПП АПК Унікор набуло право вимагати від УНІМАТІК КФТ оплати штрафу в сумі 250 000,00 євро із суми нарахованого станом на 14.12.2015 року штрафу в розмірі 416 730,93 євро за прострочку виконання УНІМАТІК КФТ робіт по пункту 5.2. Контракту №2012/06/01 від 01.06.2012р. До Договору складені відповідні акт прийому-передачі права вимоги та акт прийому-передачі документів.

На адресу УНІМАТІК КФТ відправлені вказані документи, а також повідомлення про відступлення права вимоги за вищевказаним договором №1.

21.01.2016 року ПП АПК Унікор, як власник права вимоги сплати відповідачем штрафу у розмірі 250 000,00 євро за контрактом №2012/06/01 від 01.06.2012 року та боржник по контракту №2011/08/03 від 10.08.2011 року, провело зарахування таких зустрічних однорідних грошових вимог.

Тому станом на 01.02.2016 року грошове зобовязання ПП АПК Унікор по оплаті товару за контрактом №2011/08/03 виконано повністю, а відтак боргу у боржника перед УНІМАТІК КФТ немає.

Згадану заяву про зарахування направлено відповідачу 21.01.2016 року телеграмою із території Угорщини та 26.01.2016 року засобами міжнародної поштової служби DHL.

З огляду на вказане, суд констатує, що відповідно до пункту 3.4. Контракту №2011/08/03 від 10.08.2011 року (з урахуванням всіх змін та доповнень до Контракту), факт припинення всіх грошових зобовязань ПП АПК Унікор перед УНІМАТІК КФТ проведеним зарахуванням свідчить про виконання ПП АПК Унікор своїх обовязків за Контрактом № 2011/08/03 від 10.08.2011р. з наступними доповненнями (№ 1 від 20.10.2011 р,, № 2 від 24.10.2011р., № 3 від 17.04.2012р., № 5 від 20.07.2012р., № 6 від 01.08.2012р.) та перехід права власності на поставлене УНІМАТІК КФТ за контрактом обладнання.

Всі вищевказані факти, в тому числі факт отримання УНІМАТІК КФТ доказів зарахування, підтверджуються матеріалами справи та УНІМАТІК КФТ не спростовані.

Заперечення кредитора щодо неправомірності проведеного зарахування у звязку з неоднорідністю заявлених вимог та їх спірністю не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на таке.

Відповідно до статті 296 Цивільного кодексу Угорщини 1959 року, якщо інше не передбачено нормативним регулюванням, боржник має право визначити ті з його вимог, строк виконання яких настав та які є однорідними з вимогами, що пред»явлені до кредитора, та провести зарахування своїх зобовязань шляхом подання заяви, адресованої кредитору, або вчинену під час судового розгляду. Зобовязання припиняється на суму проведеного зарахування.

Згідно зі ст. 297 Цивільного кодексу Угорщини 1959 року, боржники не можуть включати до зарахування вимоги, які не підлягають судовому захисту; водночас, вони можуть зараховувати свої вимоги, строк виконання яких настав, лише якщо такі вимоги не втратили чинність до моменту виникнення зустрічної вимоги.

Крім цього, стаття 297 (частини 3 та 4) Цивільного кодексу Угорщини 1959 року звертає увагу на необхідність зарахування вимог одної правової природи.

Як свідчить судова практика з питання зарахування зустрічних однорідних вимог в односторонньому порядку (позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 року у справі №3-255гс15 та в Постанові ВГСУ від 30.03.2016 року у справі № 917/1592/15), зарахуванням можуть припинятися тільки однорідні вимоги. Вони повинні бути однорідні у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет.

З огляду на викладене, суд констатує, що вчинене боржником зарахування вимог до УНІМАТІК КФТ не суперечить ані нормам Цивільного кодексу Угорщини 1959 року, ані судовій практиці, що УНІМАТІК КФТ не спростовано.

Також не можуть бути взяті до уваги доводи кредитора щодо правомірності вимоги трьох відсотків річних на суму боргу та штрафу за умовами Контракту з огляду на їх недоведеність.

Так, УНІМАТІК КФТ не обґрунтувало суду, якою саме нормою угорського права передбачено застосування до правовідносин сторін Контракту санкції у вигляді річних процентів у розмірі 3 %, як і не обґрунтувало їх нарахування саме за 4 роки. При цьому, доводи УНІМАТІК КФТ щодо нарахування 3% річних за Контрактом за українським правом не підлягають врахуванню, з огляду на застосування до правовідносин сторін угорського права.

Також, УНІМАТІК КФТ не обґрунтовано розрахунок штрафу та період його нарахування. При цьому, суд вірно взяв до уваги те, що сторони контракту у пункті 9.4 не визначили конкретного розміру штрафу, а необхідність обрахунку штрафу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України з огляду на зміст Контракту та застосування до правовідносин сторін законодавства Угорської Республіки Кредитором не доведена.

Таким чином, вимоги про стягнення 3% річних та штрафу є нормативно необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

В контексті викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні грошових вимог UNIMATIK KFT до боржника на суму 365 542,55 Євро.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржник не надав належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених в ухвалі господарського суду Закарпатської області від 21.09.2016р. у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Закарпатської області від 21.09.2016 року у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Судовий збір за перегляд ухвали господарського суду Закарпатської області від 21.09.2016 року у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.33,34,43,49,91,99,101-106 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу UNIMATIK KFT, Угорщина - залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 21.09.2016р. у справі № 907/308/16 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд ухвали в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути господарському суду Закарпатської області.

5. Повний текст постанови складено « 26» грудня 2016р.

Головуючий суддя Михалюк О.В.

суддя Малех І.Б.

суддя Плотніцький Б.Д.