РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016Справа №910/16250/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Торгівельна компанія "Хорол-Інвест ЛТД"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна податкова інспекція у Подільському районі м. Києва

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: не зявились;

від відповідача: Готіна А.П. (за довіреністю);

від третьої особи-1: не з'явились;

від третьої особи-2: не з'явились.

В судовому засіданні 30 листопада 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У вересні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства "Торгівельна компанія "Хорол-Інвест ЛТД" (позивач) до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" (відповідач) про зобов'язання:

перевести на рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ суму податкового зобов'язання у розмірі 127 661,10 грн., що виникло внаслідок виконання умов Договору купівлі-продажу приміщення від 25.05.2016 року;

скласти податкові накладні на загальну суму 127 661,10 грн., виписані на покупця за Договором купівлі-продажу приміщення від 25.05.2016 року, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи;

зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних з зазначенням всіх обов'язкових реквізитів згідно податкового законодавства, за наслідками виконання умов Договору купівлі-продажу приміщення від 25.05.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/16250/16. Розгляд справи призначено на 12.10.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 року розгляд справи відкладено на 31.10.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 року розгляд справи відкладено на 16.11.2016 року. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державну податкову інспекцію у Подільському районі м. Києва (третя особа-1) та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (третя особа-2).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2016 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 30.11.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Правління Національного банку України № 838 від 23.12.2014 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.12.2014 року № 158 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "АКТИВ-БАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК".

18.04.2016 року визнано переможцем повторних відкритих торгів (аукціону) по лоту № 1181 з продажу нерухомого майна (Донецька область, м. Краматорськ, вул. Марата, будинок 8, загальна площа 124 кв. м.) учасника з реєстраційним номером заяви № 215 ПП «ТП «Хорол-Інвест ЛТД», яким запропоновано за лот № 1181 ціну 765 966,57 грн. з ПДВ., що підтверджується протоколом № 50 (АЕТ) лот № 1181 про визначення переможця повторних відкритих торгів (аукціону) з реалізації активів ПАТ «КБ «Актив-Банк» від 18.04.2016 року.

25.05.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив-Банк» (продавець) та Приватним підприємством «Торгівельна компанія «Хорол-Інвест ЛТД» (покупець) укладено Договір купівлі-продажу приміщення (надалі - Договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 532, відповідно до п. 1.1. якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає у власність та зобов'язується оплатити на умовах і в порядку визначеному договору приміщення відділення банку, розташоване за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Марата, будинок 8 (об'єкт нерухомого майна). Об'єкт нерухомого майна має наступний опис: приміщення відділення банку - літ. А, загальною площею 124,00 кв. м.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що покупець сплатив на дату підписання договору продавцю вартість об'єкта нерухомого майна в сумі - 765 966,57 грн., в т.ч. ПДВ - 127 661,10 грн.

Позивач звертався до відповідача із листом № 5 від 09.06.2016 року, у якому просив перевести до бюджету або на спеціальний рахунок суму податкового зобов'язання, що виникло у ПАТ «КБ «Актив-Банк» внаслідок продажу нерухомо майна, включивши суму ПДВ в розмірі 127 661,10 грн. до суми податкових зобов'язань ПАТ «КБ «Актив-Банк» та провести податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування позову зазначено, що у відповідача на підстав на п. 36.1 ст. 36, п. 198 ст. 198, п. 201 ст. 201 Податкового кодексу України виникли зобов'язання щодо переведення на рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ суму податкового зобов'язання у розмірі 127 661,10 грн., що виникло внаслідок виконання умов Договору купівлі-продажу приміщення від 25.05.2016 року; складення податкових накладних на загальну суму 127 661,10 грн., виписані на покупця за Договором купівлі-продажу приміщення від 25.05.2016 року; реєстрації відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, які, втім останнім не виконані.

Відповідач проти позову заперечував, зазначивши що органом ДФС було відхилено його податкову накладну на суму 127 661,10 грн., через негативне сальдо ПДВ на відповідному рахунку.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абз. 1 цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Згідно з п. 201.10 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

З урахуванням наведеного, суд зауважує, що норми законодавства, на які посилається позивач, обґрунтовуючи і мотивуючи свої позовні вимоги, регулюють податкові процедури, порядок сплати податку, документального та електронного оформлення такого справляння, тобто, стосуються публічно-правових відносин, що виникають між платником податку і державою, яка, в особі уповноважених органів, виступає по відношенню до платника суб'єктом владних повноважень.

У ст. 1 Податкового кодексу України закріплено, що цей кодифікований акт регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, позивач будує свою правову позицію на порушенні відповідачем вимог Податкового кодексу України та Порядку, який є підзаконним актом в галузі податкового законодавства.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач, фактично просить суд зобов'язати дотриматись відповідача податкової дисципліни, проте господарський суд не є суб'єктом чи органом такого контролю, незважаючи на те, що спірні питання між сторонами виникли внаслідок укладення договору купівлі-продажу, правове регулювання якого здійснюється Цивільним та Господарським кодексами України.

Згідно з ч. 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дослідивши Договір купівлі-продажу приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 532 від 25.05.2016 року, суд з'ясував, що такий правочин не містить в собі умов щодо порядку і строків сплати податку на додану вартість, відповідності за порушення обов'язку щодо реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тощо.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Право на отримання податкового кредиту не є особистим немайнові або майновим правом юридичної особи, захист якого регулюється Цивільним та Господарським кодексами України і віднесено до підвідомчості господарського суду.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає факту порушення чи оспорювання відповідачем цивільних прав та інтересів позивача, що зумовлює залишення позовних вимог без задоволення.

Крім того, суд звертає увагу сторін ч. 3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідно до якої під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Судові витрати, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 24.02.2017 року.

Суддя Ю.В. Цюкало