ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.12.2016р. Справа № 905/2678/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніна Я.М.,

розглянувши справу №905/2678/16

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Укрелектромережбуд»

про стягнення 146 772,93 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю № 11/873 від 01.12.2016р.

Суть спору: ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ТОВ «Укрелектромережбуд» 146 772,93 грн., з яких: 120 045 грн. основний борг за послуги з постачання природного газу, який виник на підставі типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 08-013/2015р. від 08.09.2015р., 20 170,86 грн. пеня, 5 067,07 грн. інфляційні втрати, 1 490 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 08-013/2015р. від 08.09.2015р. в частині оплати послуг з постачання природного газу, наданих позивачем у січні березні 2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.09.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 905/2678/16 та розгляд справи призначений на 18.10.2016р.

18.10.2016р. за вх. № 29928/16 господарський суд одержав заяву позивача з додатком документів, а саме: повідомленням про вручення поштового відправлення штрихкодовий ідентифікатор 84 7, рахунками на оплату послуг з транспортування природного газу № 183 від 31.01.2016р., від 29.02.2016р., № 5781 від 31.03.2016р., актом розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін № 69 від 12.01.2016р., актами про фактичне споживання природного газу, актом звірки взаєморозрахунків від 28.09.2016р., випискою філії Донецьке ОУ АТ «Ощадбанк» за 23.09.2016р., розрахунками пені, 3% річних, інфляційних втрат, довідкою ЄДРПОУ АА № 903353 від 26.07.2013р. щодо Артемівського управління по газопостачанню та газифікації, відомостями ЄДРПОУ щодо ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», листом ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» НАК «Нафтогаз» від 05.08.2015р. № 15/1-226 про продовження ліцензій на постачання та розподіл природного газу, ліцензіями НКРЕКП серії АЕ № 299065 від 26.06.2015р. на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, серії АЕ № 299064 від 26.06.2015р. на розподіл природного газу, газу (метану) вугільних родовищ, свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Укрелектромережбуд» від 18.06.2001р., статутом ТОВ «Укрелектромережбуд», вимогою про погашення заборгованості за послуги з постачання та розподілу природного газу від 23.05.2016р. № 538.

18.10.2016р. за вх. №29851/16 господарський суд одержав письмові пояснення відповідача, в яких останній посилається на те, що позивачем допущені помилки у розрахунках пені, 3% річних та інфляційних втрат щодо періоду їх нарахування. В додаток до письмових пояснень надано свідоцтво про держану реєстрацію юридичної особи ТОВ «Укрелектромережбуд» від 18.06.2001р., статут ТОВ «Укрелектромережбуд», наказ ТОВ «Укрелектромережбуд» від 31.03.2014р. № 94-л, платіжне доручення № 791 від 23.09.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.10.2016р. розгляд справи відкладений на 16.11.2016р.

14.11.2016р. за вх. № 32336/16 господарський суд одержав заяву позивача, в якій останній посилається на те, що в графі «призначення платежу» платіжних документів відповідач зазначив договір на поставку природного газу № 08-013/2015р. від 08.09.2015р. та договір на розподіл природного газу № 08-013т/2016р. від 01.01.2016р., оскільки для відповідача відповідні витрати є однією витратою в господарській діяльності споживання газу, а тому для спрощення та зручності ведення обліку розрахунків відповідач обєднав ці договори в одну позицію. Також позивач посилається на те, що за час судового розгляду відповідач погасив заборгованість за договором постачання газу. Водночас, у вказаній заяві позивач просить суд проводити судові засідання без участі представника позивача та наполягає на задоволенні позовних вимог. В додаток до заяви надано акт звірки взаєморозрахунків від 01.11.2016р., виписки філії Донецьке ОУ АТ «Ощадбанк» за 28.12.2015р., за 06.01.2016р., за 27.10.2016р., за 23.09.2016р., за 16.03.2016р., довідку ЄДРПОУ АА № 903353 від 26.07.2013р. щодо Артемівського управління по газопостачанню та газифікації.

