РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14603/16 30.11.16 р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА

КОРПОРЕЙШН"

до 1) Приватного акціонерного товариства "Київстар"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕК ЮЕЙ"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2: 1) Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних

прав"

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "Будинок культури"

про стягнення 43 500,00 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Ясінська Н.В. - директор;

Закордонець М.М. за довіреністю № б/н від 01.06.2016 р.;

Макашов В.В. за довіреністю № б/н від 30.06.2016 р.;

від відповідача-1: Дубко Р.В. за довіреністю № 259 від 23.03.2016 р.;

від відповідача-2: Ярощук П.А. - директор.

від третьої особи-1: Мельник В.А. за довіреністю № 60 від 26.05.2016 р.;

від третьої особи-2: Царик О.П. за довіреністю № б/н від 10.10.2016 р.;

від третьої особи-3: Коновалова Г.В. за довіреністю № б/н від 29.11.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні судді господарського суду міста Києва Прокопенко Л.В. перебувала справа № 910/14603/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" до Приватного акціонерного товариства "Київстар" про стягнення 43 500,00 грн.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва № 04-23/1996 від 28.09.2016 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку зі звільненням судді Прокопенко Л.В.

У результаті здійсненого повторного автоматичного розподілу справу передано для розгляду Зеленіній Н.І.

Ухвалою суду від 29.09.2016 р. справу № 910/14603/16 прийнято до свого провадження суддею Зеленіною Н.І., розгляд справи призначено на 18.10.2016 р.

17.10.2016 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача.

18.10.2016 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення.

У судовому засіданні 18.10.2016 р. представник позивача подала клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні подала клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача.

Ухвалою суду від 18.10.2016 р. залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕК ЮЕЙ" у якості іншого відповідача, розгляд справи відкладено на 15.11.2016 р.

26.10.2016 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

11.11.2016 р. через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповіда-2.

11.11.2016 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення.

15.11.2016 р. через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок культури" надійшло клопотання про залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів.

15.11.2016 р. через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК" надійшло клопотання про залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів.

У судовому засіданні представник позивача подала клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник відповідача-2 подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 15.11.2016 р. представник відповідача-1 подала відзив на позовну заяву та клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

Ухвалою від 15.11.2016 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, залучено до участі у справі Державну організацію "Українське агентство з авторських та суміжних прав" та Товариство з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК" у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2; залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Будинок культури" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів; та відкладено розгляд справи на 30.11.2016 р.

21.11.2016 р. від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

24.11.2016 р. від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

29.11.2016 р. від ТОВ "УМИГ МЬЮЗІК" надійшли письмові пояснення по справі.

30.11.2016 р. від відповідача-2 надійшли пояснення по справі та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 30.11.2016 р. представник відповідача-1 подала письмові пояснення.

Представник ТОВ "Будинок культури" у судовому засіданні подала пояснення по справі.

У судовому засіданні 30.11.2016 р. представники позивача підтримали позовні вимоги.

Представники відповідачів та третіх осіб проти позову заперечили.

У судовому засіданні 30.11.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.03.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН» (позивач, видавництво) та громадянкою Російської Федерації ОСОБА_13 (правовласник) укладено Договір про передачу виключних майнових авторських прав на отримання авторської винагороди №75-01/03/15 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору правовласник на строк і в межах території передає видавництву виключне майнове авторське право на отримання 50% від суми авторської винагороди за використання третіми особами творів способами, передбаченими п. 1.1.1 - 1.1.15 Договору, перелік яких затверджується Сторонами у відповідних додатках до даного Договору, а видавництво приймає вказане право та зобов'язується сплачувати правовласнику винагороду (надалі - Роялті).

Додатком № 2 до Договору сторони погодили, що у відповідності до умов Договору правовласник передає видавництву виключні майнові авторські права на нижченаведені твори, відео кліпи, а також виключні майнові суміжні права на їх виконання і фонограми, що передбачає можливість використовувати, дозволяти або перешкоджати неправомірному використанню (в тому числі забороняти третім особам використовувати) творів, виконань, фонограм способами, передбаченими п. 2 даного Додатку (п. 1. Додатку №2 до Договору).

