РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016Справа №910/15010/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»

про стягнення 6 731 940,90 грн.

Суддя Селівон А.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Новик О.В. - представник, довіреність №12 від 23.02.2016;

Дробишева Ю.Р. - представник, довіреність №20 від 12.10.2016р.

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» про стягнення заборгованості у розмірі 13 427 259,35 грн., з яких 1 847 363,34 грн. інфляційних нарахувань, 856 906,35 грн. процентів річних, 10 722 989,67 грн. пені, а також стягнення судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 201 408,89 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу природного газу № 21711/15-ТЕ-41 від 10.12.2014 в частині своєчасної сплати за спожитий природний газ, внаслідок чого позивачем нараховано інфляційні нарахування, 3 % річних та пеню в зазначених вище розмірах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/15010/16 та призначено до розгляду на 29.09.2016.

28.09.2016 судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Селівона А.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.10.2016 розгляд справи призначено на 19.10.2016.

У судових засіданнях 19.10.2016, 02.11.2016, 17.11.2016, 24.11.2016, 29.11.2016 судом оголошено перерву до 02.11.2016, 17.11.2016, 24.11.2016, 29.11.2016 та 30.11.2016 відповідно.

У зазначені судові засідання, окрім 30.11.2016, з'явились уповноважені представники позивача та відповідача.

У судове засідання 30.11.2016 з'явився уповноважений представник відповідача.

Уповноважений представник позивача у судове засідання 30.11.2016 не з`явився.

Про дату, час і місце розгляду даної справи 30.11.2016 позивач повідомлений належним чином, що підтверджується власноручним підписом представника позивача на розписці про оголошення перерви б/н від 29.11.2016, наявним у матеріалами справи.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 19.10.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 22/1590 від 26.09.2016, в якому останній заперечує проти заявлених позовних вимог та просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки сума основного боргу за спірним договором сплачено відповідачем у повному обсязі. При цьому відповідач зазначив, що оплата вартості природного газу здійснювалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу», отже з огляду на особливості здійснення господарської діяльності у сфері теплопостачання та законодавчо обумовлену специфіку взаємовідносин між суб'єктами господарювання у даній сфері, відповідач не міг самостійно впливати на своєчасність розрахунків за природний газ, у зв'язку з чим вина останнього у простроченні платежів за спірним договором відсутня, а отже відсутній склад правопорушення, що, на думку відповідача, згідно приписів ст. 217 ГК України та ст. 614 ЦК України позбавляє права позивача застосовувати до відповідача заходи відповідальності, передбачені п. 7.2 Договору та ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Відзив на позовну заяву долучено судом до матеріалів справи.

Також до початку судового засідання 24.11.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшли пояснення по справі №22/1829 від 22.11.2016, в яких відповідач зазначив про помилково сплачену суму 2 012 202,89 грн., яка в подальшому була повернута відповідачу, а також зауважив про вчасне здійснення розрахунків з позивачем за поставлений газ з урахуванням укладених правочинів про організацію взаєморозрахунків за природний газ на змінених сторонами умовах, що унеможливлює застосування пені, а також нарахування процентів річних та втрат від інфляції. Пояснення судом долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 24.11.2016 представник позивача подав заперечення на відзив б/н від 23.11.2016, в яких останній зазначив про те, що предметом спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків є сума заборгованості у розмірі 44 031 259,90 грн., в той час як сумою договору купівлі - продажу природного газу № 2171/15-ТЕ-41 від 10.12.15 р. є 131 174 614,78 грн. При цьому різниця між вказаними сумами у розмірі 87 143 354,88 грн. сплачена відповідачем власними коштами, тому розрахунок пені, процентів річних та втрат від інфляції, сума яких заявлена до стягнення позивачем, підлягає стягненню до моменту укладення кожного із спільних прокольних рішень та договорів про організацію взаєморозрахунків. Заперечення судом долучені до матеріалів справи.