15.11.2016р. за вх. № 3283/15 на офіційну електронну адресу господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд припинити провадження у справі № 905/2678/16 в частині стягнення 120 045 грн. основного боргу у звязку з відсутністю предмету спору, повернути ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації з Державного бюджету витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 800,68 грн., врахувати при винесенні рішення по справі № 905/2678/16 зауваження ТОВ «Укрелектромережбуд» щодо неправильності здійснення позивачем розрахунку пені, 3% річних та втрат від інфляції з посиланням на те, що, по перше, заборгованість відповідача перед позивачем повністю погашена, що підтверджується платіжними дорученнями від 23.09.2016р. № 791 та від 27.10.2016р. № 919; по друге, ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» передбачено те, що в разі закриття (припинення) провадження у справі, сплачена сума судового збору повертається з державного бюджету за ухвалою суду; по третє, відповідачем здійснено контррозрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що розрахунок пені за прострочення оплати за січень 2016р. здійснений позивачем за період, що перевищує шестимісячний період нарахування, встановлений ст. 232 ГК України, при розрахунку 3% річних позивачем не враховано той факт, що 2016р. є високосним, тобто таким, кількість календарних днів у якому складає 366 днів, при розрахунку втрат від інфляції здійснено нарахування за неповний місяць та неправильно визначено суму заборгованості, на яку мають бути нараховані інфляційні втрати. Також у відзиві на позовну заяву відповідач просить суд зменшити розмір пені на 99% з посиланням на проведення антитерористичної операції у Донецькій області, у звязку з чим відповідач припинив роботу на потенційно небезпечних обєктах будівництва, що призвело до неотримання грошових коштів від контрагентів та зростання кредиторської заборгованості підприємства відповідача перед замовниками, на тяжкий фінансовий стан відповідача, на значно великий розмір пені, стягнення якої призведе до його погіршення, невиплати заробітної плати працівникам підприємства, неможливості виконання поточних та позапланових ремонтів, оновлення матеріальної бази, а також на те, що відповідач вжив всіх можливих заходів щодо виконання зобовязань за договором, про що свідчить погашення спірної заборгованості під час розгляду справи у суді. В додаток до відзиву надано платіжне доручення № 919 від 27.10.2016р., ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2016р. по справі № 904/2918/16, звіти про виконання будівельних робіт за травень - серпень 2016р., наказ ТОВ «Укрелектромережбуд» № 3 від 04.01.2016р. «Про встановлення неповного робочого часу», Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за січень березень 2016р., Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за січень червень 2016р., Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.03.2016р., Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30.06.2016р.

Аналогічні за змістом відзив на позовну заяву та додані до нього документи господарський суд одержав і 16.11.2016р. за вх. № 32787/16.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.11.2016р. строк вирішення спору у даній справі продовжений до 04.12.2016р., у звязку із задоволенням відповідного клопотання відповідача за вх. № 32826/16 від 16.11.2016р., та розгляд справи відкладений на 05.12.2016р. (із врахуванням положень ч. 5 ст. 254 ЦК України).

05.12.2016р. за вх. № 34844/16 господарський суд одержав заяву позивача, в якій останній посилається на те, що, по перше, отримана від відповідача в грудні 2015р. сума в розмірі 60 000 грн. є частковою оплатою за спожитий газ в грудні 2015р. (в розмірі 3 122,30 грн.) та передплатою вартості послуг постачання природного газу (в розмірі 56 877,70 грн.); по друге, отримана від відповідача в жовтні 2016р. сума в розмірі 39 244,02 грн. є погашенням заборгованості за надані послуги по постачанню природного газу, з якої 5 999,01 грн. зараховано як погашення заборгованості за послуги по розподілу природного газу; по третє, позивач не заперечує проти задоволення клопотання відповідача про зменшення пені до 99%.

05.12.2016р. за вх. № 34858/16 господарський суд одержав письмові пояснення відповідача, в яких останній посилається на те, що заборгованість в розмірі 120 045 грн. погашена відповідачем в повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями, а також на те, що сума платежу в розмірі 86 800 грн., що сплачена платіжним дорученням № 791 від 23.09.2016р. зарахована як оплата за договором № 08-013/2015р. від 08.09.2015р., а сума платежу в розмірі 39 244,02 грн., що сплачена платіжним дорученням № 919 від 27.10.2016р., зарахована як оплата за договором № 08-013/2015р. від 08.09.2015р. в розмірі 33 245,01 грн. та як оплата за договором № 08-013Т/2016 від 01.01.2016р. в розмірі 5 999,01 грн. В додаток до письмових пояснень надано договір на розподіл природного газу № 08-013Т/2016 від 01.01.2016р. з додатком № 1, № 2 до нього, акти звірки взаєморозрахунків від 01.11.2016р.

