РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016Справа №910/19871/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "3І"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСІСТАНСЬКИЙ ЦЕНТР ЕЛ.АЙ.СІ. АСІСТАНС"
про стягнення 186 869,98 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Чугуєнко Д.В. (дов. б/н від 12.10.2016 року)
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 22 грудня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "3І" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСІСТАНСЬКИЙ ЦЕНТР ЕЛ.АЙ.СІ. АСІСТАНС" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 178 668,10 грн., в тому числі 110 284,89 грн. основного боргу, 61 850,94 грн. 3 % річних, 6 532,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором № 493 від 15.07.2004 року в частині здійснення оплати за відпуск лікарських засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2016 року порушено провадження у справі № 910/19871/16 та призначено справу до розгляду на 08.12.2016 року.

Представник відповідача в судове засідання 08.12.2016 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 01.11.2016 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні 08.12.2016 року представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 08.12.2016 року винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 22.12.2016 року.

08.12.2016 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав заяву про збільшення позовних вимог. Відповідно до поданої заяви позивач просив стягнути з відповідача 186 869,98 грн., в тому числі 110 284,89 грн. основного боргу, 6 718,62 грн. 3 % річних, 69 866,47 грн. інфляційних втрат.

Враховуючи норми статті 22 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що дана дія не суперечить законодавству та не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів суд приймає до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до пункту 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 року № 18, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

14.12.2016 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надав документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 22.12.2016 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 22.12.2016 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 08.12.2016 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 01023, м. Київ, вулиця Л.Первомайського, будинок 11 на яку було відправлено ухвали суду підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та вказана в позові.

У відповідності з положеннями пункту 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається за повідомленою сторонами господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АСІСТАНСЬКИЙ ЦЕНТР ЕЛ.АЙ.СІ. АСІСТАНС" (асістант) та Товариством з обмеженою відповідальністю "3І" (установа) укладено Договір № 493 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору асістант доручає, а установа бере на себе обов'язки забезпечувати лікарськими засобами застрахованих осіб, що мають діючий договір страхування (поліс) або клієнтську картку асістанта у випадку настання страхового випадку, а асістант зобов'язується оплачувати такі послуги на підставі належним чином оформленого рахунку, бланку рецепту (вимоги), акту виконаних робіт (зведеного звіту) та реєстру виданих застрахованим особам лікарських засобів.

Рецепт (вимога) повинен містити наступну інформацію: діагноз захворювання клієнта асістанта, номер страхового полісу та прізвище, ім'я, по батькові клієнта (пункт 2.1.1. Договору)

Згідно з пунктом 3.1. Договору асістант здійснює оплату виставлених установою рахунків щомісячно не пізніше 10 числа місяця, який слідує за місяцем, в якому були надані послуги.

На виконання умов Договору позивачем за період з 01.07.2014 року по 30.06.2015 року відпущено лікарських засобів на суму 116 123,64 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт.

Виставлені на адресу відповідача рахунки оплачені частково в розмірі 5 838,75 грн., внаслідок чого за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 110 284,89 грн. основного боргу.

Згідно акту звірки взаєморозрахунків між сторонами за період з 01.01.2013 року по 21.03.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 110 284,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором № 493 від 15.07.2004 року в частині здійснення оплати за відпуск лікарських засобів.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Матеріалами справи підтверджується відпуск лікарських засобів застрахованим особам.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктом 3.1. Договору асістант здійснює оплату виставлених установою рахунків щомісячно не пізніше 10 числа місяця, який слідує за місяцем, в якому були надані послуги.

Проте, відповідач у встановлені строки за лікарські засоби розрахувався частково, внаслідок чого за останнім рахується заборгованість у розмірі 110 284,89 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 110 284,89 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 6 718,62 грн. 3 % річних, 69 866,47 грн. інфляційних втрат.

Судом встановлено, що відповідач обов'язку зі сплати грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (стаття 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (стаття 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

В силу вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання по оплаті відпущених лікарських засобів, вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 718,62 грн. 3 % річних та 69 866,47 грн. інфляційних втрат на суму заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який перевірено судом.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "3І" задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСІСТАНСЬКИЙ ЦЕНТР ЕЛ.АЙ.СІ. АСІСТАНС" (01023, м. Київ, вулиця Л.Первомайського, будинок 11, ідентифікаційний код 31568089) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "3І" (79013, Львівська обл., місто Львів, вулиця Нечуя-Левицького, будинок 3, ідентифікаційний код 19324053) 110 284 (сто десять тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 89 коп. основного боргу, 6 718 (шість тисяч сімсот вісімнадцять) грн. 62 коп. 3 % річних, 69 866 (шістдесят дев'ять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 47 коп. інфляційних втрат, 2 803 (дві тисячі вісімсот три) грн. 05 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.12.2016

Суддя С.В. Стасюк