До початку судового засідання 29.11.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання б/н від 24.11.2016 з доданим до нього оновленим розрахунком штрафних санкцій, процентів річних та інфляційних нарахувань за спірним Договором, згідно якого виключені нарахування на суму заборгованості, яка була погашена відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків, та відповідно зменшено заявлені до стягнення з відповідача суми, а саме пеня до 5 044 706,88 грн., 3% річних до 478 607,68 грн., інфляційні нарахування до 1 208 626,34 грн., всього 6 731 940,90 грн. Клопотання долучено судом до матеріалів справи.

Судом також повідомлено, що до початку судового засідання 30.11.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшли заперечення щодо оновленого розрахунку позивача №22/юр від 30.09.2016, які судом долучено до матеріалів справи.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

В свою чергу пунктом 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) визначено, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Згідно п. 3.10 постанови № 18 під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Згідно з частиною третьою ст. 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Дослідивши в судовому засіданні 30.11.2016 зміст позовної заяви та поданий позивачем до початку судового засідання 29.11.2016 розрахунок штрафних санкцій, процентів річних та втрат від інфляції, судом останній розцінений як заява про зміну розміру позовних вимог, зокрема, щодо зменшення розміру пені, процентів річних та втрат від інфляції.

Враховуючи, що зменшення розміру позовних вимог є правом позивача, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не суперечить законодавству, не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси, суд приймає вищевказаний оновлений розрахунок (заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог) до розгляду і спір вирішується з його урахуванням.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, на час проведення судового засідання 30.11.16р. позивачем та відповідачем суду не надано.

Відповідно до 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно з підпунктом 3.9.2 п. 3.9 Постанови №18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, оскільки явка представника позивача в судове засідання 30.11.2016р. обов'язковою не визнавалась, беручи до уваги той факт, що представник відповідача проти розгляду справи без участі представника позивача не заперечував, суд здійснював розгляд справи за відсутності уповноваженого представника позивача, виключно за наявними у справі матеріалами.

Судом прийнято до уваги, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

При цьому, оскільки суд неодноразово оголошував перерву в судовому засіданні по розгляду справи, надаючи учасникам судового процесу можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень та враховуючи обмежені процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, суд не знаходив підстав для відкладення розгляду справи.

Суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є в подальшому підставою для скасування судового рішення, прийнятого за відсутності представника сторони спору.

Враховуючи відсутність на час проведення судових засідань клопотань представників сторін щодо здійснення фіксації судового засідання по розгляду даної справи технічними засобами, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовий процес відображено у протоколі судового засідання.

Перед початком розгляду справи представників сторін було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22, 60, 74 та ч. 5 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Представники сторін в судових засіданнях повідомили суд, що права та обов'язки сторонам зрозумілі.

Відводу судді представниками сторін не заявлено.

В судових засіданнях 02.11.2016, 17.11.2016, 24.11.2016, 29.11.2016 уповноважений представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, викладені в позовній заяві, з урахуванням поданого розрахунку штрафних санкцій, процентів річних та втрат від інфляції (заяви про зменшення розміру позовних вимог), відповів на питання суду.

Уповноважений представник відповідача в наданих в судових засіданнях 02.11.2016, 17.11.2016, 24.11.2016, 29.11.2016 та 30.11.2016 заперечував проти позовних вимог, викладених у позовній заяві та розрахунку штрафних санкцій, процентів річних та втрат від інфляції (заяви про зменшення розміру позовних вимог) та просив суд відмовити у позові в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши наданими сторонами доказами та оглянувши в судовому засіданні їх оригінали, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 10 грудня 2014р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (покупець за договором, відповідач у справі) укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 2171/15-ТЕ-41 (далі - Договір), відповідно до умов якого продавець в 2015 році зобов'язується передати у власність покупцю природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД , а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Згідно п. 1.2 Договору газ, що продається за цим Договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Розділами 2 - 7 Договору сторони узгодили кількість та фізико-хімічні показники газу, порядок та умови передачі газу, порядок обліку газу, ціна газу, порядок та умови проведення розрахунків, відповідальність сторін тощо.