Позивач у судове засідання 05.12.2016р. не зявився, але про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується телефонограмою ГСДО № 1121 від 29.11.2016р., яка отримана представником позивача ОСОБА_3, а тому, господарський суд визнав за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами за відсутності представника позивача у судовому засіданні, враховуючи при цьому також клопотання позивача про проведення судових засідань без участі його представника від 14.11.2016р. за вх. № 32336/16.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.12.2016р. просив суд припинити провадження у справі № 905/2678/16 на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, повернути позивачу з Державного бюджету витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 800,68 грн. на підставі ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», врахувати при винесенні рішення по справі № 905/2678/16 зауваження відповідача щодо неправильності здійснення позивачем розрахунку пені, 3% річних та втрат від інфляції, а також зменшити розмір пені на 99%.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні 05.12.2016р. за участю представника відповідача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

08.09.2015р. між ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації (постачальник, газорозподільне/газотранспортне підприємство, позивач) та ТОВ «Укрелектромережбуд» (споживач, відповідач) укладений типовий договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 08-013/2015р., відповідно до умов якого постачальник постачає природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. (п. 1.1. типового договору).

Передача газу за договором здійснюється на межах балансової належності обєктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (пункти призначення). (п. 1.2. типового договору).

Обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті споживачем, визначається за підсумками розрахункового періоду на межі балансової належності обєктів споживача за даними комерційних вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору. (п. 2.3. типового договору).

У п. 2.5. типового договору передбачено, що за підсумками розрахункового періоду споживач протягом двох робочих днів погоджує з газорозподільним/газотранспортним підприємством акт про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, який є підставою для оформлення актів приймання передачі газу між відповідними субєктами ринку природного газу.

Відповідно до умов п.п. 3.1., 3.6. типового договору договірні обсяги постачання газу споживачеві наводяться у додатку 3 до договору, послуги з постачання газу підтверджуються підписаним постачальником та споживачем актом приймання передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, складеного споживачем та газорозподільним/газотранспортним підприємством відповідно до п. 2.5. розділу ІІ договору.

Акти приймання передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п. 3.9 типового договору).

У розділі ІV типового договору встановлені умови щодо визначення вартості послуг за договором та порядок розрахунків, а саме: розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами та тарифами, що встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. У випадках, передбачених законодавством, до ціни на природний газ додаються: ціна за 1000 куб. м. газу на момент укладення договору становить 6 000 грн. без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів всіх форм власності (тимчасово до 01.01.2016р. 2%), тариф на транспортування газу магістральними трубопроводами 408,80 грн., тариф на транспортування розподільними трубопроводами 254,70 грн., тариф на постачання за регульованим тарифом 54,60 грн., податок на додану вартість 20%. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 7 450,10 грн. без ПДВ 20 %, всього з ПДВ 8 940,12 грн. Постачальник зобовязується розміщувати інформацію про ціну на газ та її складові на своєму веб порталі та в засобах масової інформації. Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1 та 4.2. цього розділу, є обовязковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами цього договору. Розрахунковий період за договором становить один місяць з 9:00 години першого дня місяця до 9:00 години першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом ІІІ договору. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем на умовах щомісячної/щодекадної 100% попередньої оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного у додатку № 3, не пізніше ніж за три робочих дні до початку розрахункового періоду. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата вартості послуг з постачання газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, з якого в установленому законодавством порядку здійснюється розподіл грошових коштів між субєктами ринку природного газу, у т.ч. на поточний рахунок газорозподільного/газотранспортного підприємства за договором на розподіл/транспортування природного газу. (п.п. 4.1 4.7. типового договору).

Відповідно до умов п.п. 5.1., 5.1.2., 5.3., 5.3.1., 5.3.3. типового договору постачальник зобовязується забезпечувати постачання газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених договором, а споживач - виконувати умови договору, оплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Згідно з умовами п. 6.2.2. типового договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV договору, із споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.12.2015р. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 3 договору щодо договірних обсягів постачання природного газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк. (п. 10.1. типового договору).

