ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.11.2016 Справа № 905/79/16

Господарський суд Донецької області у складі: головуючого судді Шилової О.М.,

суддів Сажневої М.В., Ніколаєвої Л.В.

при секретарі судового засідання Кащеєві А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа, м.Маріуполь Донецької області

про: стягнення 96143369,29грн. основного боргу, 23136495,84грн. пені, 18075104,61грн. інфляційних втрат, 1261427,38грн. 3% річних

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.№14-81 від 25.04.2016р.,

від відповідача: не викликався.

У судових засіданнях оголошувались

перерви з 02.032016р. до 22.03.2016р.,

з 17.05.2016р. до 30.05.2016р.

з 30.05.2016р. до 14.06.2016р. та

з 27.09.2016р. до 15.11.2016р.

згідно зі ст.77 ГПК України.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

28.11.2016р. з 12-50год. до 12-55год.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа, м.Маріуполь про стягнення 96143369,29грн. основного боргу, 23136495,84грн. пені, 18075104,61грн. інфляційних втрат, 1261427,38грн. 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на Договір купівлі-продажу природного газу №1243/15-ТЕ-6 від 18.12.2014р., акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р., 28.02.2015р., 31.03.2015р., 30.04.2015р., 31.05.2015р., 30.06.2015р., 31.07.2015р., 31.08.2015р. тощо.

До позову додає розрахунок сум основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних нарахувань (т.1, а.с.8-13).

Протягом розгляду справи позивач надав суду:

1) з супровідним листом б/н від 02.03.2016р. зокрема, «Сальдо» та «Операції» по Комунальному комерційному підприємству Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа з 01.01.2015р. по 31.01.2016р. (т.1, а.с.166-180);

2) з супровідним листом б/н від 22.03.2016р., в якому просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення пені, зокрема, копії власної проміжної фінансової звітності (т.1, а.с.208-220);

3) заперечення вх.№16786/16 від 30.05.2016р. проти застосування мораторію на нарахування пені до спірних правовідносин (т.2, а.с.24-25);

4) з супровідним листом б/н від 19.07.2016р. «Сальдо» та «Операції» по ККП Маріупольтепломережа за Договором №1243/15-ТЕ-6 станом на 31.05.2016р. (т.2, а.с.45-50);

5) з супровідним листом б/н від 27.09.2016р. довідку б/н від 27.09.2016р. про стан заборгованості за Договором №1243/15-ТЕ-6 станом на 23.09.2016р. (т.2, а.с.68-69);

6) з супровідним листом б/н від 28.11.2016р. довідку б/н, б/д про стан заборгованості за Договором №1243/15-ТЕ-6 станом на 25.11.2016р. (т.2, а.с.82-83).

Протягом розгляду справи відповідач надав суду:

1) з клопотанням б/н від 29.02.2016р. відзив №155/01 від 26.02.2016р. з додатками, копії документів на підтвердження свого правого статусу та здійснених оплат боргу, що виник у спірний період (т.1, а.с.56-164);

2) з клопотанням б/н від 17.03.2016р. зокрема, Інформацію №184/01 від 17.03.2016р. про стан заборгованості, Інформацію №185/01 від 17.03.2016р. про дати здійснення оплат, копії Спільних протокольних рішень №2698 від 14.12.2015р. та №63 від 19.01.2016р. зі зведеними реєстрами актів звіряння (т.1, а.с.187-203);

3) пояснення №336/01 від 12.05.2016р. з додатком, в яких з посиланням на дію з 07.02.2015р. мораторію просив суд відмовити у стягненні пені (т.1, а.с.236-241);

4) пояснення №327/01 від 10.05.2016р. щодо розбіжностей в розмірі суми основного боргу за січень серпень 2015 року за Договором №1243/15-ТЕ-6 від 18.12.2014р. в обліку сторін з доданими копіями акту звірки розрахунків станом на 31.03.2016р., Спільного протокольного рішення №424 від 12.02.2016р. зі зведеним реєстром актів звіряння (т.2, а.с.1-15);

5) з клопотанням №463/01 від 07.09.2016р. зокрема, Інформацію №462с/01 від 07.09.2016р. про стан заборгованості (т.2, а.с.56-58);

6) додаткові пояснення №500/01 від 06.10.2016р. щодо правомірності нарахування пені, в яких просив суд повністю відмовити у стягненні пені (т.2, а.с.74-75).