Відповідно до п. 11 Договору договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Окрім того, між сторонами були укладені Додаткову угоду № 1 до Договору від 20.03.15 р. та Додаткову угоду № 2 від 31.05.16 р, якими змінено ціну газу та кількість газу, що підлягає передачі покупцеві з 01.01.2015 по 31.12.2015 відповідно.

Вказаний Договір та Додаткові угоди №№ 1, 2 до нього підписані представниками сторін та засвідчені печатками продавця та покупця.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

В силу приписів ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

За умовами п. 2.1 Договору продавець передає покупцеві з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ обсягом до 189 300 тис. куб. м,а в редакції Додаткової угоди № 2 від 31.05.2015 - обсягом до 77 156,895 тис. куб. м.

Згідно з п. 3.1 Договору передача газу за цим Договором здійснюється у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від покупця до продавця в пунктах приймання-передачі.

Відповідно до п. 3.3. Договору приймання-передачі газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом вкладання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

За умовами п. 3.4. Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язаний надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна і вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному один примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця (п.4.1 Договору).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов вищезазначеного Договору за період січень 2015р. - травень 2015р. (включно) позивач здійснив передачу у власність відповідача імпортованого природного газу за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, на загальну суму 131 174 614,78 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами, а також газорозподільною організацією Публічним акціонерним товариством «Київгаз», актами приймання - передачі природного газу від 31 січня 2015р. на суму 29 542 192,26 грн., від 28 лютого 2015р. на суму 25 259 490,08 грн., від 31 березня 2015р. на суму 22 779 373,04 грн., від 30 квітня 2015р. на суму 32 243 727,30 грн. та від 31 травня 2015р. на суму 21 349 832,10 грн., копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Заперечення щодо факту отримання та обсягів поставленого позивачем імпортованого природного газу за вказаними актами приймання - передачі природного газу в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається із матеріалів справи, доказів пред'явлення відповідачем претензій щодо якості, обсягів та термінів постачання природного газу, доказів опротестування даних, зазначених в актах приймання - передачі від 31 січня 2015р., від 28 лютого 2015р., від 31 березня 2015р., від 30 квітня 2015р. та від 31 травня 2015р. до суду не надходило, будь-які заперечення щодо повного та належного виконання НАК «Нафтогаз України» умов Договору з боку відповідача відсутні.

За таких обставин, судом встановлено, що позивачем виконано прийняті на себе зобов'язання з постачання природного газу, обумовлені Договором, а відповідачем, у свою чергу, прийнято та спожито природний газ без будь - яких зауважень.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно п. 5.1 Договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом.

Загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум місячної вартості місячних поставок газу (п. 5.5 Договору).

За умовами пункту 5.2. Договору ціна за 1 000,00 куб. м природного газу з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом становить 1091,00 грн., крім того ПДВ 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ з ПДВ - 1309,20 грн.

При цьому п.5.2 Договору (в редакції додаткової угоди до Договору від 20.03.15р.) передбачено, що з 01 квітня 2015 р. ціна за 1 000,00 куб. м природного газу з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом складає 2 495,25 грн., крім того ПДВ - 499,05 грн., разом 2994,30 грн.

Таким чином, сума до сплати за 1 000 куб. м природного газу складає 2994,30 грн. з ПДВ.

Згідно із ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки.

Згідно з п. 6.3 Договору оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця кожного банківського дня банківського місяця згідно з нормативами перерахування коштів, затвердженими відповідною постановою уповноваженого органу та зараховується як оплата за газ, поставлений Продавцем Покупцеві в порядку, визначеному нормами чинного законодавства.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Судом встановлено за матеріалами справи, підтверджено представником позивача в судовому засіданні та відповідачем не заперечувалось, що на виконання умов Договору відповідачем здійснена оплата поставленого природного газу в сумі 133 186 817,67 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи бухгалтерською довідкою НАК «Нафтогаз України». При цьому до зазначеної суми також включені кошти у розмірі 2 012 202,89 грн., помилково списані 13.02.2015 з поточного рахунку відповідача із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, та які в подальшому згідно листа ТОВ «Євро-Реконструкція» № 02/237/3 від 13.02.15 р. повернуті позивачем на рахунок відповідача 26.02.2015. Вказаний факт підтверджується наданою відповідачем копією відповідного платіжного доручення № 3001931 від 26.02.15 р.