У додатку № 1 «Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання» до типового договору визначені найменування споживача, місцезнаходження пункту призначення, найменування газоспоживаючого обладнання, установленого на пунктах призначення, кількість газоспоживаючого обладнання, номінальні витрати газу на один газоспоживаючий прилад, тип приладу обліку газу (заводський номер, дата випуску, клас точності), режим роботи споживача, витрати газу приладом за добу, режим роботи газоспоживаючого обладнання, а саме: ТОВ «Укрелектромережбуд», м. Артемівськ, вул. Широка, 6, котел KORBI 650, 60 куб. м., АГР GMS 25.11.2003, зав. № 102403, ООГ Універсал, зав. № 10761, 24 год/добу, 1440 куб. м., цілодобовий відповідно.

У додатку № 3 «Договірні обсяги постачання природного газу» до типового договору встановлені договірні обсяги постачання природного газу на ІV кв. 2015р., а саме: жовтень 5 тис. куб. м., листопад 15 тис. куб. м., грудень 20 тис. куб м.

Додатковими угодами № 2015/1 від 30.09.2015р., № 2015/2 від 30.10.2015р., № 2015/3 від 30.11.2015р. неодноразово вносились зміни до п. 4.2. типового договору щодо ціни природного газу.

Додатковою угодою № 2016/1 від 30.12.2015р. до типового договору внесені наступні зміни:

- Доповнено п. 4.6. наступним реченням: «Остаточний розрахунок по договору здійснюється до 10 числа наступного місяця за місяцем у якому здійснюється постачання газу».

- Пункт 4.2 типового договору викладено у наступній редакції: «Станом на 01.01.2016р. ціна за 1 000 куб. м. газу становить 6 398 грн. без врахування податку на додану вартість, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- податок на додану вартість 20%;

- максимальна торгова націнка постачальника природного газу із спеціальними обовязками ПАТ «Донецькоблгаз» - 54,60 грн., крім того ПДВ 20%;

- тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» - 379,90 грн., крім того ПДВ 20%.

До сплати за 1 000 куб. м. природного газу 6 832,50 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 8 199 грн.».

- Постачальник здійснює протягом 2016 року постачання природного газу споживачу для власного споживання в обсязі 114 тис. куб. м., у т.ч. по місяцях та кварталах: І кв.: січень 22 тис. куб. м., лютий 22 тис. куб м., березень 17 тис. куб м.; ІІ кв.: квітень 7 тис. куб м.; ІV кв.: жовтень 7 тис. куб м., листопад 17 тис. куб м., грудень 22 тис. куб. м.

Додатковою угодою № 2016/2 від 29.01.2016р. пункт 4.2 типового договору викладено у наступній редакції: «Станом на 01.02.2016р. ціна за 1 000 куб. м. газу становить 6 239 грн. без врахування податку на додану вартість, тарифу на транспортування природного газу, крім того:

- податок на додану вартість 20%;

- тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» - 379,90 грн., крім того ПДВ 20%;

- тариф на постачання природного газу 54,60 грн., крім того ПДВ 20%.

До сплати за 1 000 куб. м. природного газу 6 673,50 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 8 008,20 грн.».

Додатковою угодою № 2016/3 від 01.03.2016р. пункт 4.2 типового договору викладено у наступній редакції: «Станом на 01.03.2016р. ціна за 1 000 куб. м. газу становить 6 255 грн. без врахування податку на додану вартість, тарифу на транспортування природного газу, крім того:

- податок на додану вартість 20%;

- тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» - 379,90 грн., крім того ПДВ 20%;

- тариф на постачання природного газу 54,60 грн., крім того ПДВ 20%.

До сплати за 1 000 куб. м. природного газу 6 689,50 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 8 027,40 грн.».

Типовий договір, додатки та додаткові угоди до нього підписані сторонами та засвідчені печатками підприємств.