Відповідно до Додатку №2 до Договору, позивач отримав права, зокрема, на твір «ІНФОРМАЦІЯ_1», автор музики та слів ОСОБА_13

Так, у відповідності до п. 2.1 Договору, Позивачеві належать виключне право на отримання 50% від суми авторської винагороди за використання Твору «ІНФОРМАЦІЯ_1», в тому числі, способом розповсюдження Творів в будь-якій формі (п. 1.1.5).

Статтею 1108 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

Згідно зі ст. 1109 цього ж Кодексу, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Таким чином, позивач відповідно до укладеного договору набув право на отримання 50% винагороди за використання третіми особами на території України твору «ІНФОРМАЦІЯ_1», автом музики та слів ОСОБА_13

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Як зазначає позивач, Приватним акціонерним товариством "КИЇВСТАР" (відповідач-1) було незаконно використано, без виплати винагороди,шляхом розповсюдження об'єкт авторського права - музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» у форматі Мобільного контенту у формі послуги «Ді - Джингл» через Інтернет на сайті http://465.ua/.

Факт використання зазначеного твору 29.06.2016 р. зафіксовано позивачем шляхом скачування твору із сайту відповідача та замовлення послуги «Ді - Джингл» - мелодія замість гудка, яка надає можливість абонентам відповідача прослухати мелодії онлайн на сайті та/або замовити їх у формі мобільного контенту на свій мобільний телефон.

Використання твору підтверджується відповідним відеозаписом, Актом огляду сайту, роздруківкою деталізації нарахувань по абонентському номеру, які суд визнав належними і допустимими доказами у даній справі.

Відповідачі, заперечуючи проти позову, зазначають, зокрема, що твір використовувався не ПрАТ «Київстар», а Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕК ЮЕЙ" (відповідач-2), який набув право на використання твору на підставі укладених договорів із Державною організацією "Українське агентство з авторських та суміжних прав" і Товариством з обмеженою відповідальністю "УМИГ МЬЮЗІК".

У свою чергу, ТОВ "УМИГ МЬЮЗІК" отримало права на твір та виконання на підставі укладеного із Товариством з обмеженою відповідальністю "Будинок культури" договору.

Дослідивши матеріали справи, суд погоджується із тим, що належними і допустимими доказами у справі підтверджується отримання відповідачем-2 - ТОВ "ІНТЕК ЮЕЙ", прав на використання твору.

Проте, суд не приймає доводи відповідачів про те, що використання твору у формі послуги «Ді - Джингл» через Інтернет на сайті http://465.ua/ здійснювалось відповідачем-2.

Як підтверджується сторонами та неодноразово встановлювалось судами при розгляді інших справ (зокрема, справа №910/415/16), власником сайту http://465.ua/ являється ПрАТ «Київстар».

Відтак, саме ПрАТ «Київстар» несе відповідальність за використані через вказаний сайт твори.

Твердження відповідачів про те, що діяльність на зазначеному сайті здійснює ТОВ "ІНТЕК ЮЕЙ", не впливають на відповідальність власника сайту, а являються підставами для відшкодування вказаним Товариством збитків, завданих власнику сайту.

Згідно з п. 5 статті 15 Закону України «Про авторське право та суміжні права», автор (чи інша особа, яка має авторське право) має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору.

Відповідно до п. п. 2, 7 ч. 3 ст. 15 Закону виключним правом автора (чи особи, яка має авторське право) є в тому числі право на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами.

Пунктом 5 ст. 15 вказаного Закону, автор (чи інша особа, яка має авторське право), має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору.

Відповідно до статей 31, 32, 33 Закону використання творів допускається виключно на основі авторського договору з автором або іншою особою, що має авторське право, або з організацією колективного управління, яким об'єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Відповідно до ст. 50 Закону, порушенням авторського права є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права суб'єктів авторського права, визначені статтею 15, з урахуванням передбачених ст. ст. 21-25 цього Закону обмежень майнових прав.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про авторське право та суміжні права», розповсюдження об'єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об'єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об'єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором; контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

У пункті 28 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» зазначено, що з огляду на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

За результатом розгляду даної справи, суд вважає за доцільне зазначити, що ПрАТ «Київстар» не надано доказів на підтвердження факту отримання прав на використання твору ні на підставі укладених договорів із правовласниками, ні на підставі укладеного договору із будь-якою організацією колективного управління.