Таким чином, загальна сума здійснених відповідачем оплат за поставлений згідно Договору природний газ становить 131 174 614,78 грн., що відповідає здійсненому позивачем обсягу поставок природного газу за спірний період.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 193 ГКУ кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

При цьому як зазначено позивачем в позовній заяві та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, сплативши повну вартість поставленого у період з січня 2015 по травень 2015 року природного газу, свої зобов'язання щодо своєчасної оплати отриманого природного газу у встановлений термін, всупереч вимогам господарського та цивільного законодавства, а також умовам Договору, відповідач не виконав, що стало підставою для застосування до відповідача санкцій у вигляді пені згідно п. 7.2 Договору та відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України у вигляді нарахування процентів річних та втрат від інфляції, які позивач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку.

У відповідності до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України покладено на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Саме змагальність сторін, яка реалізується в господарському процесі через ст. 33 ГПК України дає змогу суду всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи та внаслідок чого ухвалити законне, обґрунтоване і справедливе рішення у справі.

Тобто, вказана норма Господарського процесуального кодексу України зобов'язує доводити свою правову позицію саме ту сторону, яка на неї посилається.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доказів визнання недійсним чи розірвання Договору купівлі-продажу природного газу № 2171/15-ТЕ-41 від 10.12.14 р. та/або Додаткових угод №№ 1, 2 до нього суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов Договору та Додаткових угод на час їх підписання та під час виконання з боку сторін відсутні.

Суд зазначає, що процедура розрахунків і надання населенню теплової енергії, а також пільг, субсидій та компенсацій на оплату тепло -, водопостачання, врегульовані, зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, і Наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 № 55/57/43, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію (далі - Порядок).

Цей Порядок відповідно до п.п. 1.1 - 1.3 визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, Міністерством фінансів Автономної Республіки Крим, головними фінансовими управліннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - відповідні головні фінансові управління), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (із змінами).

Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1, спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2. Схеми розрахунків узгоджують відповідні головні фінансові управління спільно з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) та контролюють відповідні органи Державної казначейської служби України.

Згідно з п. п. 2.1 - 2.3 вищевказаного порядку постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінет) Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (із змінами), складають щомісяця до 10-го числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а у разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів і постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) та надаються Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, відповідним головним фінансовим управлінням. Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, відповідні фінансові управління узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20- го числа у формі узгоджених з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними реєстрами актів звіряння або договорами за підписами керівників Міністерства фінансів Автономної Республіки Крим, відповідних головних фінансових управлінь та постачальників і транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) Державній казначейській службі України та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - головні управління Державної казначейської служби України). Такі документи подаються окремо щодо кожного постачальника та транспортувальника ресурсів (надавача товарів, послуг), який братиме участь у розрахунках.

Пунктами 2.6, 2.7 зазначеного Порядку встановлено, що не пізніше ніж за 2 дні до проведення розрахунків усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, надають до Державної казначейської служби України та його територіальних органів, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення. Розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг), відкриті в органах Державної казначейської служби України, а у разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Так, як встановлено судом за матеріалами справи, на виконання вимог Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», Державного казначейства України від 03.02.2009 № 55/57/43, позивач і відповідач щомісяця укладали спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету на надання пільг, субсидій і компенсацій населенню та договори про організацію взаєморозрахунків, а саме:

