ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.04.2016р. Справа №905/515/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

при секретарі судового засідання Гонтарі А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до Комунального підприємства Макіївтепломережа, м.Макіївка Донецької області

про: стягнення 17036398,19грн. інфляційних, 65893,93грн. 3% річних

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №14-88 від 18.04.2014р.,

від відповідача: не явився.

Суд перебував у нарадчій кімнаті

12.04.2016р. з 11-05 год. до 11-10 год.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства Макіївтепломережа, м.Макіївка Донецької області про стягнення 17036398,19грн. інфляційних, 65893,93грн. 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на Договір купівлі-продажу природного газу №14/2544/11 від 30.09.2011р., Додаткові угоди №1-№3 до нього, акти приймання-передачі природного газу від 31.10.2011р., 30.11.2011р., 31.12.2011р., 27.11.2012р., 30.11.2012р., 31.12.2012р. тощо.

До позову додає розрахунок сум 3% річних та інфляційних нарахувань (а.с.6-9).

30.03.2016р. судом зроблено Спеціальний витяг №21826467 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Комунального підприємства Макіївтепломережа (а.с.55-57). Зі Спеціального витягу вбачається, що відповідача не виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; найменування та місцезнаходження відповідача в позовній заяві зазначені вірно.

Протягом розгляду справи позивач з супровідним листом вх.№11924/16 від 12.04.2016р. надав суду копії: рішень господарського суду Донецької області у справах №905/141/14 та №5006/47/120/2012 і господарського суду Запорізької області у справі №908/1182/15-г, позовної заяви та розрахунку позовних вимог у справі господарського суду Запорізької області №908/1182/15-г, власного витягу з ЄДРПОУ (а.с.60-90). В супровідному листі вх.№11924/16 від 12.04.2016р. також виклав пояснення про те, що первісно поданий розрахунок протягом розгляду справи №908/1182/15-г позивачем не змінювався і письмово підтвердив, що останній платіж від відповідача надійшов 27.02.2013р. (а.с.60).

Відповідач будь-яких пояснень по суті спору або відзив на позовну заяву не надав, у судові засідання 29.03.2016р. та 12.04.2016р. не зявився, хоча про час і місце розгляду справи, а також про вимоги ухвал суду був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи роздруківки повідомлень в мережі Інтернет від 16.03.2016р. та від 31.03.2016р. про час і місце судових засідань зі сторінки господарського суду Донецької області на офіційному веб-порталі Судова влада України (а.с.48-49, 58-59).

Враховуючи правові позиції Вищого господарського суду України, викладені в п.3.9.2, п.3.12 Постанови Пленуму №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції та приймаючи до уваги, що відповідач не скористався правом надати відзив на позов та не надав доказів на підтвердження поважності причин неявки свого повноважного представника в судові засідання, справа розглядається відповідно до ст.75 ГПК України без явки відповідача за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 34, 43 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

30.09.2011р. між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (Продавець, позивач) та Комунальним підприємством Макіївтепломережа (Покупець, відповідач) був укладений Договір на купівлю-продаж природного газу №14/2544/11 (далі Договір або Договір №14/2544/11, а.с.10-15).

Відповідно до п.1.1. Договору Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, а Покупець зобовязався приймати та оплачувати газ на умовах Договору.

Відповідно до п.п.6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також Договором (п.7.1. Договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині реалізації газу з 01.10.2011р. до 31.12.2012р., а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування до повного погашення заборгованості (п.11.1. Договору).

Додатковими угодами №1 від 30.09.2011р., №2 від 11.10.2011р., №3 від 01.08.2012р. до Договору сторони домовлялись про зміну ціни на газ, викладаючи п.5.2. Договору в новій редакції (а.с.16-19). Додатковою угодою №3 від 01.08.2012р. до Договору сторони також домовились про зміну кількості газу, що підлягає поставці у період дії Договору, виклавши п.2.1. Договору в новій редакції.

Договір та додаткові угоди до нього підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи.

