ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" жовтня 2016 р. Справа № 911/1548/16

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», м. Київ
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Племінний завод «Агро-Регіон», Київська обл., Бориспільський р-н, с. Велика Олександрівка
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору1. ОСОБА_1 2. ОСОБА_2 3. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА»
простягнення 22959,80 грн.
за участю представників:

позивача:ОСОБА_3 дов. від 30.12.2015 № 0115-317
відповідача:не зявились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
третіх осіб:не зявились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Племінний завод «Агро-Регіон» (далі відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 (далі третя особа 1), ОСОБА_2 (далі третя особа 2), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (далі третя особа 3) про стягнення 22959,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до нього як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, якою є відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки учасника ДТП та роботодавець винної у скоєнні ДТП особи.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа 1, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, письмових пояснень по суті спору не надіслала, про причини неявки суд не повідомила.

Третя особа 2, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась. Проте, від третьої особи 2 надійшов лист, в якому вона просить суд провести розгляд справи без її участі та повідомляє про відсутність майнових претензій.

Третя особа 3, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, письмових пояснень по суті спору не надіслала, про причини неявки суд не повідомила.

Враховуючи, що неявка відповідача та третіх осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представників відповідача та третіх осіб за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

На автодорозі Гора Требухів 17.05.2013 о 17 год. 05 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Chevrolet Niva, державний номерний знак АІ2654ВO, під керуванням ОСОБА_1, за наслідками якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

З постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області справа № 359/6140/13-п від 18.06.2013, копія якої залучена до матеріалів справи, вбачається, що водій ОСОБА_1 17.05.2013 близько о 17 год. 05 хв. на автодорозі Гора Требухів, керуючи автомобілем Chevrolet Niva, державний номерний знак АІ2654ВO, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, в результаті чого транспортні засоби отримали пошкодження, завдавши матеріальні збитки. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн.

З постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області справа № 359/6139/13-п від 17.06.2013, копія якої залучена до матеріалів справи, вбачається, вбачається, що 17.05.2013 на автодорозі Гора Требухів, ОСОБА_2, керуючи автомобілем Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, обїжавши ями на дорожньому покритті не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки Chevrolet Niva, державний номерний знак АІ2654ВO, в результаті чого транспортні засоби отримали пошкодження, завдавши матеріальні збитки. Зазначеними діями ОСОБА_2 порушила п. 12.3 Правил дорожнього руху України та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн.

Автомобіль Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, застраховано позивачем відповідно до укладеного між ним страховиком та ОСОБА_2 страхувальником договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 16.07.2012 № 28-3001-12-00091 (далі договір), відповідно до умов якого страховик зобовязався у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування.

Згідно калькуляції від 01.06.2013 № ДККА-27330, складеної за допомогою системи Аудатекс, вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, склала 46453,86 грн.

ТОВ «Автоцентр Київ» виставлено рахунок від 23.05.2013 № НОМЕР_2 на суму 46426,60 грн. для оплати вартості послуг по ремонту автомобіля Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1.

Позивачем було складеного страховий акт № ДККА-27330 від 03.06.2013 та розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до яких розмір страхового відшкодування становить 45919,60 грн.

Позивач, як страховик, на виконання умов зазначеного договору згідно платіжного доручення № 9216 від 03.06.2013 виплатив страхове відшкодування у розмірі 45919,60 грн.

Звертаючись з даним позовом позивач зазначає, що до нього, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, якою є відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки учасника ДТП та роботодавець винної у скоєнні ДТП особи.

Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини двох учасників ДТП, сума страхового відшкодування, яка визначена позивачем шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість відповідальних осіб перша та друга третя особа, складає 22959,80 грн. (з розрахунку: 45919,60 грн. /сума страхового відшкодування/ - 50% /вина учасників ДТП/ = 22959,80 грн.), яку за твердженням позивача, має сплатити відповідач.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 Цивільного Кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 1 ст. 1191 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного Кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1187 Цивільного Кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1. ст. 1172 Цивільного Кодексу України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 передбачено, що при розгляді справ про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Пунктом 6 Розяснення Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів повязаних з відшкодуванням шкоди» від 01.04.1994 № 02-5/215 передбачено, що для правильного вирішення спорів, повязаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обовязку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України). Виходячи з цього, відповідно до статті 1172 ЦК України позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків, безпосередній причинний звязок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.

Позивач у справі в порушення вказаних положень законодавства не надав жодних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема, того, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Chevrolet Niva д.н.з. НОМЕР_3 перебув на час ДТП в трудових відносинах з відповідачем у даній справі, що він викував своїх трудові (службові) обовязки, що вказаний транспортний засіб на час зазначеного ДТП належав відповідачу у даній справі чи перебував в його законному користуванні, у звязку з чим суд для повного, всебічного та обєктивного дослідження обставин справи, самостійно витребовував необхідні для вирішення спору докази.

Так, суд ухвалами від 09.08.2016 та від 06.09.2016 у даній справі зобовязував сторін, зокрема, позивача у справі надати суду оригінал для огляду в судовому засіданні та належним чином завірену копію для залучення до матеріалів справи подорожнього листа чи іншого документа на підставі якого ОСОБА_1 перша третя особа у даній справі керувала транспортним засобом Chevrolet Niva д.н.з. НОМЕР_3 на час скоєння ДТП 17.05.2013 та докази перебування на час ДТП ОСОБА_1 в трудових відносинах з відповідачем у даній справі. Також зобовязував надати суду докази того, що транспортний засіб Chevrolet Niva д.н.з. НОМЕР_3 на час зазначеного ДТП належав відповідачу у даній справі чи перебував в його законному користуванні.

Ухвалами від 09.08.2016 та від 27.09.2016 у даній справі, суд зобовязував Моторне (транспортне) страхове бюро України надати суду інформацію чи була застрахована цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Chevrolet Niva (ВАЗ 212300), д.н.з. НОМЕР_3 (А¦2654ВО) станом на 17.05.2013. У випадку, якщо цивільно-правова відповідальність власника вищезазначеного наземного транспортного засобу станом на 17.05.2013 була застрахована, зобовязував надати суду поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з зазначенням: якою страховою компанією видано даний поліс, цивільно-правова відповідальність якої особи застрахована, розмір відповідальності страхової компанії за вказаним полісом, термін дії вищевказаного полісу та розмірі франшизи вказаного полісу.

Також ухвалами від 06.09.2016 у даній справі суд витребував в Бориспільському міськрайонному суді Київської області матеріали справи № 359/6140/13-п (провадження № 3/359/1913/2013) про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 за ст. 124 КУпАП, або їх належним чином завірені копії, а також матеріали справи № 359/6139/13-п (провадження № 3/359/1912/2013) про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 за ст. 124 КУпАП, або їх належним чином завірені копії.

Ухвалою від 27.09.2016 у даній справі суд витребував у Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області інформацію стосовно власника наземного транспортного засобу Chevrolet Niva (ВАЗ 212300) д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4 станом на 17.05.2013 час скоєння ДТП.

Позивач витребувані в нього докази суду не надав та не надав пояснення з приводу невиконання ним вимог суду.

Разом з тим, відповідач у справі, Моторно (транспортне) страхове бюро України, Бориспільський міськрайонний суд Київської області, Головного управління Національної поліції у Київській області на виконання вимог зазначених вище ухвал надіслали на адресу суду витребувані від них докази та матеріали.

Так з витребуваних матеріалів, які надійшли на адресу суду від зазначених вище організацій, судом встановлено, що транспортний засіб Chevrolet Niva, державний номерний знак АІ2654ВO, яким під час скоєння ДТП керував ОСОБА_1, належить відповідачу. Водій ОСОБА_1, який керував вказаним транспортним засобом на час дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем, виконував свої трудові, службові обовязки, що підтверджується листом відповідача від 23.09.2016 № 25, в якому він повідомляє, що ОСОБА_1 працював в ТОВ ПЗ «Агро-Регіон» з 05.05.2011 (наказ № 522-к від 04.05.2011) по 09.03.2016 (наказ № 61-к від 09.03.2016) та подорожним листом службового легкового автомобіля від 10-20.05.2013 серії 03-СП № 807202, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Chevrolet Niva, державний номерний знак АІ2654ВO застрахована у Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Уніка» згідно генерального договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.08.2012 № 296001/4420/0000002 та полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ № 8224365, укладених між ПрАТ «СК «УНІКА» та відповідачем у справі. Вказаним полісом передбачено ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду заподіяну майну у розмірі 50000 грн. та франшиза в розмірі 0 грн.

Статтями 1 та 5 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язковим видом страхування, що здійснюється в Україні.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах обов'язкового ліміту відповідальності страховика.

Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація) (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 03.09.2013 у справі № 910/3826/13).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Племінний завод «Агро-Регіон» застрахувало свою цивільно-правову відповідальність, то в силу вимог ст. 1194 ЦК України, на нього покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність, як на власника джерела підвищеної небезпеки - учасника ДТП, та роботодавця винної у вчиненні ДТП особи, яка наступає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди.

Аналогічна правова позиція викладено в постанові Верховного суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1009цс15.

З матеріалів справи вбачається, що вартість фактичних витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, застрахованого позивачем, не перевищує ліміту відповідальності страхової компанії за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ № 8224365, укладеного між відповідачем та ПрАТ «СК «УНІКА» і страхової суми достатньо для повного відшкодування понесених позивачем витрат на виплату суми страхового відшкодування.

Установивши вину ОСОБА_1, який керував транспортним засобом Chevrolet Niva, державний номерний знак АІ2654ВO, у скоєнні ДТП, а також те, що цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу була застрахована ПрАТ «СК «УНІКА» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ № 8224365 з лімітом відповідальності страхової компанії 50000 грн. за шкоду, заподіяну майну та нульовою франшизою, та враховуючи, що розмір вказаної страхової суми достатньо для повного відшкодування понесених позивачем витрат на виплату суми страхового відшкодування на відновлювальний ремонт пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, суд дійшов висновку, що на відповідача, відповідальність якого застрахована, не покладається обов'язок відшкодування компенсації завданих збитків, оскільки така відповідальність у відповідності до ст. 1194 ЦК України може бути покладена лише в разі, коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

У даному випадку відповідальною особою за завдані збитки є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах ліміту відповідальності, передбаченого полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності, позаяк згідно генерального договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.08.2012 № 296001/4420/0000002 та полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ № 8224365, укладених між ПрАТ «СК «УНІКА» та відповідачем, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» взяло на себе відповідальність за свого страхувальника, тобто здійснило страхування такого страхового ризику, як відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Сутність цього виду страхування (страхування відповідальності) полягає в прийнятті страховиком фінансових ризиків виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди, а також у згоді страховика прийняти обов'язок сторони боржника у деліктному зобов'язанні, якщо воно виникне.

За таких обставин суд дійшов висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в заявленому до стягнення розмірі, а відтак відмовляє в їх задоволенні.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В позові відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 07.11.2016.