КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2016 р. Справа№ 911/3257/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Сімонова Є.О. - дов. № 446 від 19.10.2016

від відповідача-1 Хілова І.М. - дова. № 44/1075 від 11.07.2016

від відповідача-2 Кравчук О.А. - дов. № 8/01 від 02.12.2015

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 16.11.2016 (суддя Колесник Р.М.)

у справі № 911/3257/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

(далі - ПАТ «Сбербанк»)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер- ГТВ»

(далі - ТОВ «Інтер-ГТВ»)

2) Публічного акціонерного товариства «Укрвторчормет»

(далі - ПАТ «Укрвторчормет»)

про стягнення 28 572, 51 доларів США

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.11.2016 провадження у справі № 911/3257/16 припинено.

Не погодившись із згаданою ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, просив скасувати, а справу направити на розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог матеріального та процесуального права, без повного з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи. На думку апелянта, суд першої інстанції в супереч приписам ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 41, 43, 80, 79 ГПК України ухилився від здійснення правосуддя, позбавивши позивача права на судовий захист. За твердженнями скаржника, не зважаючи на домовленість сторін щодо розгляду всіх спорів за Договором третейським судом, у сторін наявне право, а не обов'язок на звернення до третейського суду тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 911/3257/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Дикунської С.Я.; судді: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду, розгляд справи призначено на 27.12.2016.

В судове засідання з'явились представники сторін, представник позивача підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в скарзі підстав, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу надіслати до Господарського суду Київської області для розгляду справи по суті.

Представники відповідачів 1 та 2 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечили, просили не брати її до уваги, а відтак ухвалу місцевого суду як законну та обґрунтовану залишити без змін з підстав, викладених у відзивах на апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення учасників провадження, розглянувши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Так, ПАТ «Сбербанк» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до ТОВ «Інтер- ГТВ» (відповідача-1) та ПАТ «Укрвторчормет» (відповідача-2) про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії 64-В/11/54/КЛ від 17.06.2011 (далі Договір) та за договором поруки №1 від 25.05.2015 (далі Договір поруки) у розмірі 28 572,51 дол. США, що становить частину заборгованості за кредитною лінією (відсотки нараховані за період з 06.06.2016 по 08.06.2016).

03.11.2016 від ПАТ «Укрвторчормет» (відповідача-2) надійшло клопотання про припинення провадження у справі на підставі ст. 80 ГПК України з огляду на наявне в договорі третейське застереження.

В обґрунтування своїх вимог відповідач- 2 посилався на те, що згідно п. 11.16. додаткового договору №2 до Договору та п. 6.8 Договору поруки усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з Договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосується його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються Договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вуя. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 15.03.2013, видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який с невід 'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській) організації "Союз інвесторів України" з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду http://arbitrate.com.ua/ . При цьому Сторони Договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовились, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" є остаточним і обов'язковим з дати його винесення. Умови Договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладання Договору.

З огляду на наведене відповідач-2 просив припинити провадження у справі.

Приймаючи рішення про припинення провадження у справі, місцевий суд виходив з наявного узгодженого сторонами Договору третейського застереження, яке зобов'язує кожну з сторін при виникненні спору звертатися для вирішення спору до третейського суду, відтак сторона Договору не може односторонньо відмовитися від виконання цієї умови і звернутися для вирішення спору до господарського суду, адже таким чином вона порушить взяте на себе зобов'язання. Звернення до господарського суду суб'єкта господарювання за наявності третейської угоди є неправомірним та таким, що суперечить меті укладання третейської угоди, оскільки сторони уклали третейську угоду саме для того, щоб кожна з них мала гарантію, що у разі виникнення спору, інша сторона звернеться саме до третейського суду.

Апеляційний господарський суд не погоджується з такими висновками місцевого суду.

Так, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір, зокрема, щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Господарським судам підвідомчі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав зазначених у законодавстві.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24.02.2004 № 3-рп/2004). Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, ст. 6 Закону України «Про третейські суди»).

Положеннями ч. 1 ст. 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Тому в контексті ст. 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

З огляду на вищенаведене правосуддя в Україні здійснюється державними судами.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому ст. 2, ст. 3 Закону України «Про третейські суди», є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного ч. 5 ст. 55 Конституції України.

Третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції (ст. 125 Конституції України). Отже, з аналізу положень Закону України «Про третейські суди» випливає, що третейські суди є недержавними незалежними органами захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Таким чином, у сторін існує правова можливість, а не обов'язок на звернення до третейського суду. Для такого звернення, необхідна наявність волі обох сторін (тобто наявність угоди про передачу даного (саме цього) спору на розгляд третейського суду. Лише за наявності волі обох сторін про розгляд спору третейським судом, оформленої відповідним зверненням до суду, господарський суд зобов'язаний припинити провадження у справі. Проте, в даній справі така заява надійшла лише від відповідачів, позивач в свою чергу проти припинення провадження у справі заперечував. За відсутності волі позивача на звернення до третейського суду, чинне законодавство України не позбавляє його права на вирішення спору господарським судом. Згідно з ст. 1 ГПК України юридичним та фізичним особам гарантовано право на звернення до господарського суду за встановленою підвідомчістю справ.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд у своїй постанові від 07.07.2015 р. у справі № 910/26555/16 тощо.

За приписами ст. 1 Закону України «Про судоустрій України і статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ст.ст. 7, 8 Закону України «Про судоустрій України і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

В силу вимог ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи та в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Згідно ч. 3 згаданої статті угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про припинення провадження у справі з огляду на необхідність розгляду даного спору тільки третейським судом, є помилковим та прямо порушують норми Конституції України та вимоги Закону України «Про судоустрій України і статус суддів».

Крім цього, звернення за вирішенням спору до третейського суду є правом особи, яка самостійно на свій розсуд вибирає способи захисту порушених або оспорюваних інтересів. Третейська угода (третейське застереження) є обов'язковою і головною умовою звернення особи з позовом до третейського суду, проте її наявність не свідчить про обов'язок особи у разі виникнення спору звертатись за його вирішенням лише до третейського суду, не тягне за собою позбавлення права особи на звернення з позовом до господарського суду та не забороняє господарському суду розглядати і вирішувати по суті такий спір.

З огляду на наведене, за наявності спору, який підсудний господарському суду, а також заперечень позивача щодо розгляду даного спору третейський судом, господарський суд не вправі відмовити особі в розгляді позовної заяви, оскільки це є обмеженням права особи на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.Тому припинення провадження у справі місцевий суд дійшов помилкового висновку, що у сторін існує обов'язок, а не правова можливість на звернення до третейського суду.

За таких обставин, апеляційний господарський суд не погоджується із висновками суду першої інстанції вважаючи, що наведені місцевим судом обґрунтування оскарженої ухвали є незаконними, не можуть бути достатніми підставами для припинення провадження у справі, відтак апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду - скасуванню з направленням справи на розгляд до Господарського суду Київської області.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» задовольнити, ухвалу Господарського суду Київської області від 16.11.2016 у справі № 911/3257/16 скасувати.

Справу № 911/3257/16 надіслати до Господарського суду Київської області для подальшого розгляду по суті спору.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко