РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2016Справа №910/16242/16

За позовом Приватного підприємства "БК "Білдінг 2007"

до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України

про зобов'язання вчинити дії.

Суддя Нечай О.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Ковалик В.В., за довіреністю;

від третьої особи: Квітка В.В., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва надій шли позовні вимоги Приватного підприємства "БК "Білдінг 2007" (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.09.2016 було порушено провадження у справі № 910/16242/16, розгляд справи призначено на 05.10.2016.

22.09.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 05.09.2016 про порушення провадження у справі № 910/16242/16 та документи для долучення до матеріалів справи.

05.10.2016 представник позивача у судове засідання з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 05.09.2016 позивач виконав.

05.10.2016 представник відповідача у судове засідання з'явився та подав документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 05.09.2016 про порушення провадження у справі № 910/16242/16, клопотання про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про залучення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, вимоги ухвали від 05.09.2016 відповідач виконав.

Розглянувши у судовому засіданні 05.10.2016 клопотання представника відповідача про залучення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-г) до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення зазначеного клопотання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.10.2016 розгляд справи № 910/16242/16 було відкладено до 26.10.2016 та залучено Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

26.10.2016 представник позивача у судове засідання з'явився та подав документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 05.10.2016, вимоги ухвали від 05.10.2016 позивач виконав.

26.10.2016 представник відповідача у судове засідання з'явився та подав клопотання про продовження строку розгляду спору, вимоги ухвали від 05.10.2016 відповідач не виконав.

26.10.2016 представник третьої особи у судове засідання з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 05.10.2016 третя особа не виконала.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.10.2016 строк розгляду справи № 910/16242/16 було продовжено на 15 днів, оголошено перерву у судовому засіданні до 23.11.2016.

14.11.2016 до господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва у справі № 910/16242/16 від 05.10.2016.

21.11.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

23.11.2016 представник позивача у судове засідання не з'явився.

23.11.2016 представник відповідача у судове засідання з'явився, вимоги ухвали від 05.10.2016 відповідач не виконав.

23.11.2016 представник третьої особи у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 05.10.2016 у справі № 910/16242/16 третя особа виконала.

Розглянувши у судовому засіданні 23.11.2016, клопотання представника позивача про відкладення розгляду спору, суд дійшов висновку про необхідність його задоволення.

Враховуючи нез'явлення представників позивача та третьої особи та необхідність витребування у позивача нових доказів, розгляд справи відкладено на 07.12.2016.

У судове засідання 07.12.2016 представник позивача не з'явився.

Представник відповідача у судове засідання 07.12.2016 з'явився, надав свої пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи у судове засідання 07.12.2016 з'явився, надав свої пояснення по суті спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

06.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (далі - продавець, відповідач) та Приватним підприємством «БК «Білдінг 2007» (далі - покупець, позивач) було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, що продане на аукціоні, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за номером 438 (далі - Договір), за умовами якого продавець передає у власність, а покупець приймає у власність відділення банку літ. А, загальною площею 58,70 кв.м., що знаходиться за адресою: Миколаївська обл., місто Миколаїв, просп. Жовтневий, будинок 285/7 (далі - майно) та сплачує за нього в повному обсязі грошову суму за ціною, встановленою за результатами повторного аукціону в електронній формі по лоту № 8, який відбувся 26.02.2016 на Українській універсальній біржі у формі електронних торгів на веб-сайті виконавця, в порядку та в строки, встановлені цим Договором.

Відповідно до Протоколу № 5 про проведення повторного аукціону в електронній формі по лоту № 8, ціна продажу майна із врахуванням ПДВ склала 507 791,59 грн.

Позивач зазначає суду про те, що відповідач не включає суми ПДВ від продажу згаданого майна до суми податкових зобов'язань та не реєструє податкову накладну у ЄРПН, оскільки на момент звернення до суду відповідачем не було перераховано на спеціальний рахунок суми податкового зобов'язання, що є обов'язковою передумовою для реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначаючи про те, що податковим законодавством не передбачено процедури реєстрації податкових накладних для банків, які знаходяться в ліквідації, а тому відповідач не має можливості надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом встановлено, що 28 лютого 2014 Постановою Правління Національного банку України № 107 Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» було віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі цього рішення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу фонду в банку. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці - із 3 березня до 2 червня 2014 року.

В подальшому, постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 з 11 червня 2014 року було відкликано банківську ліцензію, генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій та розпочато процедуру ліквідації відповідача.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 02 червня 2016 № 896 про продовження строку здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» на два роки до 10 червня 2018 року включно.

Згідно з п. 1.1 Податкового кодексу України вказаний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Пункт 201.10 статті 201 ПК України передбачає, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже документом, який посвідчує право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту, вважається податкова накладна, складена платником за такими операціями та зареєстрована в ЄРПН, зобов'язання за якою включені до податкової декларації відповідного періоду.

У разі порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації у ЄРПН податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою (додаток №8 до податкової декларації з ПДВ) на такого продавця.

Таке право зберігається за покупцем протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний податковий період, у якому не надано податкову накладну або порушено термін реєстрації ЄРПН. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів (послуг), або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів, послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими, зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі, якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані), у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Відповідно до ст. 120.1 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вже зазначалося судом вище, між сторонами було укладено Договір купівлі-продажу.

За умовами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Сторонами не заперечується той факт, що Договір було виконано сторонами належним чином, а відповідно і господарсько-правові відносини між позивачем та відповідачем, які виникли на підставі згаданого Договору, припинились.

Жодних умов щодо встановлених законодавством податкових зобов'язань сторін Договір не містить.

Крім того, пунктом 1.3 Податкового кодексу України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, вказаний закон є спеціальним законом, який діє під час виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно з ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про перевести на рахунок ПАТ «Брокбізнесбанк» у системі електронного адміністрування ПДВ суми податкового зобов'язання у розмірі 84 631,94 грн, яке виникло у позивача внаслідок виконання умов Договору, а також скласти податкові накладні на суми 78 707,70 грн та 5 924,24 на покупця майна за Договором в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному Податковим кодексом України, та їх зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 30.12.2016.

Суддя О.В. Нечай