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 28.03.2016р. визначено склад судової колегії для подальшого розгляду справи №905/79/16 (т.1, а.с.229, 230). Протягом розгляду спору колегіальний склад суду неодноразово змінювався. Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.09.2016р. визначений наступний склад колегії для розгляду справи №905/79/16: ОСОБА_2 головуючий суддя, судді Ніколаєва Л.В., Сажнева М.В. (т.2, а.с.66, 67).

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 34, 43 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

18.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (Продавець, позивач) та Комунальним комерційним підприємством Маріупольтепломережа (Покупець, відповідач) був укладений Договір купівлі-продажу природного газу №1243/15-ТЕ-6 (далі Договір або Договір №1243/15-ТЕ-6, т.1, а.с.14-19).

Відповідно до п.1.1. Договору Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець прийняти та оплатити цей природний газ на умовах Договору.

Згідно з п.1.2. Договору газ, що продається за Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Продавець передає Покупцеві з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. газ обсягом до 153262400куб.м. (п.2.1.Договору).

Відповідно до п.6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також Договором (п.7.1. Договору).

Відповідно до п.7.2. Договору у разі невиконання Покупцем умов п.6.1 Договору він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Сторони домовились про те, що строк, в межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у пять років (п.9.3. Договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11. Договору).

Договір підписаний без зауважень представниками обох сторін та скріплений їхніми печатками.

З актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р., 28.02.2015р., 31.03.2015р., 30.04.2015р., 31.05.2015р., 30.06.2015р., 31.07.2015р., 31.08.2015р. (т.1, а.с.20-27) вбачається, що відповідач прийняв від позивача у січні серпні 2015 року природний газ на підставі Договору в загальному обсязі 65056529куб.м. на загальну суму 106508319,32грн.

Акти підписані без зауважень і скріплені печатками Продавця, Покупця та Газорозподільної організації.

Отже, позивач свої зобовязання за Договором у січні серпні 2015 року виконав належним чином.

В поданій 25.12.2015р. (т.1, а.с.53) позовній заяві №14/2-1996в від 25.12.2015р. позивач стверджував, що у відповідача за зобовязаннями січня серпня 2015 року станом на 25.09.2015р. існувала заборгованість за поставлений на підставі Договору природний газ в сумі 96143369,29грн. (т.1, а.с.4). На часткове підтвердження вказаного позивач додав до позову «Сальдо» та «Операції» по підприємству Комунальне комерційне підприємство Маріупольтепломережа за період 01.01.2015р. 31.08.2015р. (т.1, а.с.29, 30-32). При цьому в доданому до позову «Розрахунку штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних ККП Маріупольтепломережа за період з січня по серпень 2015 року станом на 25.09.2015р.» (т.1, а.с.8-13) позивачем не був відображений отриманий ним 25.09.2015р. платіж в сумі 99,40грн. (т.1, а.с.127, 175).

Відповідач у відзиві №155/01 від 26.02.2016р. на позовну заяву (т.1, а.с.57-62) зазначив, що до подання позову частково оплатив отриманий у січні серпні 2015 року природний газ. На підтвердження викладеного надав суду картку рахунку №631 (контрагент НАК Нафтогаз України, договір №1243/15-ТЕ) за період 01.01.2015р. 26.02.2016р. (т.1, а.с.108-132) та копії Спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №2698 від 14.12.2015р. на суму 11391029,74грн. (з яких 2276678,22грн. перераховано згідно з договором №1243/15-ТЕ-6) і зведеного реєстру актів звіряння до нього, банківської виписки, меморіальних ордерів і платіжного доручення №13 від 16.12.2015р. (т.1, а.с.135-158, 190-192).