Судом також встановлено, що за період січень березень 2016р. позивач поставив відповідачу природний газ в обсязі 32 050 куб. м., а саме у січні 2016р. 17 880 куб. м., у лютому 2016р. 8 819 куб. м., у березні 2016р. 5 351 куб. м., що підтверджується актами про постачання природного газу № 139 від 01.02.2016р., № 114 від 01.03.2015р., № б/н від 01.04.2016р. Такі дані містяться і в актах про фактичне споживання газу. Акти про постачання природного газу та про фактичне споживання газу підписані сторонами без зауважень та заперечень та засвідчені печатками підприємств.

Виходячи з умов додаткових угод № 2016/1 від 30.12.2015р., № 2016/2 від 29.01.2016р., № 2016/3 від 01.03.2016р., в яких встановлена ціна природного газу у січні березні 2016р., загальна вартість поставленого природного газу за період січень березень 2016р. становить 261 177,05 грн., з яких: за січень 2016р. 146 598,12 грн. (17 880 куб. м. х 8 199 грн. з ПДВ), за лютий 2016р. 70 624,32 грн. (8 819 куб. м. х 8 008,20 грн. з ПДВ), за березень 2016р. 42 954,61 грн. (5 351 куб. м. х 8 027,40 грн. з ПДВ), що не заперечується відповідачем. При цьому інформація щодо ціни природного газу у спірному періоді також розміщувалася на офіційному веб-сайті позивача.

Поставлений природний газ у січні 2016р. станом на дату звернення до суду з даним позовом відповідач сплатив частково в розмірі 140 132,05 грн., що підтверджується виписками Донецького ОУ АТ «Ощадбанк» за 28.12.2015р. (сума платежу - 60 000 грн., з яких 56 877,70 грн. зараховано за договором № 08-013/2015р. від 08.09.2015р.), 06.01.2016р. (сума платежу - 10 000 грн.), за 16.03.2016р. (сума платежу - 73 254,35 грн.) та актом звірки взаєморозрахунків від 14.06.2016р., а також про що посилається позивач та не заперечує відповідач. Таким чином, борг відповідача за поставлений природний газ у січні 2016р. становить 6 466,07 грн. Поставлений природний газ у лютому березні 2016р. відповідачем не оплачено.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за типовим договором на постачання природного газу за регульованим тарифом № 08-013/2015р. від 08.09.2015р. в частині повної та своєчасної оплати природного газу стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути, крім основного боргу в розмірі 120 045 грн. (6 466,07 грн. (за січень 2016р.) + 70 624,32 грн. (за лютий 2016р.) + 42 954,61 грн. (за березень 2016р.), також і пеню у розмірі 20 170,86 грн., інфляційні втрати в розмірі 5 067,07 грн., 3% річних в розмірі 1 490 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом між сторонами у справі укладений типовий договір постачання природного газу за регульованим тарифом № 08-013/2015р. від 08.09.2015р., згідно з умовами якого позивач зобовязався постачати природний газ відповідачу, а відповідач - оплачувати позивачу вартість газу до 10 числа наступного місяця за місяцем, у якому здійснюється постачання газу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, як вище встановлено господарським судом, відповідачем не належним чином виконувались зобовязання щодо оплати поставленого позивачем природного газу у січні - березні 2016р., внаслідок чого у відповідача виник борг перед позивачем в сумі 120 045 грн.

В процесі розгляду справи відповідачем повністю сплачено наявний борг за типовим договором постачання природного газу за регульованим тарифом № 08-013/2015р. від 08.09.2015р. у сумі 120 045 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 791 від 23.09.2016р. на суму 86 800 грн. та № 919 від 27.10.2016р. на суму 39 244,02 грн. та про що посилається позивач у заяві за вх. № 32336/16 від 14.11.2016р. та відповідач у відзиві на позов за вх. № 3283/15 від 15.11.2016р., а також вбачається з акту звірки розрахунків від 01.11.2016р.