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету № 363 від 18.02.2015 року на суму 5775012,00 грн. за природний газ 2015 року згідно з Договором № 2171/15-ТЕ-41 від 10.12.2014 (платіжне доручення № 2 від 18.02.2015 року на суму 5 775 012,00 грн.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №572 від 18.03.2015 року на суму 6141 300,00 грн. за природний газ 2015 року згідно з Договором № 2171/15-ТЕ-41 від 10.12.2014 (платіжне доручення №3 від 18.03.2015 року на суму 6 141 300,00 грн.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №1050 від 15.05.2015 року на суму 4735700,00 грн. за природний газ 2015 року згідно з Договором № 2171/15-ТЕ-41 від 10.12.2014 (платіжне доручення №4 від 18.05.2015 року на суму 4 735 700,00 грн.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №1051 від 15.05.2015 року на суму 5541600,00 грн. за природний газ 2015 року згідно з Договором № 2171/15-ТЕ-41 від 10.12.2014 (платіжне доручення №5 від 18.05.2015 року на суму 5 541 600,00 грн.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №1413 від 18.06.2015 року на суму 600 600,00 грн. за природний газ 2015 року згідно з Договором № 2171/15-ТЕ-41 від 10.12.2014 (платіжне доручення №6 від 19.06.2015 року на суму 600 600,00 грн.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №1546 від 15.07.2015 року на суму 1572400,00 грн. за природний газ 2015 року згідно з Договором № 2171/15-ТЕ-41 від 10.12.2014 (платіжне доручення №7 від 15.07.2015 року на суму 1 572 400,00 грн.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №1726 від 17.08.2015 року на суму 1300100,00 грн. за природний газ 2015 року згідно з Договором № 2171/15-ТЕ-41 від 10.12.2014 (платіжне доручення №8 від 18.08.2015 року на суму 1 300 100,00 грн.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №1946 від 17.09.2015 року на суму 620 300,00 грн. за природний газ 2015 року згідно з Договором № 2171/15-ТЕ-41 від 10.12.2014 (платіжне доручення №9 від 17.09.2015 року на суму 620 300,00 грн.);

- спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2016 № 19 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №1946 від 17.09.2015 року на суму 4182053,28 грн. за природний газ 2015 року згідно з Договором № 2171/15-ТЕ-41 від 10.12.2014 (платіжне доручення №1 від 18.01.2016 року на суму 4 182 053,28 грн.).

Окрім того, 24.12.2015 року між Головним управлінням державної казначейської служби України в м. Києві, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаментом житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" був укладений Договір про організацію взаєморозрахунків №666/375-в, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" і Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення, постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 375.

За змістом вказаного договору казначейство перераховує кошти в розмірі 11 080830,00 грн., які спрямовуються на погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2015 рік згідно з договором від 10.12.2014 року №2171/15-ТЕ-41.

Згідно з банківською випискою по рахунках ТОВ «Євро-реконструкція» 29/12/2015 кошти в розмірі 11 080830,00 грн. надійшли на рахунок відповідача згідно з договором №666/375-від 24.12.2015.

18.12.2015 року між Головним управлінням державної казначейської служби України в Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської облдержадміністрації, Управління фінансів Житомирської районної державної адміністрації у Житомирській області, Новогуйвинською селищною радою, Будинкоуправлінням №3 Житомирської КЕЧ району смт.Озерне, Публічним акціонерним товариством «ЕК «Житомиробленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ «Укргазвидобування» був укладений Договір про організацію взаєморозрахунків №503/375-в від 18.12.2015 предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" і Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення, постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 375.

За змістом вказаного договору казначейство перераховує кошти в розмірі 36842,41 грн., які спрямовуються на погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2015 рік згідно з договором від 10.12.2014 року №2171/15-ТЕ-41.

Згідно з банківською випискою по рахунках ТОВ «Євро-реконструкція» 29/12/2015 кошти в розмірі 36842,41 грн. надійшли на рахунок відповідача згідно з договором №503/375-в від 18.12.2015.

16.12.2015 року між Головним управлінням державної казначейської служби України в Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської облдержадміністрації, Управління фінансів Коростишівською районною державною адміністрацією у Житомирській області, Коростишівською міською радою, Коростишівським міським комунальним підприємством «Водоканал» м.Коростишів, Публічним акціонерним товариством «ЕК «Житомиробленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ «Укргазвидобування» був укладений Договір про організацію взаєморозрахунків №437/375-в від 16.12.2015 предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" і Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення, постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 375.

За змістом вказаного договору казначейство перераховує кошти в розмірі 87529,00 грн., які спрямовуються на погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2015 рік згідно з договором від 10.12.2014 року №2171/15-ТЕ-41.

