ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2016 р. Справа № 5/58

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Михалюк О.В.

суддів Малех І.Б.

Плотніцький Б.Д.

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»

на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 22.11.2016р. про задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Котнар-М» на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві

у справі № 5/58

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДЗ ТРЕЙД», м.Рівне

до Закритого акціонерного товариства «Котнар», с.Мужієво Берегівського району Закарпатської області

про визнання банкрутом,

з участю представників :

від скаржника - Червінський І.М.

від боржника - не з»явився

арбітражний керуючий - не з»явився

В ході судового засідання представнику скаржника права і обов"язки, передбачені ст.22 ГПК України роз"яснені.

Відводів складу суду в порядку статті 20 Господарського процесуального кодексу України не заявлялось. Заяв про технічну фіксацію судового процесу від учасників судового процесу не надходило, у зв»язку із чим хід судового засідання фіксується у протоколі судового засідання.

Учасники судового процесу належним чином були повідомлені про день та час слухання справи, однак повноважних представників в засідання не скерували, в зв"язку з чим колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 22.11.2016р. у справі № 5/58 про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Котнар», с.Мужієво Берегівського району Закарпатської області скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Котнар-М", с. Мужієво, Берегівський район на дії (бездіяльність) відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М. задоволено повністю; визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М. при здійснення виконавчого провадження ВП № 51676706, зобов»язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М. вжити передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо виконання наказу господарського суду Закарпатської області від 03.06.2016р. про стягнення 5570000,00 грн. боргу.

Не погоджуючись з даною ухвалою скаржник - Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадану ухвалу, посилаючись, зокрема, на те, що вона є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки підставою для накладення арешту на майно та кошти боржника одночасно при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження є наявність в заяві про відкриття виконавчого провадження інформації про відповідне майно та кошти боржника, що підлягає арешту, а отже, відсутність в заяві про відкриття виконавчого провадження такої інформації виключає можливість державного виконавця одночасно з відкриттям виконавчого провадження накласти арешт на кошти на майно боржника. При цьому як зазначає скаржник, з матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Котнар-М» не додано жодних докахів, які підтверджують, що в заяві про відкриття виконавчого провадження забезпечено державного виконавця інформацією про майно та кошти боржника, на які необхідно накласти арешт. Крім того, як зазначає скаржник, державним виконавцем належним чином виконуються обов»язки, визначені Законом України «Про виконавче провадження», а тому зазначення ТзОВ «Котнар-М» у скарзі, що державним виконавцем в порушення ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» не здійснено жодних виконавчих дій по примусовому виконанню рішення суду, крім винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи.

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

В провадженні господарського суду Закарпатської області знаходиться справа № 5/58 про банкрутство Закритого акціонерного товариства «Котнар», с.Мужієво Берегівського району Закарпатської області.

Постановою господарського суду Закарпатської області від 30.03.11 у справі № 5/58 закрите акціонерного товариства „Котнар", с. Мужієво, Берегівський район (далі - ЗАТ „Котнар") визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 14.05.13 у справі №5/58 ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Червону Ганну Олександрівну.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 09.02.16 у справі №5/58 заяву товариства з обмеженою відповідальністю „Котнар-М", с. Мужієво, Берегівський район про застосування наслідків недійсності правочину задоволено частково та стягнуто з публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Котнар-М" суму 5570000 грн.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.16 у справі №5/58 ухвалу господарського суду Закарпатської області від 09.02.16 залишено без змін.

На виконання ухвали господарського суду Закарпатської області від 09.02.16 у справі №5/58, яка набрала законної сили відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.16, видано наказ від 03.06.16.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Котнар-М", с. Мужієво, Берегівський район 01.08.16 звернулося в господарський суд Закарпатської області з скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М., у якій просило: визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М., які виявилися у бездіяльності по ВП№51676706 - неправомірними; зобов'язати державного виконавця Дякон Н.М Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві, вжити передбачених заходів для виконання наказу господарського суду Закарпатської області від 03.06.16; зобов'язати державного виконавця Дякон Н.М Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві винести постанову про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках чи інших фінансових установах; винести постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, провести опис майна боржника із накладенням на нього арешту, а також зобов'язати державного виконавця Дякон Н.М Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві направити запити до реєструючих органів: Державної реєстраційної служби України, ДАІ, ДФС України, Управління Держземагенства України, копії відповідей яких направити стягувачу.