З наданих відповідачем документів вбачається, що всього за період 25.09.2015р. 16.12.2015р. ним було здійснено оплат за Договором на суму 2296338,98грн.; протягом 17.12.2015р. 24.12.2015р. оплати відповідачем не здійснювались.

Крім того, на підтвердження часткової оплати боргу за Договором протягом розгляду справи відповідач надав суду копії: Договору №667/375-в від 24.12.2015р. про організацію взаєморозрахунків на суму 48461447грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №375 (т.1, а.с.70-71) та платіжного доручення №2 від 29.12.2015р. на суму 48461447грн. (т.1, а.с.159); меморіальних ордерів на загальну суму 40684,43грн. (т.1, а.с.161-164); Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №63 від 19.01.2016р. на суму 19195293,67грн., №424 від 12.02.2016р. на суму 19286934,95грн. зі зведеними реєстрами актів звіряння (т.1, а.с.190-195; т.2, а.с.12-14) та платіжних доручень №1 від 25.01.2016р. на суму 19195293,67грн., №2 від 29.03.2016р. на суму 19286934,95грн. (т.1, а.с.160; т.2, а.с.15).

Всього після подання позову відповідачем було здійснено оплат за Договором на суму 86984360,05грн.

Згідно з наданою позивачем ОСОБА_3 б/н б/д заборгованість Комунального комерційного підприємства Маріупольтепломережа за період споживання природного газу з січня по серпень 2015 року по Договору купівлі-продажу природного газу №1243/15-ТЕ-6 від 18.12.2014р. станом на 25.11.2016р. становить 6862669,26грн. (т.2, а.с.83). Вказаний розмір заборгованості підтверджений відповідачем в довідці №462с/01 від 07.09.2016р. (т.2, а.с.57).

З урахуванням викладеного суд приходить до висновків, що:

1) у стягненні 2296338,98грн. основного боргу за період січень 2015 року слід відмовити у звязку з його оплатою до звернення позивача до суду з даним позовом; крім того, ціну позову завищено на 1грн. в результаті арифметичної помилки позивача. Таким чином, всього суд відмовляє у стягненні 2296339,98грн. основного боргу;

2) провадження у справі в частині стягнення 86984360,05грн. основного боргу за період січень червень і частково за липень 2015 року підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України (у зв'язку з відсутністю предмета спору);

3) відповідач порушив умови Договору, вимоги ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу (далі ЦК) України та ст.193 Господарського кодексу (далі ГК) України, і позовна вимога в частині стягнення 6862669,26грн. основного боргу за отриманий ним у липні серпні 2015 року природний газ є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе за п.6.1, п.7.2 Договору зобовязань та на підставі приписів ст.625 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача 23136495,84грн. пені, 18075104,61грн. інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 1261427,38грн., що нараховані за зобовязаннями січня серпня 2015 року.

Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та основними засадами зобовязальних правовідносин (у тому числі засадами виконання зобовязання) є справедливість, добросовісність та розумність.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення:

- пені в сумі 23136495,84грн. за загальний період 15.02.2015р. 25.09.2015р., нарахованої за несвоєчасну оплату поставленого у січні серпні 2015 року природного газу,

- 18075104,61грн. інфляційних втрат за загальний період лютий червень 2015 року, нарахованих за несвоєчасну оплату поставленого у січні травні 2015 року природного газу та

- 3% річних у розмірі 1258261,58грн. за загальний період 15.02.2015р. 25.09.2015р., нарахованих за несвоєчасну оплату поставленого у січні липні 2015 року природного газу, врахувавши наступні обставини.