При цьому, в графі «призначення платежу» вказаних платіжних доручень зазначено: «оплата за газ та транспортування по дог. № 08-013т/2016 від 01.01.2016р. та № 08-013/2015 від 08.09.2015р., у т.ч. ПДВ 20%», а загальна сума перерахованих відповідачем грошових коштів становить 126 044,02 грн., з яких в рахунок погашення боргу за типовим договором постачання природного газу за регульованим тарифом № 08-013/2015р. від 08.09.2015р. зараховано саме 120 045 грн., про що посилається позивач у заяві за вх. № 35844/16 від 05.12.2016р. та відповідач - у письмових поясненнях за вх. № 34858/16 від 05.12.2016р.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2012р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Таким чином, виходячи з того, що на момент розгляду справи основний борг в сумі 120 045 грн., стягнення якого з відповідача є предметом спору у даній справі, сплачений відповідачем (після звернення позивача до суду з даним позовом 13.09.2016р. (дата штампу поштового відділення на конверті)), провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 120 045 грн. припиняється господарським судом на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, за відсутністю предмету спору.

Також позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1 499,74 грн., які нараховані за період з 01.02.2016р. по 01.07.2016р. та інфляційні втрати в сумі 5 067,07 грн., які нараховані за період з 01.02.2016р. по 01.07.2016р.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, в силу вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Перевіривши розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, та, згідно з яким розмір 3% річних за період з 01.02.2016р. по 01.07.2016р. становить 1 499,74 грн. господарським судом встановлено, що позивачем помилково визначено початкову дату прострочення, здійснено нарахування 3% річних, за період, коли заборгованість ще не виникла, а також на загальну суму заборгованості за січень-березень 2016р., тобто на заборгованість, що перевищує фактичну заборгованість відповідача протягом кожного спірного періоду прострочення.

Господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначеної суми боргу за відповідні періоди, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, здійснений розрахунок 3% річних, згідно з яким сума 3% річних становить:

-за період з 11.02.2016р. по 01.07.2016р. за зобовязаннями січня 2016р. 301,97 грн.

-за період з 11.03.2016р. по 01.07.2016р. за зобовязаннями лютого 2016р. 655,94 грн.

-за період з 11.04.2016р. по 01.07.2016р. за зобовязаннями березня 2016р. 289,50 грн.

Загальна сума 3% річних становить 1 247,41 грн. (301,97 грн. + 655,94 грн. + 289,50 грн.), а отже, позовні вимоги у зазначеній частині задовольняються господарським судом частково, у визначеному судом розмірі.

У п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, згідно з яким розмір інфляційних втрат за період з 01.02.2016р. по 01.07.2016р. становить 5 067,07 грн., господарським судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування за період, коли заборгованість ще не виникла, а також на загальну суму заборгованості за січень-березень 2016р., тобто на заборгованість, що перевищує фактичну заборгованість відповідача протягом кожного спірного періоду прострочення.

Господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначеної суми боргу за відповідні періоди, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, здійснений розрахунок інфляційних втрат, згідно з яким сума інфляційних втрат становить:

-за період з березня по червень 2016р. за зобовязаннями січня 2016р. 286,46 грн.

-за період з квітня 2016р. по червень 2016р. за зобовязаннями лютого 2016р. 2 398,61 грн.

-за період з травня 2016р. по червень 2016р. за зобовязаннями березня 2016р. /-43,04 грн./, індекс інфляції не застосовується, оскільки за вказаний період індекс інфляції становив менше одиниці, тобто мала місце дефляція.

Загальна сума інфляційних втрат становить 2 685,07 грн. (286,46 грн. + 2398,61 грн.), а отже, позовні вимоги у зазначеній частині задовольняються господарським судом частково, у визначеному судом розмірі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 20 170,86 грн., яка нарахована з 01.02.2016р. по 30.06.2016р.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня, розмір, порядок та строк її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

У п. 6.2.2. типового договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV договору, із споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені, який здійснений позивачем, та, згідно з яким розмір пені за період з 01.02.2016р. по 30.06.2016р. становить 20 170,86 грн. господарським судом встановлено, що позивачем помилково визначено початкову дату прострочення, здійснено нарахування пені, за період, коли заборгованість ще не виникла, а також на загальну суму заборгованості за січень-березень 2016р., тобто на заборгованість, що перевищує фактичну заборгованість відповідача протягом кожного спірного періоду прострочення.

Господарським судом самостійно, із врахуванням вірно визначеної суми боргу за відповідні періоди, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, здійснений розрахунок пені, згідно з яким сума пені становить:

- за період з 11.02.2016р. по 30.06.2016р. за зобовязаннями січня 2016р. 743,50 грн.

