РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2016Справа №910/21446/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛ БІЗНЕС-ПАРК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-КОНСАЛТИНГ"

про стягнення 182 514,76 грн.

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: Велігоцька О.О. - за довіреністю №01 від 08.07.2016 року;

від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛ БІЗНЕС-ПАРК" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-КОНСАЛТИНГ" про стягнення 182 514,76 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності оплати комунальних та сервісних послуг згідно умов Договору оренди №23/14 нежитлового приміщення від 15.07.2014 року.

З цих підстав, прокурор просив суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача 182 514,76 грн. - основного боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2016 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 13.12.2016 року.

В судове засідання 13.12.2016 року представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвали суду, позовна заява надсилались на всі відомі адреси, в тому числі на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою від 24.11.2016 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 13.12.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 13.12.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛ БІЗНЕС-ПАРК" (далі по тексту - орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМ-КОНСАЛТИНГ" (далі по тексту - орендар, відповідач) укладено Договір оренди №23/14 нежитлового приміщення (далі по тексту - Договір), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування (оренду) приміщення і зобов'язується сплачувати орендодавцю орендну плату в строки і на умовах, визначених цим Договором. Приміщення розташоване в будівлі під літерою «Р» на 1 (першому) поверсі. План розташування Приміщення зазначений в Додатку № 1 до цього Договору.

Згідно з п. 1.5. Договору приміщення повинно бути використане Орендарем відповідно до мети оренди та умов цього Договору, а саме:

- приміщення площею 441,0 кв.м, що знаходиться в будівлі під літерою «Р» на 1 (першому) поверсі - для розміщення закладу громадського харчування.

Відповідно до п. 1.7. Договору строк оренди Об'єкта Оренди за цим Договором становить 2 (два) роки і 11 (одинадцять) місяців і обчислюється з « 01» серпня 2014 року (дата початку оренди) по « 30» червня (включно) 2017 року (дата закінчення оренди).

Орендар зобов'язується Сплачувати своєчасно та в повному обсязі орендну плату та інші платежі за цим Договором (п. 2.2.2. Договору).

Згідно з п. 4.1. Договору до складу комунальних та сервісних послуг, що не покриваються орендною платою, а компенсуються Орендарем окремо, за фактом їх споживання та використання на підставі виставлених Орендодавцем рахунків-фактур, відносяться:

- 4.1.1. компенсація вартості спожитої електроенергії та вартості витрат, пов'язаних з експлуатацією (використанням) електричних мереж та електроустановок (кабельних трас, кабельних ліній, електрокабелів, трансформаторів ТИ 299, 3781, 3782,1141 тощо), що належать Орендодавцю, яка складається з:

- вартості спожитої електроенергії, розмір якої визначається за її фактичним споживанням на підставі показників лічильників, а в разі їх відсутності, або виходу їх з ладу - за розрахунками з урахуванням загальної площі Приміщення, яке орендує Орендар, по відношенню до загальної площі будівлі, де знаходиться Приміщення, та приладів споживання, якими користується Орендар;

- компенсації витрат, пов'язаних з користуванням, експлуатацією електричних мереж та електроустановок (кабельних трас, кабельних ліній, електрокабелів, трансформаторів 111299, 3781, 3782, 1141 тощо), що встановлюється в розмірі до 10% від загальної вартості спожитої електроенергії протягом одного календарного місяця.

- 4.1.2. компенсація вартості телефонних перемов та витрат за використання телефонних мереж;

- 4.1.3. компенсація вартості холодного водопостачання та водовідведення, що розраховується на підставі показників встановлених лічильників води.

Зазначені в п.п. 4.1.1.-4.1.3. Договору комунальні та сервісні послуги відшкодовуються Орендарем протягом 5 (п'ята) банківських днів з дати отримання відповідних рахунків, які формуються Орендодавцем в місяці, що йде за оплачуваним (відповідно до п. 4.2. Договору).

01.08.2014 року на виконання умов Договору позивачем передано, а відповідачем прийнято в строкове платне користування приміщення, що підтверджується підписаним між сторонами Актом приймання-передачі від 01.08.2014 року.

28.04.2016 року між сторонами укладено Додаткову угоду №3 до Договору оренди нежитлового приміщення №23/14 від « 15» липня 2014 року, згідно якої сторони дійшли згоди припинити дію Договору з 30 квітня 2016 року.

30.04.2016 року відповідачем повернуто позивачу орендоване приміщення, що підтверджується Актом приймання-передачі (повернення) від 30.04.2016 року.

На виконання умов Договору, в частині оплати відповідачем комунальних та сервісних послуг, позивачем виставлені відповідачу наступні рахунки:

- №238 від 31.01.2015 року на суму 35 589,68 грн. (оплачено відповідачем частково в розмірі 18 000,00 грн.);

- №311 від 31.01.2015 року на суму 3 506,89 грн.;

- №736 від 28.02.2015 року на суму 38 976,46 грн.;

- №756 від 28.02.2015 року на суму 3 833,62 грн.;

- №2338 від 30.06.2015 року на суму 21 166,08 грн.;

- №2339 від 30.06.2015 року на суму 2 063,87 грн.;

- №2934 від 30.07.2015 року на суму 19 893,44 грн.;

- №2935 від 30.07.2015 року на суму 1 944,07 грн.;

- №3382 від 31.08.2015 року на суму 18 481,86 грн.;

- №3383 від 30.08.2015 року на суму 1 783,12 грн.;

- №3863 від 30.09.2015 року на суму 19 455,52 грн.;

- №3864 від 30.09.2015 року на суму 1 931,63 грн.;

- №1621 від 30.04.2016 року на суму 20 310,72 грн.;

- №1622 від 30.04.2016 року на суму 1 964,88 грн.;

- №2399 від 13.05.2016 року на суму 8 552,04 грн.;

- №2340 від 13.05.2016 року на суму 855,20 грн.;

- №2404 від 13.05.2016 року на суму 205,68 грн.;

На підтвердження факту надання вищевказаних послуг за зазначеними рахунками між сторонами підписано Акти надання послуг (копії актів містяться в матеріалах справи).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо своєчасності та повноти сплати комунальних та сервісних послуг відповідно до умов Договору, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 182 514,76 грн. На підтвердження іншого суду не надано жодних доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачеві у тимчасове платне користування об'єкт оренди на певний строк та за відповідну плату згідно умов Договору, а також надав комунальні та сервісні послуги, а відповідач в порушення умов Договору не сплатив на користь позивача комунальні та сервісні послуги в розмірі 182 514,76 грн., в зв'язку з чим має перед позивачем заборгованість зі сплати вказаної суми.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 182 514,76 грн. (основного боргу), нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ-КОНСАЛТИНГ" (04080, м. Київ, ВУЛИЦЯ ФРУНЗЕ, будинок 86; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛ БІЗНЕС-ПАРК" (04080, м. Київ, ВУЛИЦЯ КИРИЛІВСЬКА, будинок 86; ) 182 514 (сто вісімдесят дві тисячі п'ятсот чотирнадцять) грн. 76 коп. - основного боргу, 2 737 (дві тисячі сімсот тридцять сім) грн. 72 коп. - судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 06.01.2017 року.