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.03.2013р. у справі №5006/47/120/2012 встановлено наявність заборгованості Покупця в сумі 5525801,65грн. за природний газ, отриманий у грудні 2011 року на підставі Договору №14/2544/11; стягнуто з Комунального підприємства Макіївтепломережа на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України вказану заборгованість, а також 390051,33грн. пені, 494590,07грн. штрафу, 61304,83грн. інфляційних нарахувань, 160915,78грн. 3% річних та 64328,50грн. судового збору; в частині стягнення 1539770,78грн. боргу за природний газ за грудень 2011 року провадження припинене у звязку з відсутністю предмету спору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.76-83).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 05.03.2015р. у справі №905/141/14 встановлено наявність заборгованості Покупця в сумі 21197845,94грн. за природний газ, отриманий у жовтні грудні 2012 року на підставі Договору №14/2544/11; стягнуто з Комунального підприємства Макіївтепломережа на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України вказану заборгованість, а також 1465719,57грн. пені, 1483849,22грн. штрафу, 856174,29грн. 3% річних (з них 212925,07грн. донараховані на присуджену до стягнення рішенням від 29.03.2013р. у справі №5006/47/120/2012 та несплачену заборгованість за грудень 2011 року), 17815,90грн. інфляційних нарахувань та 68800,75грн. судового збору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.72-75).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.06.2015р. у справі №908/1182/15-г за невиконання Покупцем зобовязань за Договором №14/2544/11 зі сплати присуджених до стягнення рішеннями суду у справах №5006/47/120/2012 та №905/141/14 сум основного боргу за грудень 2011 року, жовтень грудень 2012 року стягнуто з Комунального підприємства Макіївтепломережа на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 3% річних в сумі 538133,73грн. за загальний період 31.12.2013р. 01.09.2014р., втрати від інфляції в сумі 3210375,92грн. за загальний період січень липень 2014 року та 72495,36грн. судового збору (а.с.61-68, 84-90).

Всі наведені рішення набрали законної сили.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання (абз.2, 3 п.7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

У даній справі на підставі приписів ст.625 Цивільного кодексу (далі ЦК) України позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у загальному розмірі 65893,93грн. та інфляційні втрати у загальному розмірі 17036398,19грн., донараховані на заборгованість:

- за грудень 2011 року в сумі 5525801,65грн., встановлену та стягнуту рішенням від 29.03.2013р. у справі №5006/47/120/2012;

- за жовтень 2012 року в сумі 2752349,53грн., за листопад 2012 року в сумі 7734584,55грн. та за грудень 2012 року в сумі 10710911,86грн., встановлену та стягнуту рішенням від 05.03.2015р. у справі №905/141/14.

При цьому позивач стверджує, що обидва рішення в частині стягнення основного боргу Покупцем не виконані (а.с.4).

Відповідач протягом розгляду даної справи не надав суду доказів виконання зобовязань зі сплати боргу, стягнутого рішеннями суду від 29.03.2013р. у справі №5006/47/120/2012 та від 05.03.2015р. у справі №905/141/14.

Однак судом встановлено, що в розрахунку позовних вимог за зобовязаннями грудня 2011 року відсутні (а.с.7), але відображені позивачем у доданій до позову довідці «Операції по підприємству Макіївтепломережа КП з 01.10.2011 по 31.08.2015» (а.с.31, зворотній бік) платежі в загальній сумі 500000грн., здійснені відповідачем 01, 02, 03 та 04 квітня 2014 року в сумі по 125000грн. кожний з призначенням за платежу (мовою оригіналу): «КМУ 921 перечисляется долг за газ согласно решения хозяйственного суда по договору №14/2544/11 БО за декабрь 2011 года по исполнительному производству №40741316 от 15.11.2013г. в т.ч. ПДВ 20%». Таким чином, заборгованість Покупця за рішенням від 29.03.2013р. у справі №5006/47/120/2012 складає 5025801,65грн., а не 5525801,65грн., як це зазначено позивачем у розрахунках річних та інфляційних за зобовязаннями грудня 2011 року.