1) Нарахування пені за період 15.02.2015р. 25.09.2015р. суперечить вимогам ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси», якою до завершення антитерористичної операції встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції. Закон набрав чинності 07.02.2015р.

Так, метою діяльності Комунального комерційного підприємства Маріупольтепломережа є надання послуг з теплопостачання (централізованого опалення), централізованого гарячого водопостачання (п.2.1. Статуту відповідача т.1, а.с.104), а з п.1.2. Договору (т.1, а.с.14) вбачається, що газ, який постачався за Договором, міг бути використаний відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням. Таким чином, Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа споживало природний газ як виконавець/виробник житлово-комунальних послуг.

З п.12. Договору (т.1, а.с.19) та п.1.1., п.1.9. Статуту відповідача (т.1, а.с.103) вбачається, що відповідач надавав такі послуги в місці свого фактичного розташування м.Маріуполь Донецької області, яке і на момент укладення Договору, і на дату винесення даного рішення є місцем державної реєстрації відповідача.

Через наявність великої кількості відповідних новин, офіційних заяв і повідомлень (зокрема, Штабу АТО, Штабу антитерористичного центру при Службі безпеки України) в засобах масової інформації і мережі Інтернет та з урахуванням приписів ч.2 ст.35 ГПК України суд визнає інформацію про проведення АТО в безпосередній близькості від м.Маріуполь та на його території загальновідомою.

Відповідно до Наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/а від 07.10.2014р. «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» територія Донецької області віднесена до районів проведення антитерористичної операції. Отже, у спірний період відповідач надавав житлово-комунальні послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Позивач у запереченнях вх.№16786/16 від 30.05.2016р. (т.2, а.с.24-25) зазначив, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не є «енергопостачальною компанією», а тому норми Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6 Статуту позивача (т.1, а.с.37-38) предметом діяльності Компанії є, зокрема: видобування нафти і природного газу, газу (метану) вугільних родовищ; постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ, постачання нафти, скрапленого газу та газового конденсату.

Відповідно до п.2 ст.1 Постанови Кабінету Міністрів України №705 від 25.07.2012р. "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" гарантованим постачальником природного газу для підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". В свою чергу, природний газ є енергетичним ресурсом, а отже, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у відносинах з Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа, що виникли на підставі Договору купівлі-продажу природного газу №1243/15-ТЕ-6 від 18.12.2014р., є енергопостачальною компанією.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що на правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, розповсюджується дія зазначеного вище мораторію.

2) 24.12.2015р. на виконання п.16 ст.14, ст.32 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік та Постанови Кабінету Міністрів України №375 від 04.06.2015р. був укладений багатосторонній договір №667/375-в про організацію взаєморозрахунків за субвенцією з Державного бюджету місцевим бюджетам (т.1, а.с.70-71). Зазначеним договором був встановлений порядок проведення взаєморозрахунків між сторонами на суму 48461447грн., в тому числі між позивачем та відповідачем для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2015 рік згідно з Договором №1243/15-ТЕ-6 від 18.12.2014р. Багатосторонній договір №667/375-в від 24.12.2015р. був своєчасно виконаний сторонами, що підтверджується копією платіжного доручення №2 від 29.12.2015р. на суму 48461447грн. (т.1, а.с.159).

Правова позиція щодо цієї частини спірних правовідносин викладена у постановах Верховного суду України від 09.09.2014р. у справі №3-105гс14, від 30.09.2014р. у справі №922/2339/13, від 25.03.2015р. у справі №924/1265/13 та інших, в яких зазначено про відсутність в аналогічних правовідносинах підстав для стягнення пені, передбаченої договором поставки природного газу, та застосування наслідків порушення грошового зобовязання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за поставлений природний газ.

Отже, пеня, річні та інфляційні на погашену за рахунок субвенції з Державного бюджету заборгованість Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа в сумі 48461447грн. нарахуванню не підлягають.