-за період з 11.03.2016р. по 30.06.2016р. за зобовязаннями лютого 2016р. 8 546,50 грн.

-за період з 11.04.2016р. по 30.06.2016р. за зобовязаннями березня 2016р. 3 592,89 грн.

Загальна сума пені становить 12 882,89 грн. (743,50 грн. + 8 546,50 грн. + 3 592,89 грн.), а отже, позовні вимоги у зазначеній частині задовольняються господарським судом частково, у визначеному судом розмірі.

Разом з тим, відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 99%.

Водночас відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), які підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Згідно з розясненнями, що містяться у п.3.17.4 постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

На підставі аналізу поданих доказів, із врахуванням відсутності в матеріалах справи доказів завдання збитків іншим учасникам господарських відносин, приймаючи до уваги повне погашення відповідачем суми основного боргу та причини неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань (в т.ч., здійснення господарської діяльності в зоні проведення антитерористичної операції, збитковість підприємства), значний розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, а також приймаючи до уваги те, що позивач у заяві за вх. № 34844/16 від 05.12.2016р. не заперечує проти зменшення розміру пені на 99%, господарський суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача, та, відповідно, про зменшення розміру пені на 99% - до 128,83 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені задовольняються господарським судом частково у розмірі 128,83 грн.

Розрахунки 3% річних, інфляційних втрат та пені, які надані позивачем до суду разом із заявою за вх. № 29928/16 від 18.10.2016р., та з яких вбачається, що позивачем зменшено загальний розмір позовних вимог (розмір 3% річних та пені зменшено, а розмір інфляційних втрат збільшено), господарським судом не прийняті, оскільки позивач не надав до суду відповідної заяви про зменшення позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України, у звязку з чим суд виходив з вимог позивача, заявлених до стягнення у позовній заяві та, відповідно, з періодів нарахування 3 % річних, інфляційних втрат та пені, які визначені позивачем у розрахунках, доданих до позовної заяви.

Господарським судом також не прийнято до уваги контррозрахунок відповідача, оскільки останній виконаний не на первісний розрахунок 3 % річних, інфляційних втрат та пені, а на розрахунок, який наданий позивачем до суду разом із заявою за вх. № 29928/16 від 18.10.2016р. Більш того, вказаний контррозрахунок містить недоліки, а саме: при нарахуванні пені та 3% річних за січень 2016р. відповідачем не враховано, що день фактичної сплати заборгованості не включається до періоду, за який здійснюється нарахування, при нарахуванні інфляційних втрат за січень 2016р. позивачем невірно визначено початкову дату нарахування, а також при нарахуванні пені, 3% річних та інфляційних втрат невірно визначені кінцеві дати їх нарахування.

На підставі ст.ст. 44,49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на обох сторін у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог, із врахуванням визначення судом часткової необґрунтованості заявлених позовних вимог в частині заявленої до стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних витрат, а також враховуючи покладення судового збору за позовними вимогами про стягнення пені, розмір якої зменшено судом на підставі п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України, на відповідача в порядку ч.2 ст. 49 ГПК України.

При цьому, виходячи з наведеного, а також враховуючи вимоги п.5 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», яким передбачено, що в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду саме за клопотанням особи, яка його сплатила, а також те, що особою, яка сплатила судовий збір за розгляд даного позову є позивач та не подання ним відповідного клопотання, господарським судом відхилено клопотання відповідача про повернення судового збору, яке викладено у відзиві на позовну заяву.

Керуючись ст.ст. 44, 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Укрелектромережбуд» (84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Широка,6, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Південна,1, ) в особі Артемівського управління по газопостачанню та газифікації (84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Носакова, 3, , р/р №7901 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346) 1247 (одну тисяча двісті сорок сім) грн. 41 коп. 3% річних, 2685 (дві тисячі шістсот вісімдесят пять) грн. 07 коп. інфляційних втрат, 128 (сто двадцять вісім) грн. 83 коп. пені, 2 052 (дві тисячі пятдесят дві) грн. 90 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Провадження у справі №905/2678/16 в частині стягнення основного боргу в сумі 120 045 грн. припинити.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 12 грудня 2016 р.

Суддя Л.В. Ніколаєва