На підставі викладеного суд, керуючись ст.43 ГПК України, врахувавши приписи ст.ст.525, 526, 599 ЦК України, ст.193 (ч.1) Господарського кодексу України, приходить до висновку, що у відповідача в період 01.08.2014р. 01.10.2015р. існувала заборгованість перед позивачем зі сплати 5025801,65грн., присуджених рішенням суду у справі №5006/47/120/2012, та зі сплати 21197845,94грн., присуджених рішенням суду у справі №905/141/14.

Судом перевірено розрахунок 3% річних (а.с.7-9) та встановлено, що він не є арифметично вірним через помилкове визначення (завищення) позивачем розміру заборгованості за грудень 2011 року. З огляду на викладене стягненню на користь позивача підлягає сума 3% річних у розмірі 64661,06грн., донарахованих на стягнутий рішеннями суду у справах №5006/47/120/2012 та №905/141/14 борг:

- за грудень 2011 року у сумі 12392,39грн. за період 02.09.2015р. 01.10.2015р.;

- за жовтень 2012 року у сумі 6786,62грн. за період 02.09.2015р. 01.10.2015р.;

- за листопад 2012 року у сумі 19071,58грн. за період 02.09.2015р. 01.10.2015р.;

- за грудень 2012 року у сумі 26410,47грн. за період 02.09.2015р. 01.10.2015р.

Судом перевірено розрахунок інфляційних нарахувань (а.с.7-9) та встановлено, що він не є арифметично вірним через помилкове визначення (завищення) позивачем розміру заборгованості за грудень 2011 року.

Крім того, в розрахунку інфляційних позивачем суму інфляційних, присуджених рішенням суду у справі №908/1182/15-г, неправомірно включено до суми основного боргу, на який нараховуються інфляційні за період, який є предметом розгляду у даній справі.

Суд також звертає увагу на наступне.

У позовній заяві позивач зазначив, що заявляє до стягнення 3% річних та інфляційні втрати, нараховані за період з 02.09.2014р. по 01.10.2015р. (а.с.4). До позову додав «Розрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних КП «Макіївтепломережа» за договором від 30.09.2011р. №14/2544/11, станом на 01.10.2015р.», який серед іншого містить розрахунок інфляційних нарахувань за період серпень 2014 року червень 2015 року (а.с.6-9).

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які мала місце дефляція (абз.3 3.2. Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань №14 від 17.12.2013р.).

З урахуванням викладеного та відображення позивачем в розрахунку позовних вимог факту існування заборгованості станом на 01 жовтня 2015 року, суд доходить висновку, що розрахунок інфляційних нарахувань мав бути здійснений позивачем за період до вересня 2015 року включно. Таким чином, в розрахунку інфляційних позивачем не враховано дефляцію за періоди липень, серпень 2015 року, яка за повідомленнями Державної служби статистики України склала 99,0% та 99,2% відповідно, а також індекс інфляції у вересні 2015 року, який склав 102,3%.

З огляду на викладене стягненню на користь позивача підлягають інфляційні в загальній сумі 15101948,77грн., донараховані на стягнуту рішеннями суду у справах №5006/47/120/2012 та №905/141/14 заборгованість:

- за грудень 2011 року в сумі 2894311,28грн. за період серпень 2014 року вересень 2015 року;

- за жовтень 2012 року в сумі 1585051,87грн. за період серпень 2014 року вересень 2015 року;

- за листопад 2012 року в сумі 4454273,54грн. за період серпень 2014 року вересень 2015 року;

- за грудень 2012 року в сумі 6168312,08грн. за період серпень 2014 року вересень 2015 року.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів абз.3 ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст.129 Конституції України; ст.ст.525, 526, 599, 625 Цивільного кодексу України; ст.193 Господарського кодексу України; керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 33, 34, 35, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ до Комунального підприємства Макіївтепломережа, м.Макіївка Донецької області про стягнення 17036398,19грн. інфляційних та 65893,93грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Макіївтепломережа (86156, Донецька область, м.Макіївка, вул.Лебедєва, 72-А; ідентифікаційний код 31534547) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 200778,77грн. інфляційних втрат, 64661,06грн. 3% річних, 183301,56грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 12.04.2016р. оголошено та підписано вступну і резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.05.2016р.

Суддя О.М. Шилова

надруковано 3 примірники:

1 до справи, 2 сторонам