Згідно з банківською випискою по рахунках ТОВ «Євро-реконструкція» 29/12/2015 кошти в розмірі 87529,00 грн. надійшли на рахунок відповідача згідно з договором №437/375-в від 16.12.2015р.

16.12.2015 року між Головним управлінням державної казначейської служби України в Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Новоград-Волинської міської ради, Управлінням житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради, Комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», Публічним акціонерним товариством «ЕК «Житомиробленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ «Укргазвидобування» був укладений Договір про організацію взаєморозрахунків №438/375-в від 16.12.2015, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" і Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення, постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 375.

За змістом вказаного договору казначейство перераховує кошти в розмірі 100 828,00 грн., які спрямовуються на погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2015 рік згідно з договором від 10.12.2014 року №2171/15-ТЕ-41.

Згідно з банківською випискою по рахунках ТОВ «Євро-реконструкція» 29/12/2015 кошти в розмірі 100 828,00 грн. надійшли на рахунок відповідача згідно з договором №438/375-в від 16.12.2015р.

18.12.2015 року між Головним управлінням державної казначейської служби України в Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської облдержадміністрації, Департаментом бюджету та фінансів Житомирської міської ради, Управлінням комунального господарства Житомирської міської ради, Комунальним підприємством «Житомирводоканал», Публічним акціонерним товариством «ЕК «Житомиробленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ «Укргазвидобування» був укладений Договір про організацію взаєморозрахунків № 504/375-в від 18.12.2015, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" і Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення, постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 375.

За змістом вказаного договору казначейство перераховує кошти в розмірі 1 492 773,00 грн., які спрямовуються на погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2015 рік згідно з договором від 10.12.2014 року №2171/15-ТЕ-41.

Згідно з банківською випискою по рахунках ТОВ «Євро-реконструкція» 29/12/2015 кошти в розмірі 1 492 773,00 грн. надійшли на рахунок відповідача згідно з договором №504/375-в від 18.12.2015.

04.12.2015 року між Головним управлінням державної казначейської служби України в Чернівецькій області, Департаментом фінансів Чернівецької облдержадміністрації, Управлінням Державної казначейської служби України у Заставнівському районі, Фінансовим управлінням Заставнівської районної державної адміністрації, Заставнівським ЖЕУТВЗ, Комунальним підприємством «Чернівціводоканад», Публічним акціонерним товариством «ЕК «Житомиробленерго», Державним підприємством «Енергоринок», Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ «Укргазвидобування» був укладений Договір про організацію взаєморозрахунків №215/375-в від 04.12.2015, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" і Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення, постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 375.

За змістом вказаного договору казначейство перераховує кошти в розмірі 763 392,21 грн., які спрямовуються на погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2015 рік згідно з договором від 10.12.2014 року №2171/15-ТЕ-41.

Згідно з банківською випискою по рахунках ТОВ «Євро-реконструкція» 23/12/2015 кошти в розмірі 763 392,21 грн. надійшли на рахунок відповідача згідно з договором №215/375-в від 04.12.2015.

Таким чином, вказаними протокольними рішеннями та договорами про організацію взаєморозрахунків сторони погодили перелік установ/ підприємств/організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами спільних протокольних рішень та договорів про організацію взаєморозрахунків, та в подальшому на виконання вищезазначених спільних протокольних рішень та договорів про організацію взаєморозрахунків відповідачем було здійснено погашення заборгованості за поставлений природний газ.

Факт перерахування грошових коштів за зазначеними протокольними рішеннями та договорами про організацію взаєморозрахунків підтверджується наявними в матеріалах справи виписками банку та сторонами не заперечувався.

Окрім того, у вказаних протокольних рішеннях та договорах про організацію взаєморозрахунків сторони передбачили порядок і строки проведення розрахунків та визначили, що всі учасники розрахунків не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти наступному учаснику розрахунків/до загального фонду Держбюджету України тощо.