При цьому суд звертає увагу на те, що виділення коштів з державного бюджету відбувалось на погашення заборгованості за Договором №1243/15-ТЕ-6 від 18.12.2014р. в цілому, а не за конкретний місяць чи період, про що зазначено й у відзиві відповідача №155/01 від 26.02.2016р. (т.1. а.с.58). Копію відзиву №155/01 від 26.02.2016р. отримано представником позивача в судовому засіданні 02.03.2016р. (т.1. а.с.57), однак позивач не скористався своїм правом згідно ст.22 ГПК України і пояснень про порядок зарахування отриманих на підставі багатостороннього договору №667/375-в коштів до винесення рішення суду не надав.

3) Заборгованість за природний газ за Договором №1243/15-ТЕ-6 також погашалась за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету (субвенцій), перерахованих на підставі Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №2698 від 14.12.2015р., №63 від 19.01.2016р. та №424 від 12.02.2016р. (далі Спільні протокольні рішення, т.1, а.с.190-192, 193-195; т.2, а.с.12-14).

За п.1 та п.3 Спільних протокольних рішень вони складені відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. «Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» та згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/688. Положеннями п.2. Спільних протокольних рішень погоджені переліки учасників розрахунків (серед яких позивач і відповідач у даній справі) та послідовність проведення розрахунків. Спільні протокольні рішення набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами і діють до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.5.2.).

З документів, наявних у справі та досліджених у даному рішенні під час встановлення суми основного боргу, що підлягає стягненню з відповідача (т.1, а.с.158, 160, 190-192, 193-195; т.2, а.с.12-15), судом встановлено, що на підставі Спільних протокольних рішень здійснені часткові оплати за спожитий за Договором №1243/15-ТЕ-6 природний газ на загальну суму 40758906,84грн. (платіжні доручення №13 від 16.12.2015р. на суму 2276678,22грн., №1 від 25.01.2016р. на суму 19195293,67грн. оплачене казначейською службою 15.02.2016р. та №2 від 29.03.2016р. на суму 19286934,95грн.).

Судом також встановлено, що кошти перерахованих на підставі Спільних протокольних рішень субвенцій були зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за природний газ, що є предметом розгляду у даній справі (січень серпень 2015 року), оскільки згідно з довідками б/н від 27.09.2016р. та б/н, б/д про стан заборгованості за Договором №1243/15-ТЕ-6 станом на 23.09.2016р. і на 25.11.2016р. відповідно (т.2, а.с.69, 83) позивач зменшив у своєму бухгалтерському обліку заборгованість відповідача на зазначені суми субвенцій.

Отже, виконання Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа зобов'язань за Договором №1243/15-ТЕ-6 на загальну суму 40758906,84грн. невід'ємно пов'язане з виконанням перелічених у Спільних протокольних рішеннях спеціальних нормативно-правових актів щодо необхідності проведення взаєморозрахунків відповідача з Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за рахунок субвенцій з Державного бюджету у звязку з наданням населенню пільг, субсидій і компенсацій.

З акту звірки розрахунків станом на 31.03.2016р. (т.2, а.с.3-7) вбачається, що після надходження субвенцій на свій рахунок позивач вважав заборгованість відповідача за природний газ на відповідну суму погашеною.

Отже, суд вважає, що погодившись здійснити взаєморозрахунки за Договором №1243/15-ТЕ-6 за рахунок коштів, виділених з Державного бюджету для надання пільг, субсидій та компенсацій населенню за спрощеною процедурою (на підставі Спільних протокольних рішень), Продавець (позивач) та Покупець (відповідач) змінили порядок проведення розрахунків, організувавши їх відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. Спільні протокольні рішення були виконані, кошти Державного бюджету на погашення заборгованості відповідача за Договором №1243/15-ТЕ-6 зараховані на рахунок позивача.