У судовому засіданні 17.10.16 представником скаржника подано заяву про уточнення вимог скарги, в якій просив суд залишити без розгляду вимоги, вказані у п.п.3,4 скарги та підтримання вимог, викладених у п.п. 1-2 скарги.

Скарга мотивована тим, що 19.07.16 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М. при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження у ВП№51676706 проявлено бездіяльність щодо вимоги, викладеній у заяві скаржника (стягувача) про відкриття виконавчого провадження та не здійснено заходів щодо накладення арешту на майно та кошти боржника, у відповідності до ст.25 Закону України "Про виконавче провадження".

Скаржник посилається на те, що органом ДВС не здійснено жодних виконавчих дій щодо негайного виконання наказу виданого господарським судом Закарпатської області від 03.06.16 по справі №5/58, всупереч ст.ст.30,52,65,66 Закону України "Про виконавче провадження" ні щодо арешту коштів, ні майна боржника. Вказує, що боржником у даному виконавчому провадженні є банк, який входить в десятку найбільших банків, у якого наявне і майно, і грошові кошти, тому державний виконавець має можливість накласти арешт та списати грошові кошти з рахунку. Однак, скаржник наголошує, що державні виконавці органу ДВС неодноразово проявляли бездіяльність щодо виконання наказу виданого господарським судом Закарпатської області від 03.06.16 по справі №5/58, що є грубим порушенням законодавства України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження".

Частина 1 статті 116 ГПК України встановлює, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Водночас, частина 1 статті 6 Закону України „Про виконавче провадження" встановлює, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч.1 ст. 17 Закону України „Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема наказів господарських судів, як вказано у п. 1 ч. 1 ст. 17 вказаного Закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно ч.2 ст.30 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Статтею 52 Закону України „Про виконавче провадження" визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, зокрема встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно ч.8 коментованої статті Закону державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Статтею 57 цього Закону визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т.ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети

В силу приписів ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Статтею 66 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

Таким чином, накладення державним виконавцем арешту на майно та кошти боржника здійснюється з метою примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження.

Крім того, ухвалою господарського суду Закарпатської області від 21.06.16 у справі №5/58, яка залишена без змін вже вирішувалось питання щодо визнання неправомірними дії щодо відмови у відкритті виконавчого провадженні згідно постанови від 09.06.16 ВП№51361279 по виконанню примусовому виконанню наказу виданого господарським судом Закарпатської області від 03.06.16 по справі №5/58, скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадженні від 09.06.16 ВП№51361279 по виконанню примусовому виконанню наказу виданого господарським судом Закарпатської області від 03.06.16 по справі №5/58, яка прийнята державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в м. Києві Гаспарян Р.Г. При цьому, вказаною ухвалою суду зобов'язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Гаспарян Р.Г. відкрити виконавче провадження на примусове виконання наказу господарського суду Закарпатської області від 03.06.16 у справі №5/58.

Предметом стягнення згідно наказу суду від 03.06.16 виданого згідно ухвали господарського суду Закарпатської області від 09.02.16 є стягнення з публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Котнар-М" суми 5570000 грн. Вказана сума є досить значною, тому накладення арешту на майно та кошти боржника є заходом, необхідним для забезпечення виконання наказу суду від 03.06.16 та, відповідно захисту майнових прав скаржника.

Як вбачається з матеріалів скарги, заява скаржника про відкриття виконавчого провадження вих.15 від 14.06.16 містила в собі вимоги про накладення арешту на майно та кошти боржника одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. рахунки боржника на час розгляду справи та необхідність негайного виконання наказу виданого господарським судом Закарпатської області від 03.06.16 по справі №5/58.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що державним виконавцем не дотримано вимоги Закону України "Про виконавче провадження" в частині своєчасного та повного здійснення заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" щодо виконання наказу господарського суду Закарпатської області від 03.06.16. про стягнення 5570000,00 грн. боргу, тому судом обгрунтовано визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М при здійсненні виконавчого провадження ВП№51676706, у зв'язку з чим скарга на дії (бездіяльність) відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржник не надав належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених в ухвалі господарського суду Закарпатської області від 22.11.2016р. у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Закарпатської області від 22.11.2016 року у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Судовий збір за перегляд ухвали господарського суду Закарпатської області від 22.11.2016 року у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.33,34,43,49,91,99,101-106 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» - залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 22.11.2016р. у справі № 5/58 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд ухвали в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути господарському суду Закарпатської області.

5. Повний текст постанови складено « 26» грудня 2016р.

Головуючий суддя Михалюк О.В.

суддя Малех І.Б.

суддя Плотніцький Б.Д.