При цьому кожне спільне протокольне рішення, договір про організацію взаєморозрахунків і платіжні доручення про перерахування відповідачем позивачу отриманих як вартість пільг та субсидій населенню коштів вказують, що такі розрахунки між сторонами здійснювалися в межах спірного Договору купівлі-продажу природного газу від 10.12.2014 року №2171/15-ТЕ-41 та є одночасно процедурою погашення зобов'язань відповідача з оплати вартості поставленого природного газу у визначеному місяці в розмірі отриманих по спільному протокольному рішенню та договору про організацію взаєморозрахунків сум пільг та субсидій населенню.

Підписання сторонами спільних протокольних рішень, договорів і виконання їх положень, а також положень постанови КМ України № 20 і порядку, затвердженого наказом № 55/57/43 засвідчує, що сторони фактично погодились, що оплата поставленого природного газу за договором підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення та договору про організацію взаєморозрахунків з новим строком виконання грошових зобов'язань.

Таким чином передбачалося не тільки надання коштів на погашення заборгованості відповідача, але також змінювалися порядок і строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі спірного Договору купівлі - продажу природного газу від 10.12.2014 року №2171/15-ТЕ-41.

Отже, за висновками суду, уклавши спільні протокольні рішення та договори про організацію взаєморозрахунків сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за спожитий природний газ, поставлений відповідно до Договору купівлі - продажу природного газу від 10.12.2014 року №2171/15-ТЕ-41, на суму 44 031 259,90 грн.

Проте така зміна порядку і строку проведення розрахунків за природний газ стосується виключно тієї заборгованості, яка була предметом укладених спільних протокольних рішень та договорів про організацію взаєморозрахунків.

Як свідчать виписки з особового рахунку відповідача, та визнано сторонами в судових засіданнях, сума коштів у розмірі 44 031 259,90 грн. була сплачена відповідачем на змінених умовах на підставі протокольних рішень та договорів про організацію взаєморозрахунків, решта вартості спожитого природного газу на суму 87 143 354,88 грн. сплачена ТОВ «Євро-Реконструкція» на користь ПАТ НАК «Нафтогаз» власними коштами.

Порушенням зобов'язання відповідно до статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом приписів статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності) якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд зазначає, що правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 9 названого Кодексу законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Відповідні особливості щодо наслідків порушення грошових зобов'язань у зазначеній сфері визначено статтями 229-232, 234, 343 Господарського кодексу України та нормами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Так, виходячи з положень ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.1 ст. 546, ст. 547 Цивільного кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу).

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

?Згідно з п. 7.2 Договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього Договору, згідно якого оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу, покупець зобов'язується сплатити крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання щодо оплати за поставлений природний газ у термін, визначений умовами Договору позивачем, згідно з оновленим розрахунком штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань, позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення пеню в сумі 5044 706,88 грн. за період з 15.02.2015 по 14.12.2015, 3 % річних в сумі 478 607,68 грн. за період з 15.02.2015 по 19.04.2016, втрати від інфляції в сумі 1 208 626,34 грн. за період з 15.06.2015 по 31.03.2016, які він просив стягнути з відповідача відповідно до наданих розрахунків.

Згідно п.1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі - Постанова № 14) з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Як зазначалось судом вище, умовами вказаних договорів про організацію взаєморозрахунків та спільних протокольних рішень сторонами було змінено порядок і строки проведення розрахунків за отриманий природний газ по Договору від 10.12.2014 року №2171/15-ТЕ-41 купівлі-продажу природного газу.

При цьому для застосування санкцій, передбачених п.п.7.2 п.7.2 спірного Договору, та наслідків за порушення грошового зобов'язання у вигляді нарахування процентів річних та втрат від інфляції, визначених ч. 2 статті 625 ЦК України, необхідно щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених спільними протокольними рішеннями та договорами про організацію взаєморозрахунків - щодо заборгованості в сумі 44031259,90 грн., яка була предметом вказаних правочинів.

Окрім цього відповідно до пункту 16 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання Договору(рів) вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета Договору.