Суд також звертає увагу відповідача-1 у даній справі на те, що згідно з підпунктом "г" ч. 1 ст. 49 Закону України «Про авторське право та суміжні права», організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 р. № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Відповідно до п. 49 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності», документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено факт порушення його виключний майнових авторських прав, пов'язаних із використанням твору «ІНФОРМАЦІЯ_1», авто тексту і музики ОСОБА_13

Проте, суд зазначає, що позивачем помилково вказано про використання такого твору як «музичного твору без тексту», оскільки наявними доказами підтверджується використання саме музичного твору із текстом.

Крім того, судом встановлено, що у даному випадку відбулось використання твору способами його відтворення, публічного сповіщення та розповсюдження.

Суд також зазначає, що у даному випадку вказані способи використання не являють собою різні види порушення, а являються одним порушенням, яке продовжувалось у часі, оскільки відтворення і сповіщення на сайті відбувалось із метою надання можливості замовити твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» у форматі Мобільного контенту у формі послуги «Ді - Джингл».

Пунктом "г" частини першої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) передбачено право суб'єкта авторського права подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Таким чином, стягнення компенсації є альтернативним видом відповідальності.

Пунктом "г" частини другої статті 52 Закону передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При цьому, чинне законодавство не містить приписів щодо безпосереднього причинного зв'язку між фактом завдання збитків та їх розміром і розміром можливої компенсації.

Так, приписи Цивільного кодексу України та Закону не ставлять розмір компенсації у залежність від кількості використаних об'єктів або їх складових частин (не містять приписів стосовно залежності розміру компенсації), а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права. Інші обставини (стосовно систематичності вчинення порушень, їх (його) обсягу, кількості неправомірно використаних об'єктів тощо), в свою чергу, повинні враховуватися судом у визначенні суми компенсації в кожному конкретному випадку, виходячи з меж, встановлених згаданою статтею 52 Закону (від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат).

Аналогічна позиція Вищого господарського суду України викладена, зокрема, в оглядовому листі № 01-06/417/2012 від 04.04.2012 р.

Таким чином, беручи до уваги зазначену позицію Вищого господарського суду України та обставини порушення відповідачем виключних майнових авторських прав, з огляду на спрямованість застосовуваних судом компенсаційних заходів на захист порушеного права, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності, розумності, суд вважає заявлені вимоги про стягнення з відповідача-1 компенсації у розмірі 14 500,00 грн., тобто у розмірі 10 мінімальних заробітних плат за допущене порушення, обґрунтованими та законними.

У зв'язку із тим, що позивачем, після залучення до участі у справі ТОВ «Інтек ЮЕЙ» у якості іншого відповідача, не заявлено позовних вимог до вказаного Товариства, провадження у справі щодо відповідача-2 підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Інші заперечення проти позову судом до уваги не приймаються у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Також, суд зазначає, що Договір про передачу виключних майнових авторських прав на отримання авторської винагороди №75-01/03/15 від 01.03.2015 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН» та громадянкою Російської Федерації ОСОБА_13, та, зокрема, додаток № 2 до нього являється чинним, у судовому порядку недійним не визнавався.

Як встановлено ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" компенсації у розмірі 14 500,00 грн. доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом порядку, а відтак, підлягають задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог до Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" належить відмовити, а провадження щодо ТОВ «ІНТЕК ЮЕЙ» підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача-1.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 43, 33, 43, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київстар" (03110, м. Київ, Червонозоряний проспект, будинок 51; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд.4-А, оф.139; ) 14 500 (чотирнадцять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. компенсації та 1 459 (одну тисячу чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 33 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог до Приватного акціонерного товариства "Київстар" відмовити.

4. Припинити провадження у справі щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕК ЮЕЙ»

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 06.12.2016 р.

Суддя Н.І. Зеленіна