Таким чином, враховуючи висновки Верховного Суду України, а також правову позицію, викладену у постанові Вищого господарського суду від 11.11.2015р. у справі №914/1171/15 щодо стягнення пені та застосування у подібних правовідносинах ч.2 ст.625 ЦК України, не підлягають нарахуванню пеня, річні та інфляційні на заборгованість Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа за поставлений газ в загальній сумі 40758906,84грн., погашену за рахунок субвенцій з коштів загального фонду Державного бюджету.

4) Позивачем не доведено порядок нарахування і розмір річних та інфляційних на суму заборгованості за природний газ з періодом виникнення січень липень 2015 року, які підлягають стягненню за прострочення оплат за Договором №1243/15-ТЕ-6, здійснених відповідачем за рахунок власних коштів, а також нарахованих на суму боргу, що залишається несплаченою на момент винесення даного рішення.

При цьому з урахуванням положень п.9.3 Договору №1243/15-ТЕ-6 позивач після здійснення належного розрахунку річних та інфляційних не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом.

Водночас судом встановлено, що до виконання зобовязання з оплати за поставлений у серпні 2015 року природний газ Покупець на момент винесення даного рішення взагалі не приступив, чим порушив вимоги ст.ст.525, 526, 530 ЦК України та ст.193 ГК України щодо обовязковості виконання зобовязання належним чином відповідно до умов договору та у строк, встановлений у зобовязанні.

З огляду на викладене а також те, що у суду не виникає питань до розрахунку позовних вимог в цій частині, стягненню на користь позивача підлягають 3% річних у розмірі 3165,80грн., нараховані на борг за серпень 2015 року за період 15. 25.09.2015р.

Судові витрати покладаються на сторони відповідно до приписів абз.3 ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України, а в частині вимог про стягнення 48461447грн. основного боргу на позивача на підставі приписів ч.2 ст.49 вказаного кодексу з урахуванням наступного.

Зазначена сума боргу була перерахована на підставі укладеного 24.12.2015р. Багатостороннього договору №667/375-в про організацію взаєморозрахунків за субвенцією з Державного бюджету місцевим бюджетам (т.1, а.с.70-71). При цьому відповідно до п.16 Багатостороннього договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами; дата і номер договору встановлюються після його підписання сторонами. Таким чином, станом на 24.12.2015р. Багатосторонній договір вже був підписаний всіма учасниками взаєморозрахунків, і про існування вказаного договору позивачу було відомо. Позов подано днем пізніше 25.12.2015р. (т.1, а.с.53). За умовою підп.2 п.13 Багатостороннього договору з метою його виконання сторони (у тому числі й позивач) зобовязались не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору. Отже, суд вважає, що в частині стягнення 48461447грн. основного боргу спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій позивача та покладає на останнього судовий збір за заявлення вказаної частини вимог.

На підставі ст.129 Конституції України; ст.ст.3, 6, 509, 525, 526, 530, 625, 627 Цивільного кодексу України; ст.193 Господарського кодексу України; Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р.; п.2 ст.1 Постанови Кабінету Міністрів України №705 від 25.07.2012р. "Про визначення гарантованих постачальників природного газу"; Наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/а від 07.10.2014р. «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення»; керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33, 34, 35, 43, 44, 49, п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст.82-85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа, м.Маріуполь Донецької області про стягнення 96143369,29грн. основного боргу, 23136495,84грн. пені, 18075104,61грн. інфляційних втрат, 1261427,38грн. 3% річних задовольнити частково.

Провадження у справі в частині стягнення 86984360,05грн. основного боргу припинити у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Стягнути з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради Маріупольтепломережа (87534, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Гризодубової, 1; Ідентифікаційний код 33760279) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6; Ідентифікаційний код 20077,26грн основного боргу, 3165,80грн. 3% річних та 59815,98грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 28.11.2016р. оголошено та підписано вступну і резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.01.2017р.

Головуючий суддя О.М. Шилова

Суддя М.В. Сажнева

Суддя Л.В. Ніколаєва

надруковано 3 прим.:

1 до справи, 2 сторонам