Тобто з огляду на вищевикладене за висновками суду підстави для стягнення пені, передбаченої п. 7.2 Договору, та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на змінену суму зобов'язання в розмірі 44 031 259,90 грн. відсутні саме з дати укладення відповідних правочинів щодо зміни строків і порядку розрахунків за спірним Договором.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16.09.2014р. у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012, від 09.09.14 р. у справі №3-101гс14, від 16.09.14р. у справі №3-111гс14, у справі № 924/406/14 від 07.10.15 р.

При цьому нарахування на суму заборгованості, яка була погашена відповідачем на підставі спільних протокольних рішень та договорів про організацію взаєморозрахунків, позивачем не здійснювались.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги відсутність підстав для застосування штрафних санкцій у вигляді пені та наслідків прострочення виконання грошового зобов'язання, передбачених ст. 625 ЦК України, на суми заборгованості зі зміненим строком і порядком оплати з моменту укладення відповідних протокольних рішень та договорів про організацію взаєморозрахунків (окремо щодо кожної визначеної суми), оскільки тільки з такої дати було визначено послідовність виконання сторонами протокольних рішень та договорів в частині проведення взаєморозрахунків, відповідно, суд дійшов висновку про відсутність вини відповідача у простроченні оплати природного газу за Договором від 10.12.2014 року №2171/15-ТЕ-41 купівлі-продажу природного газу протягом періоду, що слідує після укладення останніх.

В свою чергу суд зазначає про правомірність нарахування пені, процентів річних та втрат від інфляції на суми заборгованості, в т.ч. щодо яких змінено порядок і строк оплати, в період відсутності домовленостей щодо послідовності перерахування оплати за поставлений відповідачу природний газ, та можливість стягнення таких нарахувань.

Зокрема, наявними матеріалами справи підтверджується, що відповідач допустив прострочення виконання зобов'язань, за якими порядок та строки проведення розрахунків не змінювалися, що свідчить про наявність порушення строків виконання зобов'язань у сумі, яка не входила в предмет регулювання договорів про організацію взаєморозрахунків та спільних протокольних рішень.

За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення пені, відсотків річних та інфляційних нарахувань, враховуючи те, що позивачем невірно визначений початок періоду прострочення зобов'язань за травень 2015 р. (15.06.2015 замість 16.06.2016, оскільки 14-те число червня місяця 2015 року припало на суботу - вихідний день) та, відповідно, нарахування пені, процентів річних та втрат від інфляції, судом встановлено, що розмір пені та відсотків річних, перерахований судом у відповідності до вимог цивільного законодавства та положень Договору, враховуючи приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України, в межах визначеного судом періоду становить 477 464,75 грн. процентів річних та 5 013 139,31 грн. пені, а отже є меншим, ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем, позовні вимоги в частині стягнення пені та процентів річних підлягають частковому задоволенню в сумах, визначених судом, а саме 5 013 139,31 грн. пені та 477 464,75 грн. процентів річних відповідно.

Крім того, згідно п. 3 Постанови № 14 інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97 р. при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Згідно п. 3 Постанови № 14 інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 1.9. Постанови № 14 день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Згідно листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97 р. при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Розмір інфляційних нарахувань, заявлених до стягнення позивачем, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства, становить 606 047,05 грн., а отже є меншим, ніж заявлено до стягнення позивачем, тому позовні вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату поставленого природного газу підлягають частковому задоволенню в сумі 606 047,05 грн., тобто в розмірі, визначеному судом.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з того, що позов частково доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" (01011, м. Київ, вул. П.Мирного, 28, офіс 20, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01601, м.Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 5 013 139 (п'ять мільйонів тринадцять тисяч сто тридцять дев'ять) грн. 31 коп. пені, 477 464 (чотириста сімдесят сім тисяч чотириста шістдесят чотири) грн. 75 коп. процентів річних, 606 047 (шістсот шість тисяч сорок сім) грн. 05 коп. втрат від інфляції та 91 449 (дев'яносто одну тисячу чотириста сорок дев'ять) грн. 76 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В задоволенні решти позовних вимоги відмовити.

Повний текст рішення складений та підписаний 04 січня 2017 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через господарський суд міста Києва протягом 10 днів з дня складання та підписання повного тексту рішення.

Суддя А.М.Селівон