ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2016 р. Справа № 917/864/16

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників:

від позивача: Іващенко О.Г.,

від відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Лубенської міської ради,

вул. Ярослава Мудрого, 33, м. Лубни Полтавської області, 37500

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

АДРЕСА_1

про визнання договору оренди землі укладеним, -

В С Т А Н О В И В :

Лубенська міська рада звернулась до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання договору оренди земельної ділянки площею 0,0388 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладеним в редакції орендодавця абзаців першого та другого пункту 4 договору від 14.04.2016 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням лубенської міської ради від 19.02.2016 року "Про поновлення договорів оренди землі" відповідачу поновлено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення за адресою АДРЕСА_2 площею 0,0338га за цільовим призначенням-землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі строком на 5(п'ять) років.

Ухвалою господарського суду Полтавської області порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 14.06.2016 р.

13.06.2016 р. від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву (вх. №74574).

05.07.2016 р. від відповідача надійшли додаткові документи для приєднання до матеріалів справи (вх. №8319).

26.07.2016 р. позивач надав суду пояснення до позову (вх. №9209 від 26.07.2016 р.)

Представник позивача в судовому засіданні 09.08.2016 р. виклав зміст позовних вимог та просить суд визнати договір оренди земельної ділянки площею 0,0388 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладеним в редакції орендодавця, а саме в частині першого та другого абзаців пункту 4 договору від 14.04.2016 року.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог категорично заперечує, з мотивів викладених у запереченнях на позовну заяву, вказує що на орендованій земельній ділянці розміщені об'єкти нерухомості (складські приміщення) для здійснення гуртової торгівлі, відтак збільшення позивачем нормативної грошової оцінки до 9% є безпідставним.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, 28 жовтня 2010 року між Лубенською міською радою (надалі позивач, Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (надалі відповідач, Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (надалі Договір, а.с. 10-11) площею 0,0338 га кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 за цільовим призначенням - землі комерційного використання терміном на п'ять років.

Відповідно до пункту 4 договору, сторони визначили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі 6% нормативної грошової оцінки до земельного податку. Щомісячна орендна плата становила - 1173,06 грн.

Строк дії вказаного договору оренди землі закінчився 28.10.2015 року.

02 лютого 2016 року на адресу Лубенської міської ради надійшла заява відповідача про поновлення терміну дії договору оренди землі (а.с. 12).

Рішенням Лубенської міської ради від 19.02.2016 року "Про поновлення договорів оренди землі" (витяг з рішення а.с. 13) відповідачу поновлено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення за адресою АДРЕСА_2, площею 0,0338 га за цільовим призначенням - землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі строком на п'ять років.

Рішенням комісії зі встановлення розміру відсотків від нормативної грошової оцінки при укладенні договорів оренди землі від 25.02.2016 року, у відповідності до вимог статті 288 Податкового кодексу України та Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладенні договорів оренди землі в м. Лубни, що затверджений рішенням Лубенської міської ради від 20.02.2015 року, відповідачу встановлено 9% нормативної грошової оцінки земельної ділянки (витяг з протоколу а.с. 14).

Пункт 4 спірного договору Лубенська міська рада запропонувала в наступній редакції: "Орендна плата вноситься орендарем з 01.01.2015 року до 28.10.2015 року в грошовій формі - 6% нормативної грошової оцінки, а з 29.10.2015 року - 9% нормативної грошової оцінки.

Щомісячна орендна плата з 01.01.2015 року до 28.10.2015 року складає - 1873 грн. 21 коп., з 29.10.2015 року до 31.12.2015 року - 2809 грн. 82 коп., з 01.01.2016 року до 31.12.2016 року враховуючи 75% вартості НГО - 3019 грн. 85 коп., а з 01.01.2017року - 4026 грн. 47 коп."

14.04.2016 р. на адресу відповідача надіслано проект договору оренди землі для розгляду та погодження (а.с. 15-16).

22.04.2016 р. на адресу Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради відповідач надіслав лист із своїми запереченнями щодо встановленого розміру орендної плати та запропонував абзац 1 пункту 4 спірного договору викласти у такій редакції: "Орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі з 29.10.2015 року - 6% нормативної грошової оцінки" (а.с. 17).

25.04.2016 р. за вих. №01-13/376 Управлінням на адресу відповідача надіслано лист - роз'яснення та повідомлено, що Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради не є стороною договору оренди землі, а тому не має повноважень щодо розгляду пропозицій відповідача (а.с. 18).

27.04.2016 р. відповідач повернув підписаний договір оренди землі від 14.04.2016 р. разом з протоколом розбіжностей, в якому перший та другий абзаци пункту 4 спірного договору виклав в редакції, яка була запропонована ним в листі від 22.04.2016 року, з іншими умовами погодився (а.с. 19).

Лубенська міська рада листом від 04.05.2016 року №1-8/1318 повідомила Відповідача про те, що запропонована ним редакція абзаців першого та другого пункту 4 спірного договору не буде включена до договору оренди землі від 14.04.2016 р., в разі якщо відповідач не погодить запропонований міською радою проект договору оренди землі, неврегульовані розбіжності будуть передані на розгляд суду.

Відповідач відповіді не надав, розбіжності щодо розміру орендної плати при укладенні договору оренди землі від 14.04.2016 року залишились неврегульованими.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати договір оренди земельної ділянки площею 0,0388 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладеним в редакції орендодавця від 14.04.2016 року.

Відповідач проти задоволення вимог заперечує, вказує, що збільшення позивачем нормативної грошової оцінки до 9% є безпідставним. Крім того, стверджує, що Міська рада, одержавши протокол розбіжностей у двадцятиденний термін не вжила жодних заходів для врегулювання розбіжностей та у визначений законом строк не звернулась до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Приписами статей 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначені загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформовані загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Договір є двостороннім правочином (ч. 2 стаття 202 Цивільного кодексу України).

За частиною 2 статі 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі, що встановлено пунктом 1 частини 1 статті 208 Цивільного кодексу України.

Стаття 181 Господарського кодексу України визначає загальний порядок укладення господарських договорів, відповідно до якої, договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Частинами 2-4 статті 181 Господарського кодексу України передбачено, що проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі, якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами, оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 181 Господарського кодексу України, сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

27.04.2016 р. відповідач повернув підписаний договір оренди землі від 14.04.2016 р. разом з протоколом розбіжностей, в якому перший та другий абзаци пункту 4 спірного договору виклав в редакції, яка була запропонована ним в листі від 22.04.2016 року, з іншими умовами погодився.

04.05.2016 р. позивачем в листі за вих. №1-8/1318 запропоновано добровільно відкликати пропозицію щодо зміни тексту першого та другого абзаців пункту 4 та оформити договір оренди в редакції позивача.

25.05.2016 р. відповідачем було направлено лист позивачу, в якому ФОП ОСОБА_2 зазначав, що оскільки Міська рада у відповідності до вимог п. 7 статті 181 ГПК України не звернулась до суду, то викладені в протоколі розбіжностей пропозиції прийняті, а Договір вважається укладеним.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримавши від відповідача, підписаний договір оренди землі з протоколом розбіжностей не вжив заходів для врегулювання розбіжностей та не передав розбіжності, що залишились неврегульованими, в цей же строк (двадцятиденний) до суду.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, оцінюючи усі докази, які містяться у матеріалах справи, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано вимог статті 181 ГПК України при укладенні договору, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судовий збір відповідно до вимог статті 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.